mot · FX02372 · 1974-01-21 00:00:00 — av m. fl. angående den allmänna arbetsgivaravgiften för fria konstnärliga och litterära yrkesutövare. Alltsedan den allmänna arbetsgivaravgiften infördes har den s. k. egenavgiften gjorts till föremål för hård kritik, särskilt i den mån den drabbar konstnärliga yrkesutövare som tonsättare, bildkonstnärer och författare. Diskussionen har förts såväl utom som inom . Ett stort antal motioner har ingivits med yrkande om en omprövning; samtliga har emellertid avvisats av skatteutskottets och majoritet. Beträffande de grundläggande argumenten för en omprövning, ber vi få hänvisa bl. a. till vår motion 1973:1066. Det är överflödigt att här upprepa dem på nytt. De har fortfarande full giltighet. Inga motargument av betydelse framkom under riksdagsdebatten . Dock bör här erinras det alltsedan skatteutskottets utlåtande 1971.17 återkommande påståendet, att ett borttagande av egenavgiften för dessa yrkesgrupper skulle utgöra ett privilegium. Vad som yrkats i motionerna är dock inte att dessa yrkesgrupper skall få en förmån, utan att statsmakterna skall underlåta att belasta dem med en pålaga som inte drabbar jämförbara yrkesgrupper i löntagarsituation. Vidare har det framförts att ett borttagande av avgiften även skulle komma ett antal mycket höga inkomsttagare till del. För det första bör framhållas att dessa är synnerligen få inom dessa grupper, vilka regelmässigt har mycket låga inkomster av yrkesverksamheten. För det andra är det redan nu så, på grund av avdragsrätten och marginaleffekterna, att avgiften har relativt mindre betydelse för höginkomsttagarna. För det tredje om förhållandet ändå anses stötande torde det inte vara förknippat med större svårigheter att konstruera avtrappningsregler, enligt vilka blott viss botteninkomst undantogs från egenavgiften. Sedan föregående år har införts en socialförsäkringsavgift enligt i huvudsak samma modell som arbetsgivaravgiften. Även då infördes således en egenavgift, och med den uttryckliga motiveringen (Prop. 1973:144, s. 26) att egenföretagarna inte borde få samma förmån som löntagarna av befrielsen från folkpensionsavgiften. Av vad ovan sägs framgår att motionärerna icke kräver en förmånslagstiftning för vissa grupper. Det är statsmakterna som skapat en situation för dessa grupper vilken innebär ett orimligt missgynnande i förhållande till de löntagare, med vilka de i inkomsthänseende m. m. är i övrigt jämförbara. Som i tidigare motioner framhållits uppfattas egenavgiften enligt förordningen om allmän arbetsgivaravgift som en extra statsskatt på . I och med införandet av socialförsäkringsavgiften har denna extraskatt i låg- och mellaninkomstlägena ökat till . (Även om man beaktar avdragsrätten ger den nettoskatteeffekt på .) Det är nu klart att arbetsgivaravgiften som ursprungligen skapades för att täcka ett visst tillfälligt inkomstbortfall för staten utnyttjas och kommer att utnyttjas som ett finanspolitiskt instrument. Det har i vissa sammanhang talats om höjningar . Denna omständighet visar med all önskvärd tydlighet att man redan nu måste ta ställning för en ändring i gällande regler. Vi hänvisar även till vad som anförts i motionen 1974:416. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att beslutar att egenavgiften i vad avser allmän arbetsgivaravgift slopas för fria konstnärliga och litterära yrkesutövare, samt 2. att , om kravet under 1. icke vinner bifall, hos Kungl. Maj:t anhåller om en översyn av nu tillämpade regler beträffande egenavgiften för vissa fria yrkesutövare i vad avser den allmänna arbetsgivaravgiften. P. O. () () i Ulfsbyn