mot · FX021540 · 1974-01-25 00:00:00 — av i Ulfsbyn och fröken angående stödet till invandrarorganisationerna, m. m. Ett mycket stort antal människor i vårt land har ett kulturarv som skiljer sig betydligt från det svenska. De stora invandrargrupper som kommit till har en självklar och naturlig strävan att behålla det levnadsmönster de fört med sig. Språk, mat- och kostvanor, umgängessätt, traditioner, religion m. m. är vitala delar i en människas livsföring. Att föra vidare det egna levnadsmönstret i en ny kulturmiljö medför betydande påfrestningar. Invandrarna har på olika sätt berikat vårt kulturliv, utan att fördenskull inkräkta på det svenska kulturarvets särart. Vårt kulturliv har genom deras impulser blivit mer omväxlande och intressant ur många aspekter, vilket upplevs som en stimulans för många människor. Kan dessa impulser tas till vara på ett riktigt sätt bidrar de dessutom till att förståelsen för andra kulturer, folk och länder ökar. Kulturpolitiken måste inrymma ett ömsesidigt givande och tagande mellan invandrargrupper och svenskar. Invandrarna måste ges möjlighet att i sitt nya hemland föra vidare sina seder och traditioner; måste de kunna fungera i vårt samhälle. En förutsättning för att invandrarna skall finna sig till rätta i vårt samhälle är att deras möjligheter att bevara sin kultur understöds. Invandrarnas kulturaktiviteter och organisationsverksamhet måste ges ett verksamt stöd. Detta är viktigt för att stimulera den kulturella egenverksamheten och skapa en större trygghet för invandrarna i kulturellt och socialt avseende. Ett stöd till invandrarnas egna aktiviteter är dock inte tillräckligt. Framför allt är det angeläget att inom hela det svenska kulturlivet söka beakta invandrarnas kulturella behov och ta till vara de värden de tillför vår kulturmiljö. Invandrarnas olika kontaktbehov måste uppmärksammas och tillgodoses. För invandrarna är det väsentligt att de kan upprätthålla kontakten med sitt tidigare hemland och följa den kulturella utvecklingen där. Många har en fast förankring i hemlandet genom släktingar och vänner samt semesterresor till hemlandet. Tillgången på information på det egna språket och aktiviteter av olika slag har en mycket stor betydelse för invandrarnas möjligheter att finna sig till rätta i vårt land. Invandrartidningarna har en angelägen uppgift att fylla, liksom de notiser på invandrarspråk som förekommer i en del svenska tidningar. Det är önskvärt att båda dessa informationsformer stimuleras och utvecklas. Biblioteken börjar alltmer bli naturliga centralpunkter för olika kulturaktiviteter i kommunerna. Invandrargrupperna måste finna ett utbud på biblioteken som motsvarar deras krav på kulturkonsumtion och aktivitet. Det är viktigt att bokbeståndet och tillgången på tidningar på invandrarspråken vid biblioteken utvidgas och förbättras. I många invandrargrupper skiljer sig umgängesformerna från de gängse svenska, och behovet av samvaro är ofta intensivare. De saknar naturliga samlingsplatser för sin samvaro i det svenska samhället. Det är angeläget att för alla grupper i samhället skapa positiva miljöer,där människor kan umgås på sin fritid. Invandrarkvinnorna lever ofta isolerat och har ingen kontakt med svenskar eller svenska organisationer. har de svårigheter att få tillfälle att lära sig det svenska språket. Invandrarkvinnornas situation måste ägnas väsentligt ökad uppmärksamhet. Ett nära samarbete mellan invandrarorganisationerna, studieförbunden och andra som verkar på det kulturella området är nödvändigt för att komma till rätta med deras situation. Kommunerna har ett ansvar för att invandrarnas kulturbehov skall kunna tillgodoses. I samarbete med invandrarorganisationerna och t. ex. studieförbunden bör olika aktiviteter skapas, gärna i form av flernationella kulturaftnar. Ett aktivt stöd till invandrarorganisationerna både till verksamhet och till lokaler är önskvärt. Kulturaktiviteter är ett naturligt uttrycksmedel och bör göras tillgängliga för alla oberoende av ålder, kön, språk, inkomst, utbildning och bosättningsort. Invandrarorganisationerna och studieförbunden har en nyckelroll när det gäller att öppna möjligheter för invandrarnas kulturaktiviteter. Deras resurser måste i väsentlig utsträckning förstärkas. Det faktum att invandrarorganisationerna ofta är lokala föreningar innebär att de i bidragshänseende lätt får stå tillbaka i förhållande till svenska organisationer med riksomfattande verksamhet. Invandrarorganisationerna måste garanteras ett stöd motsvarande det som svenska organisationer får. Studieförbunden bör stimuleras att, bl. a. i samband med svenskundervisningen, understödja invandrarnas kulturaktiviteter och utöva aktivt uppsökande verksamhet. Förhållandena i skolan präglas av det svenska kulturmönstret. Genom att invandrarna ofta inte känner till detta blir de avvikande. Skolmiljön anknyter inte till invandrarbarnens hemmiljö. De får därmed svårt att finna sig till rätta med vårt skolsystem och med sina svenska kamrater. Skolan måste mera uppmärksamma denna fråga. Genom främst stödundervisning har samhället underlättat invandrarbarnens situation i skolan. Trots detta finns det stora problem. Att många invandrarbarn har bristande språkkunskaper leder till särskilt svåra problem. Vi noterar med tillfredsställelse att regeringen nu föreslår att stödundervisning för invandrarelever också skall få ske i gymnasieskolan, vilket tidigare föreslagits bl. a. från centerhåll. Den förstärkning av skolans resurser i invandrarkommunerna som beslutade bör enligt vår mening också kunna utnyttjas för att i skolorna fånga upp elevernas behov av kontakt med hemlandets Även de svenska barnen måste ges en större förståelse för dessa traditioner och invandrarbarnens situation. För att förebygga språksvårigheter och därmed sammanhängande problem vid eventuell återkomst till hemlandet bör medel även tas i anspråk för att öka möjligheterna att bibehålla och utveckla invandrarbarnens modersmål. Väsentliga frågor kring invandrarnas kultursituation kommer att behandlas i samband med den av Kungl. aviserade propositionen om en ny kulturpolitik. Det synes oss därför inte motiverat att nu ställa krav innefattande hela det kulturpolitiska fältet. Vissa frågor måste emellertid nu beakta. Med hänvisning till det anförda hemställes' att hos Kungl. begär att i samråd med utfärdas sådana rekommendationer att invandrarorganisationer i bidragshänseende får en i jämförelse med svenska organisationer med riksomfattande verksamhet likvärdig ställning. () () ' Se även motion 1974:1368.