mot · FX021948 · 1974-11-15 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:142 med förslag till lag om ändring i , m. m. Propositionen innehåller förslag till ändringar i förmynderskapslagstiftningen. a. föreslås att grunderna för omyndighetsförklaring begränsas. föreslås ökade möjligheter att förordna god man för den som behöver bistånd i ekonomiska eller andra angelägenheter. Reglerna om ersättning till överförmyndare och förmyndare ändras. Om den omyndige inte har stora tillgångar skall t. ex. arvodet till förmyndaren betalas av kommunen. För vår del anser vi att propositionen i huvudsak tillgodoser det starka reformbehov som finns på förmynderskapsrättens område. På några punkter finns dock skäl att diskutera de lösningar som förs fram i propositionen. Grunderna för förordnande av god man JO har i en skrivelse till Kungl. påpekat att luckor som skapar rättsosäkerhet föreligger i lagstiftningen beträffande dels under vilka förutsättningar en myndig person skall kunna frånkännas processbehörighet, dels på vilket sätt en person som frånkänts sin processbehörighet skall kunna föra sin talan. Det framstår som verkligt betänkligt, anför JO, att det lagstiftningsvägen inte har sörjts för ett klargörande av under vilka förutsättningar en myndig person skall kunna frånkännas processbehörighet. Än mer otillfredsställande måste det anses vara att lagstiftningen inte heller har anvisat någon ordning enligt vilken en persons talan kan föras, då han funnits sakna behörighet att själv föra sin talan. Som det nu är har han i praktiken ingen annan möjlighet att få sin talan utförd än att begära sig omyndigförklarad för att på så sätt få en ställföreträdare som kan föra hans talan. Det synes inte rimligt att så skall behöva vara fallet, om omyndigförklaring inte ändå är påkallad av andra skäl. Problemet föreslås i propositionen (i 18 kap. 3 §) bli löst på så sätt, att möjligheterna att förordna god man för den som på grund av sjukdom e. d. inte själv kan bevaka sin rätt vidgas. Den föreslagna lagtexten synes mig tillfredsställande. Emellertid gör föredragande statsrådet i propositionen uttalanden som kan förringa betydelsen av den föreslagna lagändringen. På s. 124 framhålles t. ex. att de myndiga personer som frånkännes processbehörighet så gott som alltid genom lagändring torde kunna få en ställföreträdare som kan föra deras talan. På s. 121 och i specialmotiveringen J sami Nr 1948-1949 framhålles att god man inte skall utses i sådana situationer då den enskildes hjälpbehov kan bli tillfredsställande tillgodosett på annat sätt. Enligt min mening bör tillämpningen av den nya lagen bli sådan att de myndiga personer som frånkännes processbehörighet alltid får en ställföreträdare som kan föra deras talan. Om inte synnerliga skäl föreligger skall rätten förordna god man. Denna uppfattning bör ges Kungl. I propositionen föreslås att inskrivning av förmynderskap för underårig skall ske endast om särskild förmyndare förordnas för den underårige eller han på annat sätt än genom upptagande av lån erhåller egendom som skall stå under förmyndarens förvaltning och som till sitt värde överstiger ett belopp motsvarande två gånger basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring, eller rätten av annan särskild anledning finnér att förmynderskapet bör skrivas in. Flera remissinstanser ifrågasätter starkt om inte gränsen för inskrivning av förmynderskap satts alltför högt och anser att det vore lämpligare att sätta gränsen vid ett basbelopp. Vi delar denna uppfattning. Överförmyndarorganisationernas erfarenheter visar uppenbarligen att kontroll ofta erfordras av förmynderskap även då egendomen inte uppgår till två basbelopp. I överensstämmelse härmed bör även gränsen för förmåner som skall inbetalas till bank sättas vid ett belopp som motsvarar ett basbelopp i stället för propositionens förslag om en gräns vid ett belopp som motsvarar två gånger basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Ersättning åt förmyndare och gode män Propositionens förslag till ändrade arvodesregler innebär att förmyndaren får rätt till ett årligt arvode för förvaltningen av den omyndiges egendom och för arbetet med den personliga omvårdnaden om myndlingen. Arvodet skall enligt förslaget bestämmas av överförmyndaren enligt grunder som fastställes för varje överförmyndardistrikt av vederbörande kommun. Arvodet skall utgå av den omyndiges medel endast i den mån hans beräknade inkomst det år förmyndaruppdraget avser överstiger ett belopp motsvarande två gånger basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring eller, om inte särskilda skäl föranleder annat, i den mån den omyndige har tillgångar till ett värde som överstiger fyra gånger basbeloppet. I annat fall skall arvodet utges av kommunen. Under remissbehandlingen har från flera håll framförts betänkligheter mot förslaget att arvodet i varje särskilt fall skall bestämmas av överförmyndaren enligt grunder som vederbörande kommun fastställer. Dessa remissinstanser anser att det finns risk för stora variationer i förmyndararvodenas storlek mellan de olika kommunerna. Vi delar uppfattningen att det är av värde om förmyndararvodena blir något så när lika inom olika överförmyndardistrikt. Det finns därför anledning understryka vad som också framhålles i propositionen, nämligen det angelägna i att är berett att utfärda rekommendationer i ämnet och även i övrigt medverka till en samordning mellan olika kommuner och överförmyndare. Detta torde emellertid erfordra mer tid än som förutsatts i propositionen. I propositionen föreslås att huvuddelen av bestämmelserna skall träda i kraft . Från några håll har under remissbehandlingen framhållits att de nya bestämmelserna, särskilt de delar som innebär att domstolens prövning i vissa ärenden skall övergå till överförmyndaren, kräver en förstärkt överförmyndarorganisation. Då en sådan knappast kan vara genomförd förrän föreslår dessa remissinstanser att de nya bestämmelserna skall träda i kraft , dock att de nya arvodesbestämmelserna för överförmyndare bör träda i kraft . Vi delar uppfattningen att det är viktigt att kommunerna får möjlighet att sörja för erforderliga kansliresurser för överförmyndarnämnderna innan överförmyndarna får utökade arbetsuppgifter. För att arvodesbestämmelserna bl. a. skall kunna bli föremål för kommunala beslut bör även ikraftträdandet av dessa anstå till . På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställes att vid behandlingen av Kungl. Maj:ts proposition 1974:142 beslutar 1. ge Kungl. Maj:t till känna vad som i motionen anförts om grunderna för förordnande av god man, 2. om sådan lydelse av FB 12 kap. 1 § att förmynderskap för underårig skall inskrivas dåden underårige annoledes än genom upptagande av lån har förvärvat egendom, som skall stå under förmyndarens förvaltning och som till sitt värde överstiger ett belopp motsvarande gällande basbelopp enligt lagen om allmän försäkring, 3. om sådan lydelse av FB 15 kap. 12 § att inbetalning hos bank skall ske i den mån förmånen för kalenderår överstiger ett belopp motsvarande basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring, som gällt vid årets början, 4. att de föreslagna lagändringarna skall träda i kraft . () ()