mot · FX0262 · 1974-01-14 00:00:00 — av m. fl. om bortdragande av främmande trupper ur . erkänner båda de koreanska staterna, i norr och Republiken i söder. Detta hälsas med tillfredsställelse av kommunisterna som i en rad motioner rest kravet på erkännande av i linje med en alliansfri svensk utrikespolitik. Men Koreafrågan kan för del anses långtifrån löst med detta. ingår tillsammans med å ena sidan och och Tjeckoslavakien å den andra i FN:s neutrala i . Det torde inte vara svårt för deltagare i kommissionen att konstatera hur förhållandena i detta tvångsdelade samhälle ser ut: i norr ett självständigt, socialistiskt samhälle, byggt av egen kraft, i snabb utveckling mot en avancerad industristat och med allt bättre levnadsvillkor för folkflertalet, i söder ett samhälle i uppenbar svält och misär, med en utbredd arbetslöshet, låg industrialiseringsgrad och misskött jordbruk. Det råder heller inget tvivel om orsakerna till stagnationen, tillbakagången och förfallet i . utlöste för att säkra sitt fotfäste i . I hade ett socialistiskt samhälle börjat byggas. 1949 hade utropats. Avsikten med var att slå tillbaka folkmakten i dessa nya stater och att säkra möjligheterna till fortsatt kolonial utplundring i . Men de amerikanska imperialisterna misslyckades i sitt angreppskrig, de tvingades retirera och fick slutligen acceptera vapenstillestånd. I södra har dock lyckats behålla sitt inflytande. Den sydkoreanska armén, en av världens största, är utrustad med amerikansk stridsmateriel, den står under högsta befäl av amerikansk militär, den är utbildad av amerikansk expertis och således också väl skickad att delta i krigföring i . tvingades 50 000 sydkoreaner delta på sida i striderna i och . Denna vänskap kostar naturligtvis pengar. Det beräknas att under 1960- och tjänat ca på sitt deltagande i . Amerikanska soldater, under beteckningen FN-trupper, finns också i . uppgick antalet till ungefär 60 000 man, till omkring 40 000, men bortfallet kompenseras med intensifierad träning och utbildning av den inhemska armén samt utökat materiellt bistånd till denna. Imperialismen kännetecknas av militärt förtryck för ekonomisk utsugning. Det bistånd, som mottar, kommer nästan uteslutande från och består i stor utsträckning av s. k. hjälpfonder, genom vilka det amerikanska kapitalet direkt kan ingripa i och kontrollera ekonomi. Lagarna tillåter ett hundraprocentigt utländskt ägande av kapital och utländsk ledning av bolag i . De båda ländernas ekonomier flätas ihop. En liten grupp inhemska samarbetsmän och kapitalägare får fördelar av det amerikanska biståndet, den stora massan sydkoreaner sugs ut. Det kan utan vidare slås fast att den sydkoreanska regeringen är en militärdiktatur, en amerikansk marionettregim. Men folkens segrar på slagfälten i har försvagat imperialismen. 1972 tvingades regimen i inleda de samtal med DFRK om normalisering av förbindelserna mellan de båda staterna, som regeringen i norr bland andra förslag återkommande lagt fram alltsedan vapenstilleståndet 1953. I en kommuniké från samtalen sägs bl. a. att några av principerna för landets återförening är att denna skall ske oberoende, utan inblandning utifrån, samt att återföreningen måste uppnås med fredliga medel. Principerna i denna kommuniké går igen i det uttalande som parterna efter kompromisser kunde enas om i FN och som generalförsamlingen då antog. blandar sig i inre angelägenheter. Sydkoreanerna tvingas delta i USAs krigföring, och de förhindras genom militärt förtryck att själva kontrollera sin ekonomi. Detta strider mot principerna i FN-uttalandet. bedriver tillsammans med regimen i en aggressionspolitik gentemot DFRK med bl. a. upprepade kränkningar av nordkoreanskt territorium. Vi kan bara erinra om de uppmärksammade fallen med spionbåten , spionflygplanet 1969 och spionskeppet 1-2 1970. Dessa kränkningar har fortsatt och pågår alltjämt. Också detta strider mot vad som sägs i FN-uttalandet om fredliga medel. skall genom sin medverkan i FN:s söka avvärja hot mot freden i . Det står klart att dessa hot kommer från söder. och har emellertid tvingats till eftergifter. De inledda samtalen mellan nord och syd är exempel på detta. Samtalen har lett fram till nämnda FN-uttalande om återförening med fredliga medel, utan inblandning utifrån. uppgift i sammanhanget måste vara att med all kraft verka för att förutsättningar för denna återförening skapas, på de villkor parterna själva angivit. i utgör ingen neutral tredje kraft. De är tvärtom garantin för att utplundringen av kan fortgå. En normalisering av förhållandena i , fred och en återförening kan bara ske på koreanernas egna villkor, utan inblandning utifrån. Alla främmande trupper måste därför dras bort från . Med hänvisning till ovanstående föreslås att hos regeringen hemställer om att denna genom FN verkar för alla främmande truppers bortdragande ur . (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i 1* 1974.