mot · FX02267 · 1974-01-23 00:00:00 — av m. fl. om översyn av bestämmelserna rörande realisationsvinstbeskattningen vid aktieöverlåtelser. Näringslivsutvecklingen har präglats av en fortgående stark koncentration i alla industriländer . har därvid inte utgjort något undantag. Det har dokumenterats i bl. a. koncentrationsutredningens undersökningar från början och mitten av samt i de undersökningar av storföretagens tillverknings- och marknadsandelar som statens pris- och kartellnämnd (SPK) genomför med vissa mellanrum. Viktiga drivkrafter för denna utveckling har bl. a. varit förändringarna på det tekniska området, kraven på allt större kapitalinsatser i både industri och andra näringar, forsknings- och utvecklingsarbetets växande betydelse för den industriella utvecklingen samt internationaliseringen inom handel och näringsliv. I det sistnämnda fallet har inte minst tillkomsten av EFTA, EG och andra ekonomiska blockbindningar spelat en viktig roll. har också näringspolitiken medvetet inriktats på att främja en sådan utveckling. Inte minst i har den haft sådan utformning, att tillkomsten av storföretag och sammanläggningar mellan redan tidigare stora enheter underlättats eller direkt främjats. De mindre företagens problem har skjutits åt sidan, vilket påskyndat utslagningen av sådana företag. Företagen har strävat till att genom koncentration och andra strukturella förändringar i ökad utsträckning ta till vara fördelar, som specialiseringar och stordrift i vissa fall medför. är det omöjligt att bortse från att denna utveckling också haft negativa verkningar. De negativa effekterna blir i många fall mer uttalade ju längre koncentrationen drivs i en bransch och visar sig inte heller alltid i omedelbar anslutning till en strukturförändring. Nackdelarna gör sig gällande på vitt skilda områden. Som exempel vill vi här endast peka på de risker som en maktanhopning av kapital och finansiella resurser alltid för med sig, svårigheterna att upprätthålla ett differentierat näringsliv i olika delar av landet och de sociala verkningarna i samband med omflyttningen av arbetskraft mellan olika delar av landet. har utvecklingen i vissa branscher och då det gäller tillverkningen av vissa varor gått så långt att det endast återstår en enda tillverkare i landet. I andra fall har produktionen koncentrerats till några få tillverkare. Visserligen kan man i flertalet sådana fall också räkna med en faktisk eller latent importkonkurrens. Utvecklingen mot en situation, där mycket stora företag blir ensamtillverkare av en viss produkt inom landet, inger enligt vår uppfattning ändå oro. Det mest uppmärksammade fallet utgör utvecklingen inom cementbranschen. Genom sammanläggningen av landets hittillsvarande två cementtillverkande företag uppstår en monopolsituation på detta viktiga område. Det rör sig i detta fall dessutom om en bransch i vilken det inte finns förutsättningar för någon mera betydande importkonkurrens. Även om man kan uppnå omedelbara företagsekonomiska fördelar genom en sådan sammanläggning, innebär en sådan otvivelaktigt betydande risker på . Även om det inte rönt samma uppmärksamhet har utvecklingen varit densamma på många andra områden, både när det gäller enskilda varor och när det gäller komponenter till tekniskt mera avancerade produkter. I vissa fall kan detta skapa problem inte bara i ekonomiskt hänseende utan också från beredskapssynpunkt. Att lägga ner tillverkningen av en tekniskt avancerad vara innebär i allmänhet att det finns små möjligheter att med kort varsel ta upp den igen, exempelvis vid en avspärrning. Möjligheterna att lagra sådana varor är också begränsade, eftersom de ofta har kort teknisk livslängd och dessutom binder kapital. De största företagens ökade dominans på olika varuområden kan också illustreras med några uppgifter ur SPK:s senaste undersökning av de största företagens tillverkningsandelar inom industrin. Genomsnittligt för alla industribranscher hade det största företaget 1970 av tillverkningen och de fyra största företagen . Höga koncentrationstal uppmättes i likhet med vid tidigare undersökningar bl. a. inom gruvindustrin, elektroindustrin, gummi- och plastvaruindustrin, kemikalie- och plastindustrin, maskinindustrin och transportmedelsindustrin. De fyra största företagen inom respektive bransch svarade där för av den totala tillverkningen inom landet. Storföretagens andel av produktionen hade genomgående också ökat sedan närmast föregående undersökningar 1967 och 1963. I de mest koncentrerade branscherna ökade de fyra största företagens tillverkningsandel i allmänhet . Det är enligt vår uppfattning ostridigt att en sådan utveckling skapar problem bl. a. när det gäller att upprätthålla konkurrensen inom olika branscher. Monopoliseringstendenserna i produktionsledet har dessutom förstärkts genom koncentrationen inom handeln. Särskilt i ett längre perspektiv föreligger risker både för en från konsumentsynpunkt ogynnsam prisutveckling och för att utvecklingskraften inom näringslivet som helhet skall avta. Konkurrenssituationen påverkas även av de tendenser till ökad horisontell integration, som gör sig gällande. Inte minst de företagssammanslagningar som har kommit till stånd har i flera fall medfört att en stor del av tillverkningen av flera vitt skilda produkter hamnat inom ett och samma företag. Samhällets möjligheter att ingripa mot en fortsatt utveckling i denna riktning är begränsade. Den nuvarande konkurrenslagstiftningen tillkom . Förhållandena har därefter radikalt ändrats i många avseenden. Därför finns det enligt vår uppfattning nu anledning att se över denna lagstiftning och på ett bättre sätt anpassa den till dagens förhållanden. Förutsättningen för att samhällets organ skall kunna ingripa är, enligt nuvarande lagstiftning, att en förändring i konkurrenssituationen kan väntas medföra skadlig verkan. En monopolisering av en viss bransch ger sålunda i och för sig inte underlag för någon myndighet att ingripa. Det åligger vidare myndigheten att visa att det föreligger skadlig verkan. Bedömningen måste också ske från relativt snäv konkurrenssynpunkt. Lagstiftningen måste enligt vår uppfattning vara utformad så att det finns möjlighet att bedöma fusionerna från mer allmän synpunkt, bl. a. med utgångspunkt i sysselsättningsutvecklingen i en viss region, beredskapen vid avspärrning osv. Det förutsätter bl. a. att samhället har kännedom om alla fusioner. Det kan också ifrågasättas, om inte bevisbördan när det gäller att bedöma om skadlig verkan föreligger bör åvila de fusionerande företagen. Sanktionssystemet måste på åtskilliga punkter förstärkas. Många andra länder har redan en strängare lagstiftning på detta område, även om den inte alltid tillämpas konsekvent. Den europeiska gemenskapen, EG, har t. ex. formellt möjligheter att förhindra fusioner men har inte utnyttjat den möjligheten i någon större utsträckning. har dock kraven på en hårdare tillämpning av det existerande regelsystemet ökat . De lagar som finns på detta område inom enskilda skiljer sig i viss utsträckning åt. Den belgiska lagen bygger på förbudsprincipen, medan lagstiftningen i i första hand bygger på en rapportering av fusioner till centrala myndigheter. Anmälan i förväg av en fusion är obligatorisk, om de ingående företagen har en viss del av marknaden eller har viss storlek. Marknadsandelen och de fusionerade företagens storlek utgör också riktmärken vid bedömningarna av sammanslagningar enligt antitrustlagstiftningen i . Denna innehåller också regler som innebär att ett företag måste splittras upp, om det blir alltför dominerande på marknaden. Många av de företagssammanslagningar som har genomförts inom industri, byggnadsverksamhet, handel, bankväsen m. m. har varit avhängiga av de möjligheter som finns att erhålla uppskov med inkomstbeskattningen och befrielse från realisationsvinstbeskattningen i samband med fusioner. Bestämmelserna innebär bl. a. att lagerreserver och andra dolda reserver kan flyttas över till ett nybildat företag och sålunda inte behöver tas upp till beskattning i samband med att samgående äldre företag avvecklas. Vidare kan aktieägarna i samma företag erhålla befrielse från den realisationsvinstbeskattning som de enligt huvudreglerna skulle ha träffats av i samband med överlåtelsen av aktierna i de äldre bolagen. Villkoret för sådan skattebefrielse är att beskattning kan antas hindra strukturrationalisering, som är önskvärd från allmän synpunkt. I praktiken har bestämmelserna om befrielse från realisationsvinstskatt tillämpats mycket generöst och på det sättet utgjort ett incitament till har den skattebelastning, som faller på ett familjeföretag i samband med att det går i arv eller överlåts till annan ägare, successivt ökat. Många familjeföretagare har därigenom hamnat i den situationen att det enbart av skatteskäl ställer sig betydligt fördelaktigare att överlåta företaget till en större koncern än att driva det vidare och därefter låta det gå i arv inom familjen eller sälja det till någon utomstående, t. ex. en intresserad medarbetare inom företaget. Ett karakteristiskt drag i de senaste årens utveckling har därför varit att företagsuppköpen i stor utsträckning omfattat familjeföretag i olika storleksklasser. Enligt vår uppfattning är det angeläget att koncentrationsutvecklingen inom näringslivet inte påskyndas genom beskattningsregler av det här angivna slaget. är det angeläget att stärka förutsättningarna att driva företag även som familjeföretag. Dessa företag bidrar i hög grad till nyskapandet inom näringslivet genom att exempelvis exploatera enskilda uppfinningar och har därigenom en avgörande betydelse både för sysselsättningen och för den framtida näringslivsutvecklingen i sin helhet. Det finns därför anledning att särskilt beakta familjeföretagens situation i samband med den förestående revisionen av kapitalbeskattningen. Därutöver bör emellertid enligt vår uppfattning lagregler och tillämpad praxis när det gäller befrielse från realisationsvinstbeskattning i samband med företagssammanslagningar ses över. Begränsningar i den rätt till skattebefrielse som föreligger bör kunna göras utan att de på önskvärda förändringarna av näringslivets struktur hindras. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi1 att hos Kungl. Maj:t anhåller om en översyn av lagregler och tillämpad praxis beträffande rätten till befrielse från realisationsvinstskatt i samband med sådana aktieöverlåtelser som ingår som ett led i en strukturrationalisering i enlighet med vad som har anförts i motionen. () i Glömminge () i Lane-Herrestad