mot · FX021238 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. angående den allmänna arbetsgivaravgiften. belastas såväl fria yrkesutövare som egna företagare av en extra skatt, som ej belastar löntagarna. Den allmänna arbetsgivaravgiften uppgår till . Därtill kommer den nya socialförsäkringsavgiften, som skall ersätta folkpensionsavgiften, på . Till dessa två arbetsgivaravgifter av allmän karaktär kan läggas renodlade socialförsäkringsavgifter: ATP-avgift, sjukförsäkringsavgift, yrkesskadeförsäkringsavgift, arbetarskyddsavgift och arbetslöshetsförsäkringsavgift. Dessa avgifter uppgår till sammanlagt . Genom avtal tillkommer ytterligare avgifter, exempelvis Industrins tilläggspension (ITP), Avtalsgruppsjukförsäkring (AGS), Tjänstegrupplivförsäkring (TGL) och Särskild tilläggspension (STP). De senaste årens utveckling har medfört att arbetsgivaravgifterna fått ökad betydelse. Arbetsgivaravgifterna har finansierat allt större delar av statsbudgeten. Ytterligare ökning av arbetsgivaravgifterna har aviserats. Det har diskuterats att utnyttja arbetsgivaravgiften för att kompensera statskassan för inkomstbortfall i samband med såväl en sänkning av marginalskatterna som ett avskaffande av löntagarnas sjukförsäkringsavgift. En arbetsgivaravgift påverkar sysselsättningen negativt. Arbetskraft blir relativt sett dyrare för företagen. En arbetsgivaravgift innebär en förskjutning av produktionen från arbetskraftsintensiva branscher till kapitalintensiva. Det förefaller därför sannolikt att en del av de senaste årens arbetslöshet kan tillskrivas den allmänna arbetsgivaravgiftens införande och höjning. Särskilda problem har drabbat de mindre företagen. Detta av flera skäl. De mindre företagen är i allmänhet arbetskraftsintensiva, de har en stor arbetsstyrka sysselsatt i förhållande till kapitalinsatsen. Denna typ av företag missgynnas genom arbetsgivaravgiften. I samband med den av beslutade höjningen av minimikapitalet i aktiebolag kommer en rad mindre företag att tvingas byta företagsform. I dessa företag kommer nya problem med arbetsgivaravgiften att uppstå, problem som är aktuella för de företag som drivs i form av enskild firma. Vid konsolidering och uppbyggnad av det egna kapitalet inom ett aktiebolag belastas bolaget med vinstskatt. Vid motsvarande konsolidering inom den enskilda firmans ram måste konsolideringsbeloppet först tas ut som lön av företagaren, innan det kan användas för att stärka företagets/företagarens arbetande kapital. Detta innebär att beloppet beläggs med såväl arbetsgivaravgift som inkomstskatt. Genom arbetsgivaravgiften försvåras således uppbyggandet av det egna kapitalet i de företag som inte drivs eller kan drivas i form av aktiebolag. Arbetsgivaravgifter bör ej användas för att finansiera allmänna statsutgifter. Ett sådant förfaringssätt kan verka snedvridande på produktionen och diskriminerande för arbetskraftsintensiva företag i t. ex. servicebranscherna. Det framstår som särskilt angeläget att de mindre företagens speciella problem med arbetsgivaravgifterna beaktas. Detta borde kunna ske genom ett generellt avdrag från arbetsgivaravgifterna, motsvarande avgifterna för ett visst antal anställda. Detta avdrag borde få göras både från den allmänna arbetsgivaravgiften och från den nya socialförsäkringsavgiften. Avdraget skulle kunna fastställas till förslagsvis på vardera avgiften, motsvarande avgifterna för 5 å 10 anställda. En sådan lösning skulle dessutom ha den förtjänsten att de fria yrkesutövarna helt skulle befrias från avgift. Konsekvenserna av arbetsgivaravgiften för arbetsmarknad, lönebildning, kapitalbildning och produktionsinriktning är inte tillfredsställande kartlagda. Ett klarläggande i detta avseende skulle underlätta den framtida diskussionen av arbetsgivaravgiftens effekter. Mot bakgrund av vad som anförts hemställs 1. att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till införande av generell avdragsrätt från allmänna arbetsgivaravgifter och socialförsäkringsavgifter i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att hos Kungl. Maj :t anhåller om tillsättandet av en expertutredning för att utreda arbetsgivaravgiftens konsekvenser för arbetsmarknaden, lönebildningen, kapitalbildningen och produktionsinriktningen. N. () i Trobro () ()