mot · FX02336 · 1974-01-17 00:00:00 — av m. fl. om differentiering av näringslivet i malmkommunerna. Allteftersom decennierna går rycker den tidpunkt närmare då exempelvis malmtillgångarna i kan börja visa sig otillräckliga för vidmakthållande av nu planerad brytning, då underjordsbrytningen i börjar nå sådana djup att det är vanskligt att uttala sig om de tekniska och ekonomiska förutsättningarna för den fortsatta brytningen. Vad som ovan sagts är ett citat ur utredning angående statens inlösen av stamaktierna i . Man kan vidare utläsa utredningsmännens oro över vem som skall sörja för malmkommunernas existens den dag då malmen tryter eller inte längre av tekniska och ekonomiska skäl kan utgöra underlag för sysselsättningen i dessa områden. Detta är sagt , och har ofantliga mängder malm brutits ur de lappländska gruvorna och givit ett värdefullt tillskott till folkhushållet. Tyvärr nödgas man konstatera att inga egentliga åtgärder ännu har vidtagits i syfte att skapa alternativa sysselsättningar i tillräcklig omfattning. Malmkommunerna är lika beroende av malmbrytningen som . Mycket stora investeringar har gjorts i . Det har bidragit till företagets konkurrenskraft och därmed tryggat anställningen för gruvans folk. Modern teknik har utnyttjats till ökad förädling av malmprodukterna men även för att nå en ökad brytningsvolym. Uttaget av malm kommer säkerligen att öka , något som helt naturligt påverkar gruvornas totala livslängd. Ökad brytningsvolym innebär en snabbare avsänkning av en undeijordsgruva, och ökade brytningsdjup innebär varierande tekniska och ekonomiska problem. Större djup innebär dessutom stora miljömässiga påfrestningar på den under jord arbetande personalen. Detta är oroande och kommer säkerligen att bl. a. medföra svårigheter att rekrytera personal för underjordsarbete. Modern teknik brukar lösa sådana problem, och säkerligen kommer man att genom automatiska maskiner och robotar att klara brytning även på mycket stora djup. Emellertid innebär redan detta förhållande att arbetstillfällen faller bort, vilket är oroande för sysselsättningen inom dessa kommuner. Malmen i våra gruvor är en ändlig tillgång och kommer som sådan att ta slut . Den dagen skall det finnas nya arbeten för malmkommunernas innevånare, om inte helt oförsvarlig kapitalförstöring och oöverskådliga sociala problem skall uppstå. Trots inrättande av Norrlandsfonden och även andra regionalpolitiska ansträngningar får man lov att konstatera att dessa kommuners framtida existens och utveckling står och faller med gruvhanteringen. Detta är klart otillfredsställande och helt oförenligt med ett sunt samhällsansvar. Den statliga industrin dominerar genom , NJA och i det norrbottniska näringslivet. Det är inom dessa företag och med hjälp av dem som en vidareutveckling av och malmkommunernas näringsliv skall ske. Dessa företag representerar gemensamt stora ekonomiska och tekniska resurser samt har världsomspännande handelsförbindelser. Dessa resurser i kombination med en målmedvetenhet ifrån ägarens, statens, sida och med hjälp av medel från exempelvis AP-fonderna bör kunna göras till ett aktivt instrument för att lösa sysselsättningen och därmed trygga framtiden för malmkommunema. Företagen kan säkerligen redan nu göra interninventering av vad för slags varor man koper utifrån och kanske finna uppslag till ny sysselsättning för underleverantörer inom det egna länet. Vart och ett av företagen har i samband med större reparationer eller investeringar behov av kvalificerad verkstadsservice i en omfattning som de själva inte kan tillgodose. Det innebär att komplicerade reparationer och dylikt måste utföras i andra delar av landet, kanske utanför landets gränser. Det samlade behovet av sådan service torde kunna bilda underlag för en eller ett par högt kvalificerade verkstäder inom länet och kanske en av dessa rent av inom någon av malmkommunerna. Vid dessa verkstäder bör det finnas goda förutsättningar för att på basis av erfarenheter vidareutveckla och förbättra den egna maskinparken och även få uppslag till tillverkning av nya produkter för användning inom industrin. Man kan se hur den ena generationen gruvmaskiner avlöst den andra, och sådan utveckling och förnyelse kommer sannolikt att ske även . Vi berömmer oss med rätta av att vilja skapa bästa möjliga arbetsmiljö för de- anställda och det ställer hårda krav på morgondagens maskiner. Forskning och utvecklingsarbete i intimt samarbete med den industri som skall använda maskinen torde borga för bästa resultat. Inom gruvindustrin finns vidare mycket stora problem med avfallsprodukter. Det finmalda stenmjölet innehåller skilda, måhända användbara , och borde i övrigt kunna utgöra råvara för någon form av byggnadsmaterial. Ett led i att skapa nya arbetstillfällen är att stödja och utveckla redan befintlig industri. Inom malmkommunerna finns ett antal företag som säkerligen skulle kunna utvecklas och expandera, därest ett närmare samarbete kunde ske med den dominerande industrin. Som exempel på detta vill vi nämna att det i finns ett företag, ., som tillverkar gruvtruckar. Företaget har lagt stor vikt vid miljöfaktorer som buller och avgaser. Detta företag skulle säkerligen genom intimt samarbete med gruvindustrin och med aktivt stöd från samhället kunna utveckla och tillverka en betydande del av morgondagens gruvtruckar och andra maskiner som Norrbottensindustrin behöver. i allmänhet och malmkommunerna i synnerhet är i trängande behov av målmedveten satsning från samhällets sida. Gruvarbetarna och övriga innevånare i malmkommunerna måste få garantier för dessa samhällens framtida utveckling och fortbestånd även sedan gruvhanteringen minskat i betydelse eller rent av upphört. Denna tidpunkt kan måhända anses betryggande avlägsen men ursäktar inte att man, som utredningsmännen sade 1955, låter decennier gå utan att vidtaga effektiva åtgärder. Vad som är effektiva åtgärder bör enligt vår mening utredas i nära samarbete med befintliga industrier, länet och berörda kommuner. Under åberopande av ovanstående hemställer vi att hos Kungl. måtte begära att en utredning tillsättes med uppgift att undersöka förutsättningen för en differentiering av malmkommunernas näringsliv. () () GOTAB 74 5746 S 1974