mot · FX02697 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om ett arbetsmiljöpolitiskt handlingsprogram. Arbetet är i vår kultur ett väsentligt livsområde. Vi tillbringar en stor del av vårt aktiva liv på vår arbetsplats. En viktig strävan måste därför vara att arbetet skall utgöra en positiv del av vårt liv. Man måste därför vid utformningen av arbetsprocesser, vid arbetstids- och lönesättning söka skapa sådana arbetsförhållanden, att individen kan uppleva arbetstillfredsställelse och uppleva sin arbetsuppgift som meningsfull. Goda arbetsmiljöer har avgörande betydelse för såväl trivsel på arbetsplatsen, hälsa och välbefinnande som ett bra arbetsresultat. Den snabba tekniska och ekonomiska utvecklingen har i väsentliga avseenden underlättat individens arbetssituation. I allt större utsträckning har maskiner fått överta det tyngsta och smutsigaste arbetet. Men har utvecklingen genom nya ämnen, maskiner och tillverkningsprocesser medfört nya påfrestningar och hälsorisker på arbetsplatserna. Mekaniserade arbetsprocesser, främst de s. k. löpande banden, har i många fall medfört ett alltför påfrestande jäkt eller gjort arbetet så monotont, att individen har svårt att uppleva sitt arbete positivt. Denna utveckling är allvarlig för såväl den fysiska som den psykiska hälsan. Särskilt har skadlig stress och psykisk ohälsa i arbetet blivit ett alltmer svårbemästrat problem. Arbetsmiljöfrågorna har länge varit försummade. Först har de vunnit mera allmän uppmärksamhet, så att vissa betydelsefulla reformer kunnat beslutas, i fråga om t. ex. företagshälsovård, arbetsmedicin, arbetsvärd, anpassningsgrupper, varukontroll och arbetsmiljöforskning. Vid riksdag fattades väsentliga beslut för social förnyelse av arbetslivet, främst ett förbättrat och förstärkt arbetarskydd. Skyddsombud och skyddskommittéer har härigenom fått ökade möjligheter att övervaka skyddsarbetet på arbetsplatserna och att aktivt medverka vid planering av arbetslokaler, anordningar och arbetsmetoder. Reformer har sålunda genomförts till ökad trygghet i arbetslivet och nya sådana förbereds. Detta skall givetvis noteras med tillfredsställelse. Men fortfarande finns det stora brister i många arbetsmiljöer. Det gäller såväl den fysiska som den psykosociala miljön. Framför allt en ökad skadlig stress, som slår ut arbetstagare från förvärvslivet, gör det från både sociala och näringspolitiska utgångspunkter angeläget att samhället skyndsamt intensifierar sina insatser för förbättrade arbetsmiljöer. Parlamentarisk utredning och handlingsprogram arbetar arbetsmiljöutredningen efter direktiv, som måste betecknas som förhållandevis vida. Beslutet om förbättrat arbetarskydd grundades på förslag från denna utredning. Enligt riksdagsberättelsen skall arbetsmiljöutredningens arbete pågå . Utredningen har inte parlamentarisk förankring. Vi har i tidigare sammanhang förordat att arbetsmiljöutredningen utökas med parlamentariker. Det är anledning att återupprepa detta förslag. Det är som vi framhållit angeläget att samhället intensifierar sina strävanden för förbättrade arbetsmiljöer. Denna fråga har så stor betydelse, att det måste bedömas som orimligt att de politiska partierna hålls borta från den viktiga beredningen på utredningsstadiet. Det synes oss härvid lämpligare att utöka den arbetande arbetsmiljöutredningen med parlamentariker än att tillsätta en ny parlamentarisk utredning. Vi har i tidigare sammanhang också förordat att ett arbetsmiljöpolitiskt handlingsprogram skall utarbetas. Vi återkommer även med detta förslag, som synes oss ligga i linje med arbetsmiljöutredningens uppgift. Enligt direktiven skall utredningen beakta arbetstagarnas hela hälsosituation. Detta förutsätter enligt vår mening att olika åtgärder och initiativ inom arbetsmiljöområdet samordnas till ett handlingsprogram med utgångspunkt i en helhetssyn på situationen inom arbetslivet. Vi förordar sålunda att arbetsmiljöutredningen utökas med representanter för de politiska partierna och får sin uppgift preciserad till att framlägga ett arbetsmiljöpolitiskt handlingsprogram. Den tekniska utvecklingen i arbetslivet har såsom vi anfört i hög grad fött en utformning, som medfört ökade risker för många människors hälsa och minskat deras möjligheter till trivsel och välbefinnande på arbetsplatsen. Undersökningar har visat att många upplever sin arbetsmiljö som otillfredsställande från dessa utgångspunkter. Det är socialt och miljöpolitiskt angeläget att dessa svårigheter bemästras. Men också ekonomiska skäl talar för intensifierade insatser. Man kan räkna med att en betydande del av samhällets totalkostnad för arbetsbortfall på grund av sjukdomar, ca , har sin orsak i dåliga arbetsmiljöer, och i samband därmed förekommer stress i arbetslivet. skall såsom redovisats beakta arbetstagarnas hela hälsosituation. Det understryks i direktiven, att arbetstagarnas fysiska och psykiska hälsa skall kunna skyddas effektivt i varje led av produktionen. Det genom fjolårets riksdagsbeslut förstärkta arbetarskyddet är härvid väsentligt. fortsatta arbete är enligt vad som redovisades vid fjolårets riksdagsbehandling inriktat på en helt ny lag om arbetsmiljön. understryka angelägenheten av att dessa överväganden sker från utgångspunkten av en helhetssyn, där sådana faktorer som arbetsplatsens utformning, arbetstiden, lönesystemet, företagshälsovården, personalvården och företagsdemokratin beaktas. Målsättningen måste i första hand vara att anpassa arbetsplatser och arbetsprocesser till människornas fysiska och psykiska förutsättningar. Det fortsatta utredningsarbetet måste från dessa utgångspunkter inriktas på miljöpolitiskt säkrare normer och riktlinjer för bemästrande av t. ex. luftföroreningar, skadligt buller, på kontroll av kemiska ämnen i arbetsmiljön och på en miljöpolitiskt tillfredsställande utformning av lokaler, maskiner, arbetsprocesser och arbetstider. Åtgärder i syfte att motverka den skadliga stressen måste framhållas som särskilt angelägna. Det är anledning att understryka att utredningsarbetet måste fullföljas skyndsamt. De psykiska eller psykosociala arbetsmiljöproblemen som gäller arbetets och arbetsmiljöns psykiska inverkan på människan har på grund av den utveckling som skett i arbetslivet blivit alltmer omfattande och svårbemästrade. Olika undersökningar har visat att många upplever arbetet som stressande och att arbetsförhållandena är en dominerande orsak till psykisk ohälsa. Sjukfrånvaron i arbetslivet har ökat väsentligt . En mycket stor del av sjukdomarna föranleds av skadlig stress och psykisk otrygghet. De psykiska störningarna medför mycket ofta kroppsliga sjukdomssymptom. Sjukdomar som magsår, astma, struma, högt blodtryck och hjärtinfarkt har till mycket stor del psykologiska orsaker. Skadlig stress och psykisk otrygghet är också till mycket stor del orsak till att många slås ut från arbetslivet. Från sociala utgångspunkter är det alltså angeläget att bemästra de psykosociala arbetsmiljöproblemen. Men även ekonomiska synpunkter ger samma besked. Av 60-70 miljoner sjukdagar beror cirka tredjedelen på stress och psykisk otrygghet. Det innebär miljardförluster för samhället. Det finns flera orsaker bakom denna oroande utveckling. Arbetsmiljöerna har ofta konstruerats med utgångspunkt i rent tekniska överväganden utan tillräcklig hänsyn till psykologiska och medicinska förhållanden. En arbetsmiljö kan vara acceptabel för den fysiska hälsan men alltför påfrestande för den psykiska. Mekaniseringen har i många fall fött en utformning som alltför mycket frestar på det mänskliga psyket. Många arbetar sålunda under ett hälsovådligt psykiskt tryck, som medför belastningar som den mänskliga organismen inte är konstruerad att tåla. Följden blir vantrivsel i arbetet, sämre arbetsresultat, ökad sjukfrånvaro och ökad utslagning från arbetslivet. Det är från dessa utgångspunkter angeläget för samhället att främja tillkomsten av psykosocialt riktiga arbetsplatser. Den för den psykiska tryggheten negativa utvecklingen får inte betraktas som ofrånkomlig. 1* 1974. Redan i stora miljöpolitiska motion 1962 (11:587) riktades uppmärksamheten på nödvändigheten av en psykohygienisk sanering av arbetslivet, i syfte att såväl öka arbetstrivseln som förebygga olika förslitningssjukdomar. 1 båda fallen skulle uppnås en ökad produktivitet. Denna psykohygieniska sanering kunde enligt motionen 1962 sammanfattas i tre nyckelord: 1) rätt man på rätt plats, 2) anpassning av arbetsuppgifterna till individens totala biologiska förmåga och behov, och 3) en konstruktiv personalvård. Huvudprincipen i detta program måste bli, framhölls det, att vid planeringen av en arbetsuppgift ta mera hänsyn till vad den mänskliga organismen tål och trivs med, inte bara fysiskt utan även psykiskt. Den synnerligen viktiga frågan om hur den psykiska arbetsmiljön bör utformas har emellertid blivit föga beaktad i reformarbetet. Den behandlades inte närmare i fjolårets proposition om arbetarskyddet. Man kan naturligtvis inte dra någon skarp skiljelinje mellan fysisk och psykisk miljö. Den fysiska arbetsmiljön inverkar såsom framhållits i hög grad också på de psykiska förhållandena. Ett arbete som är förenat med olycksfallsrisker medför ökad psykisk belastning. Den förstärkning av arbetarskyddet, som genomförts enligt fjolårets reform, möjliggör förbättring av arbetsplatser och arbetsprocesser även från psykiska synpunkter. Men det finns i riksdagsbeslutet inga normer eller riktlinjer för detta syfte. Samma passiva inställning kännetecknar direktiven till arbetsmiljöutredningen. I dessa framhålls visserligen, att utredningen även skall beakta risker för den psykiska hälsan på grund av alltmer specialiserade och mekaniserade arbetsprocesser. Men problemställningar och förslagslinjer för de psykosociala arbetsmiljöerna diskuteras inte närmare i direktiven. Det framhölls i fjolårets riksdagsbeslut att möjligheterna att på ett effektivt sätt förebygga skadlig stress och psykisk ohälsa i arbetet genom lagstiftningsåtgärder är begränsade. Det underströks därför som betydelsefullt att insatser görs vid sidan av arbetsmiljöutredningens arbete vilka direkt eller indirekt syftar till att få fram underlag för åtgärder som kan förbättra den psykiska arbetsmiljön. Innebörden av dessa insatser preciserades emellertid inte. Det är naturligtvis sant att det är svårare att bemästra de psykosociala arbetsmiljöproblemen. Det har framgått av vad vi ovan anfört. Men den högre svårighetsgraden kan inte utsäkta att man skjuter problemen åt sidan utan man måste i stället motivera ökade ansträngningar för att lösa dem. Psykosociala problem, som föranleder skadlig stress och psykisk ohälsa, har eftersatts i reform- och utredningsarbetet. Men detta måste motivera att ökad uppmärksamhet ägnas åt dessa frågor i det nu pågående utredningsarbetet. Innebörden av detta kan skisseras enligt följande. Utformningen av lokaler, maskiner, ljus-, ljud- och klimatförhållanden på arbetsplatser, arbetsställningar m. m. har betydelse inte endast för den fysiska hälsan utan också för den psykiska. Det bör vara självklart angeläget att under utrednings- och reformarbetet på dessa punkter beakta även den psykosociala sidan. Likaledes måste övervägandena innefatta psykosociala bedömningar av utformningen av t. ex. arbetstid, arbetsprocesser och lönesystem. Målsättningen härvid måste vara att bättre anpassa arbetsplatserna till individernas psykiska förmåga och förutsättningar. Men är det angeläget att finna åtgärder, som ger enskilda människor bättre möjligheter att klara olika yrkes- och arbetsuppgifter. Anlagsprövning, yrkesvägledning, yrkesrådgivning och arbetsanalys är härvid instrument som måste förfinas för uppgiften. Därtill kommer vikten av en psykosocialt inriktad personalvård. För att målsättningen om tillfredsställande psykosociala aretsmiljöer skall kunna tryggas krävs vidare en fördjupning av företagsdemokratin, som härvidlag kan betraktas som en del av arbetsmiljöpolitiken. Denna aspekt måste givetvis beaktas i utredningsarbetet, liksom angelägenheten av en förstärkt arbetsmiljöforskning på det psykosociala området. Då det är särskilt viktigt att strävandena inriktas på att bemästra den skadliga stressen och den psykiska otryggheten i arbetslivet, måste utrednings- och reformarbetet i ökad utsträckning inriktas på dessa problemområden. Företagshälsovården är en synnerligen viktig del av arbetarskydd och arbetsmiljöpolitik. På grundvalen av riksdagsbeslutet har det skett och sker en utbyggnad av företagshälsovården. Enligt direktiv från den till arbetarskyddsstyrelsen knutna företagshälsovårdsdelegationen kartläggs företagshälsovården i länen. Målsättningen måste vara att alla i arbetslivet tillförsäkras en god företagshälsovård. Detta mål är emellertid alltjämt avlägset. En stor del av landets yrkesverksamma har inte tillgång till företagshälsovård. Det gäller främst anställda i småföretag, egna företagare och verksamma inom företag med spridda arbetsplatser som t. ex. skogsbruk och vissa transportnäringar. Dessa grupper har ofta en mycket riskfylld arbetssituation, exempelvis inom jord- och skogsbruk och vissa småindustrier och hantverksföretag. måste självfallet pröva även frågor som gäller företagshälsovården. Direktiven till utredningen är emellertid knapphändiga på denna punkt. Detta motiverar understrykande av angelägenheten av att de problem vi ovan särskilt framhållit blir uppmärksammade, lämpligen i den pågående arbetsmiljöutredningen, som alltså särskilt bör pröva hur frågan om företagshälsovården skall lösas för egenföretagare och anställda i mindre och medelstora företag. I detta sammanhang bör utredningen överväga landstingens möjligheter att fungera som samordnare av företagshälsovården inom ett län och som ansvariga för att ingen grupp arbetande står utan tillgång till en väl fungerande företagshälsovård. En fungerande företagshälsovård måste vara förenad med goda möjligheter till specialistvård. Yrkesmedicinska avdelningar finns i (2 st.), och och en är under uppbyggnad i . En stark utökning av antalet yrkesmedicinska kliniker är nödvändig . mål måste vara att det åtminstone skall finnas en yrkesmedicinsk avdelning vid varje regionsjukhus. Om en sådan utbyggnad skall bli möjlig och meningsfull är det dock nödvändigt att utbildningsfrågor löses, så att det finns kvalificerad personal att tillgå. Detta problem behandlas på annat ställe i motionen. Vad vid ovan anfort beträffande ökad uppmärksamhet på de psykosociala arbetsmiljöproblemen innefattar givetvis att de psykosociala frågorna måste fö ett ökat utrymme i företagshälsovården, bl. a. genom att företagsläkama ges möjligheter till bättre utbildning i de psykosociala frågorna. En fördjupad företagsdemokrati är som vi framhållit att betrakta som en väsentlig del i en aktiv arbetsmiljöpolitik. Möjligheter till inflytande över den egna arbetssituationen är av största betydelse för trivseln på arbetsplatsen. När möjligheter till insyn och inflytande saknas känner individen sig ofta enbart som en kugge i ett svåröverskådligt maskineri. Den som däremot har möjligheter till påverkan på sin arbetssituation upplever lättare sitt egenvärde och har sin egen betydelse i produktionsprocessen. En fördjupad företagsdemokrati, som ger ökat inflytande över förhållandena på den egna arbetsplatsen, har avgörande betydelse i strävan till arbetslivets förnyelse. Det är härvid angeläget att pröva t. ex. systemet med självstyrande grupper. Frågan om företagsdemokratins utveckling har mycket länge varit en uppmärksammad politisk fråga. Utredningar och försöksverksamheter rörande en fördjupad företagsdemokrati pågår såväl inom den statliga och kommunala som den enskilda sektorn. aviserade förslag bör särskilt kunna tillmätas intresse i sammanhanget. Vissa framsteg har otvivelaktigt gjorts i det företagsdemokratiska arbetet. Den ställning som skyddsombuden och skyddskommittéerna fött genom beslut betyder t. ex. en utveckling av företagsdemokratin på arbetsmiljöområdet. Men det dominerande intrycket är dock, att det varit trögt för strävandena till en fördjupad företagsdemokrati. Det kan bero på att ett mera enhetligt grepp saknats i behandlingen av frågan. Många skäl talar enligt vår bedömning för att en parlamentarisk kommitté nu bör tillsättas i syfte att på grundvalen av hittillsvarande utredningar och försöksverksamheter forma en mera enhetlig företagsdemokratisk handlingslinje. Denna fråga avser vi emellertid inte att uppta till sakdiskussion i detta sammanhang. I direktiven till arbetsmiljöutredningen har understruktis att de anställdas möjligheter att öva inflytande på utformningen av arbetsmiljön bör ägnas stor uppmärksamhet. Någon närmare precisering förekommer emellertid inte i direktiven. En parlamentarisk, utvidgad arbetsmiljöutredning har en mycket väsentlig uppgift i att pröva olika företagsdemokratiska åtgärder, som kan ge den en skilde inflytande över sin egen arbetsmiljö och arbetssituation. Det är angeläget att pröva arbetsmetoder, som kan ge ökade möjligheter till inflytande för den anställde. Särskild vikt måste enligt vår mening fästas vid att arbetsmiljöutredningen i sitt fortsatta arbete håller kontakt och samarbete med pågående företagsdemokratiska utredningar och försöksverksamheter. I sistnämnda avseende synes oss ett initiativ från nödvändigt. Forskning och utbildning har en nyckelroll i strävandena till förbättrade arbetsmiljöer. Ökade satsningar har successivt skett på dessa områden, senast i årets statsverksproposition. Men det framstår alltjämt som synnerligen angeläget att ytterligare öka insatserna och att samordna dem för att fö ut en bättre effekt. Den arbetsvetenskapliga forskningens uppgift är att pröva hur olika miljöfaktorer inverkar på hälsa och välbefinnande, så att underlag kan skapas för olika social- och miljöpolitiska åtgärder för att motverka sjukdom och främja hälsa och välbefinnande. Det är här frågan om en tvärvetenskap, där arbetsmedicinska, tekniska, samhällsvetenskapliga och psykologiska områden måste samordnas. Utredningen om beteendevetenskaplig arbetslivsforskning har också pekat på behovet härav. Det måste vara en primär uppgift för den arbetsvetenskapliga forskningen att undersöka vilka krav olika arbetsuppgifter ställer på människan i syfte att fö underlag för praktiska metoderatt eliminera arbetsmiljöbrister av olika slag. Från denna utgångspunkt måste prövas hur arbetsmiljöerna bör vara utformade i fråga om lokaler, maskiner, arbetsprocesser, arbetstider, lönesystem m. m. Väsentliga forskningsuppgifter är också frågor kring olycksfalls- och sjukdomsrisker, företagsdemokrati och personalvård, utformningen av yrkesutbildning och anlagsundersökningar, betydelsen av arbetsplatsernas storlek och bebyggelsekoncentrationens täthetsgrad m. m. I enlighet med vad vi tidigare framhållit är det anledning understryka angelägenheten av att särskilt forskningen på det psykosociala området förstärks. På grundvalen av de resultat som uppnås i forskning och utvecklingsarbete rörande arbetsplatsens miljöfrågor är det givetvis angeläget att utbildningen på olika områden snabbt medverkar till att erfarenheterna kan omsättas i praktisk politik. Det är härvidlag frågan om utbildning på olika nivåer. En viktig sådan nivå gäller skyddsombud och arbetsledare, vilken fråga behandlades av fjolårets riksdag i samband med arbetarskyddsreformen. Förbättrade utbildningsmöjligheter garanterades då i nämnda avseende. Men den angelägna utbildningsfrågan gäller också fackmän och specialister som tekniker, arkitekter, planerare, läkare och skyddsingenjörer-och inte minst arbetare och företagare. Arbetsmiljöfrågorna måste sålunda i ökad utsträckning tas in i utbildningen på olika nivåer. Det skall i sammanhanget noteras att 1971 uttalade sig för en övergripande översyn av utbildningen i arbetsvetenskapliga ämnen vid de ordinarie utbildningsanstalterna och 1973 bekräftade detta genom ett uttalande om att det nu framstår som lämpligt att en systematisk genomgång sker av utbildningen rörande arbetsmiljöfrågor inom såväl SÖområdet som UKÄ-området. Även i fråga om utbildningen vill vi framhålla vikten av att den psykosociala sidan inte eftersättes. En fortsatt snabb utveckling av företagshälsovården kommer att ställa ökade krav på utbildningen av företagsläkare och arbetsmedicinska specialister. Det framstår, inte minst med hänsyn till möjligheterna att rekrytera personal på läkarsidan, som angeläget att den arbetsmedicinska utbildningen bättre samordnas med övrig medicinsk utbildning. Det bör i sammanhanget övervägas att ge arbetsmedicinen status som självständig medicinsk specialitet. Det bör vidare övervägas huruvida den arbetsmedicinska utbildningen och forskningen i fortsättningen skall ske i arbetarskyddsstyrelsens regi eller överföras till universitetsväsendet. Under alla omständigheter är ett väl fungerande samband nödvändigt mellan såväl denna verksamhet och arbetarskyddsstyrelsen som universitetsväsendet. Det har skett och sker förstärkningar av forskning och utbildning om arbetsmiljöerna. Men alltjämt måste konstateras, att insatserna är otillräckliga med hänsyn till frågans betydelse, särskilt på den psykosociala sidan. Det är självklart att arbetsmiljöutredningen i sitt arbete måste beröra även forsknings-och utbildningspolitiken. För en parlamentariskt utvidgad arbetsmiljöutredning bör arbetshypotesen på denna punkt vara att dels hålla god kontakt med olika instanser på forsknings- och utbildningsområdet, dels, i mån av sina möjligheter, främja en upprustning av den arbetsmiljöpolitiska forskningen och utbildningen. Men det måste understrykas som regeringens uppgift att kontinuerligt verka för ökade resurser och förbättrad organisation i fråga om forskning och utbildning kring arbetsmiljöfrågorna, från nuvarande utgångsläge med särskild tonvikt på den psykologiska sidan. Det kan i förbigående erinras om att den svenska stressforskningen internationellt sett har en mycket framträdande position, vilket senast dokumenterats genom att () beslutat att förlägga sitt första världscentrum för forskning och utbildning kring stressfrågor till vårt land i anslutning till för klinisk stressforskning. Tillfälligt statsstöd till arbetsmiljöer Näringslivets kostnader för tillfredsställande arbetsmiljöer måste normalt och för framtiden ingå i produktionskostnaderna. Detsamma gäller de kostnader, som industrin ställs inför med hänsyn till kraven på omgivningsmiljön. De stora miljöpolitiska försummelser, som under en följd av år medfört att miljökraven eftersatts, bör emellertid under en övergångstid motivera, att särskilt statsstöd utgår till miljöförbättring. Ett sådant statsstöd utgår till äldre industrier för miljövårdande åtgärder, som minskar vatten- eller luftförorening eller buller. utgår i normalfallet med högst av godkänt bidragsunderlag, för en och samma anläggning normalt högst 2,5 milj. kronor. För detta ändamål har i årets statsverksproposition upptagits 50 milj. kronor under jordbrukshuvudtiteln. Med den vikt som man måste fästa vid förbättrade arbetsmiljöer är det minst lika angeläget att samhället främjar upprustning av dessa som av omgivningsmiljöerna. För många äldre industrier är det mycket svårt att ekonomiskt bära en angelägen arbetsmiljöförbättring. Vi förordar därför att stöd till bättre arbetsmiljöer i fråga om arbetslokaler, maskiner och andra arbetsanordningar inom industrin skall utgå enligt samma grunder som gäller i fråga om industriföretagens omgivningsmiljö. Det bör ankomma på regeringen att skyndsamt lägga fram förslag härom. Med stöd av vad vi ovan anfört får vi föreslå, 1. att hos Kungl. a) att pågående arbetsmiljöutredning utvidgas med parlamentariska representanter, med uppdrag att utforma ett arbetsmiljöpolitiskt handlingsprogram enligt vad som anförts i motionen, b) att vid det fortsatta utredningsarbetet härvid beaktas de riktlinjer som anförts i motionen, särskilt i fråga om förbättring av de psykosociala arbetsmiljöerna, i syfte att motverka skadlig stress och psykisk otrygghet i arbetslivet,