mot · FX02837 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för ökad återanvändning av avfall m. m. I miljöprogram heter det bl. Cirkuleringsprincipen råvara-konsumtion-återanvändning måste bli central i allt ekonomiskt handlande. Avfall är tillgångar som måste tas till vara och efter bearbetning åter utnyttjas. En målsättning som denna får långtgående konsekvenser. Hela synen på materialanvändning och produkternas livslängd måste revideras. Varorna måste få en sådan utformning att återanvändning möjliggörs. Hastigheten med vilken råvaror förvandlas till avfall via varor måste minskas. De traditionella soptipparna måste dömas ut. Organiskt avfall måste återgå till de producerande jordarna. Avfall från industrier och samhällen, som ofta ger upphov till miljöskador, måste tas till vara och återutnyttjas i produktionen. Betydande anslutning finns kring dessa principer. Vad som erfordras är mer av praktisk handling. Vi lägger i denna motion fram ett antal förslag som syftar till ökad återanvändning av resurser. Sedan århundraden har återvunnen råvara, både papper och textillump, haft stor betydelse vid papperstillverkning. har dock arbets- och transportkostnaderna vid pappersinsamling ökat så att den företagsekonomiska lönsamhetsgränsen ofta har nåtts. Den samhällsekonomiska lönsamhetsgränsen bestäms dock av alternativkostnaden för hantering av papperet som avfall, dvs. För returpapper från andra källor än hushållen kan andra lönsamhetsgränser gälla. Särskilt för sorterade, högre kvaliteter är restvärdet hos pappersavfallet högt. Den andel av konsumerat papper som återanvänds är i vårt land lägre än i många andra länder. Den andelen bör kunna ökas kraftigt. För pappersbruk som använder returpapper som råvara är givetvis stabila priser och leveranskvantiteter av avgörande betydelse. Efterfrågan på produkter, helt eller delvis tillverkade av avfallsråvara, är också en grundläggande faktor. Staten kan genom olika åtgärder styra utvecklingen i riktning mot återanvändning av papper. I sin upphandling av pappersprodukter bör staten föreskriva dels en hög andel återanvänt papper, dels en produktutformning som underlättar återanvändning. Givetvis bör pappersavfall från statlig verksamhet kanaliseras till återanvändning. Av hushållsavfallet utgörs av papper. Återvinning kan här bli av mycket stor betydelse. I flera kommuner pågår försök med insamling av papper från hushållen. Hushållen har fått placera pappersavfallet i särskilda behållare för vidare central transport till pappersbruk. Försöken har slagit mycket väl ut. Det är angeläget att denna verksamhet byggs ut ytterligare. En stor del av kostnaderna täcks genom den minskade sopvolymen. För att ytterligare stimulera denna verksamhet kan ekonomiska styrmedel, exempelvis en avgift på nyproducerat och importerat papper, utnyttjas. Ökade forsknings- och utvecklingsinsatser kan leda fram till nya användningsområden för återanvänt papper och nya metoder för återvinningsprocessen. En ökande andel skrotbilar tas numera om hand och förs till särskilda fragmenteringsanläggningar, och avfallet kan således återutnyttjas. hamnar dock ett stort antal bilvrak på fel plats: i naturen, i grusgropar eller lagras upp på bilkyrkogårdar. För att stimulera återvinning bör en särskild skrotningsavgift införas. En avgift läggs därvid på alla bilar och återfås när den siste ägaren lämnar den uttjänta bilen till återvinningsföretaget. Ett sådant system skulle också leda till att vi slipper störande och förorenande bilvrak i naturen. Engångsförpackningar medför ett onödigt uttag av råvaror. Bruket av engångsförpackningar bör motverkas genom att höga avgifter sätts på förpackningar som inte kan återanvändas. Engångsförpackningar för öl och läskedrycker är ett exempel på överflödiga förpackningar som bör utmönstras. Vi bör även eftersträva en standardisering av förpackningar för andra varor. Försök med returförpackningar för vissa typer av livsmedel bör igångsättas. 1 vår typ av marknadsekonomi bör ekonomiska styrinstrument utnyttjas i större omfattning. Genom skatter och avgifter, t. ex. miljöavgift, kan en verksam styrning erhållas. Om de verkliga kostnaderna för avfallsbehandling tas ut, påverkas ofta lönsamhetskalkylerna så att återvinning framstår som det ekonomiskt gynnsammaste alternativet. Statliga stimulansbidrag till kommunerna förekommer för t. ex. avloppsreningsverk. De bör nu införas även för avfallsbehandlingsanläggningar som är inriktade på återanvändning. har begärt att möjligheter att bevilja bidrag till kommunala avfallsanläggningar införs. Statsbidrag till anläggning för omhändertagande av sådant avfall som faller under kommuns obligatoriska renhållningsansvar utgår inte. Departementschefen vill dock inte förorda några förändringar i detta avseende. Enligt vår mening bör bidragsreglerna förändras så att statsbidrag kan utgå även för dessa ändamål. Detta torde kräva förhöjt anslag. Vi föreslår att anslaget H 12 Bidrag till miljövårdande åtgärder inom industrin m. m. under jordbrukshuvudtiteln ökas med 10 milj. kr., att användas som bidrag till kommunala återvinningsanläggningar. En intressant konsekvens av miljöskyddslagen är att den ofta framtvingar slutna produktionsprocesser, vilket stimulerar till intern återvinning. En effekt kan dock bli att de traditionella flytande och gasformiga industriutsläppen ersätts med fast avfall, som det saknas behandlingsresurser för. Vid en kommande översyn av miljöskyddslagen bör därför uppmärksamhet ägnas åt möjligheten att i än större utsträckning än tidigare åstadkomma intern återvinning. Lagen omfattar också avfallsanläggningar och kan därför utvecklas till ett viktigt instrument för att stimulera även till extern återvinning. Den kommunala renhållningslagen reglerar kommunens avfallshantering men berör inte slutbehandlingen av avfallet. Renhållningslagen har trätt i kraft successivt och inrymmer vissa dispensmöjligheter samt frivilliga tillämpningar. Trots att lagen ännu inte gällt mer än kan man konstatera ett starkt behov av en systematisk uppföljning av tillämpningen. Få kommunala åtgärder har väckt sådan opposition som tillämpningen av renhållninglagen. Alla de positiva effekterna i form av bättre service osv. förbigås som alltid med tystnad i den offentliga debatten. Kritiken har framför allt inriktat sig på tillämpningen i glesbygder och fritidsbebyggelseområden och avser i första hand överambitiös servicenivå med åtföljande höga avgifter och långa transporter till centralt belägna, ofta dåliga soptippar. Vissa hinder finns också för t. ex. kompostering. Vi anser att en utvärdering av renhållningslagens effekter nu bör komma till stånd. Nästa steg i lagstiftningsarbetet på detta område bör vara en återvinningslag, för vilken naturresurshushållning och övergripande samhällsekonomiska bedömningar är vägledande. En återvinningslag, Resource Recobery Act of 1970, gäller i och kan ge viss vägledning vid utformningen. Kvittblivningssynen på avfall kan ersättas med en lagfäst strävan att återcirkulera och återvinna material och energi ur avfall och annat spill. Kommunernas slutbehandling av avfall och regler för svårbehandlat avfall samt kravet på separering av olika beståndsdelar i hushållsavfall och annat avfall skulle kunna omfattas av en sådan lagstiftning liksom av material- och energibesparing. Krav på separering av olika beståndsdelar i hushållsavfall och annat avfall skulle också kunna föreskrivas i syfte att underlätta återvinning. Vi hemställer om utredning och förslag om återvinningslag. 1* 1974. 3 sami Nr 837-842 är det kommunala organet för tillsyn, övervakning och rådgivning i miljöfrågor och därmed också för avfallsfrågor. Dess ställning måste stärkas genom en klarare lagstiftning och ökad tillgång på lämpligt utbildad personal. Länsstyrelserna och måste få ökade resurser för tillsyn och rådgivning inom avfallsområdet. Särskilt på länsstyrelsernas naturvårdsenheter är förstärkta personella resurser nödvändiga. Metoder måste sökas att snabbt föra ut resultat av forskning och teknisk utveckling i praktisk tillämpning. Olika vägar bör prövas att föra ut information till allmänheten och berörda beslutsfattare m. fl. om avfalls- och naturresursfrågor. Grundforskning, i betydande utsträckning med tvärvetenskaplig inriktning, inom avfallsområdet måste ges starkt ökade resurser. Ett institut för avfallsforskning bör inrättas och kan exempelvis knytas till där viss avfallsforskning redan bedrivs. Vi hänvisar till motionerna 1971:413 och 1972:88 i vilka detta förslag har motiverats utförligt. Resurserna för tillämpad avfallsforskning måste förstärkas kraftigt vid olika institutioner med bl. a. teknisk, naturvetenskaplig, medicinsk, ekonomisk och sociologisk inriktning. En samordning av denna forskning bör ske inom . Bland forskningsuppgifter som är angelägna vill vi framhålla teknikvärdering för återvinningssektorn. Det finns en rad alternativ för återvinning av t. ex. hushållsavfall. Lönar det sig bäst att separera avfallet redan vid källan dvs. i hushållen, eller att blanda alla sorters avfall och det efter innehållet på mekanisk och magnetisk väg? Lönar det sig bäst att tillverka varor, exempelvis förpackningar, som i oförändrat skick kan användas ? Studier i detta syfte bör ske genom utredningen rörande kostnaderna för miljövården. Ytterligare ett väsentligt utvecklingsuppdrag bör vara att skapa en standardiserad märkning av varor och förpackningar som kan återanvändas. Det är en praktisk åtgärd som skulle underlätta separering och återanvändning. Detta gäller speciellt olika plastvaror. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi 1. att hos Kungl. a) att förslag föreläggs i syfte att öka återanvändningen av material och råvaror innefattande bl. a. stimulans för insamling av pappersavfall, begränsning av engångsförpackningar för öl och läskedrycker, standardisering av förpackningar, införande av en skrotningsavgift för bilar, märk ning av produkter som kan återvinnas, b) att förslag föreläggs om en återvinningslag, c) att förslag föreläggs om inrättandet av ett avfallsforskningsinstitut, d) att en utvärdering görs av den kommunala renhållningslagens tillämpning, e) att förslag föreläggs om förstärkt tillsyn, rådgivning och information inom avfalls- och återvinningsområdet, f) att bestämmelser införs om att statlig upphandling av pappersprodukter inriktas på att produkterna skall innehålla en stor andel återvunnet papper och att produkterna utformas så att senare återvinning underlättas, g) att utredningen rörande kostnaderna för miljövården ges i uppdrag att initiera teknikvärdering inom återvinningsområdet i enlighet med vad som anförs i motionen, h) att statsbidragsreglema ändras så att bidrag kan utgå till kommunala återvinningsanläggningar, 2. att beslutar att till Bidrag till miljövårdande åtgärder inom industrin m. m. /75 anvisa ett reservationsanslag av . att användas för bidrag till investeringar i kommunala återvinningsanläggningar för avfall. () () () () () ()