ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FX021573 · 1974-01-26 00:00:00 — angående riktlinjerna för personalrepresentation i statliga myndigheters styrelser. 1 bilaga 2 till statsverkspropositionen För flera huvudtitlar gemensamma frågor föreslår statsrådet att de anställda skall få personalrepresentation i statliga myndigheters styrelser om myndighet har minst 100 arbetstagare. I stort tillstyrker jag förslaget och instämmer helt i syftet att härigenom skapa ökade möjligheter till breddning och fördjupning av företagsdemokratin inom den statliga sektorn. Jag vill emellertid framföra vissa synpunkter avseende några detaljförslag. (STRU) ansåg det vara naturligt att personalrepresentant utväljs bland de anställda vid myndigheter men uteslöt inte möjligheten att i visst fall frångå denna huvudprincip. Flertalet remissinstanser framhöll att endast anställd bör komma i fråga. SR och hävdade att endast synnerligen starka sakskäl kan motivera att personalrepresentant hämtas utanför de anställdas krets. Jag instämmer i detta. Det vöre högst olyckligt om exempelvis en ombudsman i en fackorganisation hade som en av sina huvudsakliga arbetsuppgifter att åka runt och representera anställda i olika statliga myndigheters styrelser. Här bör uttala sig klart och entydigt för att endast anställda vid myndigheter kan komma i fråga som personalrepresentant. Beträffande frågan om vem som skall utse personalrepresentanterna anser STRU att de fackliga organisationerna skall framföra förslag. Föredragande statsråd uttalar sig inte klart beträffande denna förslagsrätt. Sålunda bör , för undvikande av oklarheter, uttala att Kungl. Maj:t efter inhämtande av de fackliga organisationernas förslag skall utse personalföreträdare. Statsrådet instämmer vidare i STRU:s förslag att personalföreträdare bör entledigas, när organisation som föreslagit representanter kräver det. Jag kan inte dela denna uppfattning, som innebär ett märkligt avsteg från de grundprinciper som kännetecknar vår representativa demokrati. Jag anser det vara synnerligen väsentligt att man även här tillämpar principen om val för en viss angiven mandattid. Vidare bör i görligaste mån samma regler gälla för samtliga ledamöter i styrelsen. Således bör uttala att samma regler beträffande entledigande skall gälla för personalrepresentant som för övriga ledamöter. Med hänvisning till det anförda hemställs att i anledning av de av statsrådet förordade riktlinjerna för representation för anställda i statliga myndigheters högsta beslutande organ hos Kungl. 1. att endast anställda vid myndigheten kan utses som personalrepresentant i dess styrelse, 2. att Kungl. Maj:t efter inhämtande av de fackliga organisationernas förslag utser personalföreträdare, 3. att beträffande entledigande samma regler skall gälla för personalrepresentant som för övriga ledamöter.
mot · FX021575 · 1974-01-24 00:00:00 — om ändring av ortsklassificeringen beträffande kommun. Med regionala centra avses orter som har stor betydelse för sysselsättning och serviceförsörjning inom sitt omland. Hur stort omland detta skall betjäna beror på vilket underlag som behövs för skijda serviceaktiviteter. De geografiska avstånden har också stor betydelse i landets glesbygdsområden. I vissa glesbygdskommuner är avståndet till andra regionala centra en stark motivering för att ett självständigt regionalt centrum utvecklas inom kommunen. Stomman är centralort inom kommun i . kommun är en av landets till ytvidden största kommuner. Avståndet till det regionala centret är och till 7 mil. tätort (med tvillingorten inräknad) har ca 4 000 invånare. Stomman är ett betydande kommunikationscentrum för inland och en viktig knutpunkt på . På centralorten finns nybyggd läkarstation och sjukhem med ca 30 vårdplatser. Stomman har högstadium, och hit är också lokaliserad , som drivs av landsting. Stomman är ett betydelsefullt köpcentrum och har ett för inlandsförhållanden rikt differentierat näringsliv. Orten har haft en god utveckling på näringslivets område, och ett pär betydelsefulla industrilokaliseringar har skett. Inom själva centralorten finns ett mycket attraktivt campingområde som lockar till sig en betydande turism. När de nuvarande ortsklassifikationerna fastställdes diskuterades en klassning av Stomman som regionalt centmm. Något beslut i den riktningen fattades inte, utan ortens vidare utveckling skulle avvaktas. har ortens gynnsamma utveckling ytterligare accentuerats genom en ytterligare utbyggnad av den mekaniska industrin och lokaliseringen av en spånplattefabrik. Förhandlingar förs mellan kommunen och ett par industriföretag om ytterligare industrilokaliseringar. För strävandena att ytterligare förstärka Stommans näringsliv och åstadkomma ett starkare underlag för allmän serviceförsörjning skulle en klassning av Stomman som regionalt centrum vara av största betydelse. Med stöd av det anförda hemställs att ortsklassificeringen för Stomman ändras så att Stomman klassas som regionalt centrum.
mot · FX021576 · 1974-01-26 00:00:00 — om rätt till flyttningsbidrag för nyexaminerade från universitet m. m. De senaste årens mycket kraftiga ökning av examinationen från universitet och högskolor har skapat problem på arbetsmarknaden. Antalet nyexaminerade som inte kunnat beredas arbete har stigit markant. I syfte att meritera sig ytterligare för arbete håller sig många studerande kvar på studieorten. En sådan övermeritering förbättrar dock knappast den enskildes möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Även en rad andra faktorer bidrar till att binda de studerande vid studieorten. Först och främst förhåller det sig så att en betydande del av arbetstillfällena för universitets- och högskolestuderande finns på eller nära universitetsorten. Vidare bildar många studerande familj svårigheten för båda makarna att erhålla lämpligt arbete på samma ort är uppenbar. Slutligen skall inte de kostnader som en flyttning drar med sig underskattas. För en studerande, som på grund av den ogynnsamma utvecklingen av studiemedelssystemet ådragit sig avsevärda skulder, måste utgiften för flyttning framstå som mycket betungande. Flyttningsbidrag är ett viktigt medel att öka den geografiska rörligheten, även för gruppen arbetslösa nyexaminerade. kan emellertid nyexaminerade från universitet och högskolor, på grund av utformningen av 31 § arbetsmarknadskungörelsen, endast i begränsad omfattning erhålla flyttningsbidrag. har AMS i sin petita begärt vidgad rätt för nyexaminerade från universitet och högskolor att erhålla flyttningsbidrag. Det förtjänar också att påpekas att AMS, LO, TCO och SAF tillstyrkt förslag, att reglerna för flyttningsbidrag för nyexaminerade blir desamma som för dem som lämnar gymnasieskolan. Åberopande det anförda hemställs att beslutar att flyttningsbidrag även skall kunna utgå till nyexaminerade från universitet och högskolor enligt de regler som gäller för övriga grupper enligt 30 § arbetsmarknadskungörelsen.
mot · FX021577 · 1974-01-26 00:00:00 — av herrar och i angående rätten att anföra besvär över byggnadsnämnds beslut i vissa fall. Vårt samhälle måste byggas med hänsyn till att människor har olika förutsättningar att fungera. Ett uttryck för detta är kravet att byggnader och lokaler skall utformas så att personer med rörelsehinder kan använda dem. I byggnadsstadgans 42 a § står det följande: De utrymmen i byggnad till vilka allmänheten äger tillträde eller som utgöra arbetslokal skola i skälig omfattning utformas så att de bliva tillgängliga för att kunna nyttjas av personer vilkas rörelseförmåga eller orienteringsförmåga är nedsatt till följd av ålder, invaliditet eller sjukdom. Föreskrifter för hur denna paragraf skall tillämpas finns i de s. k. handikappbyggnormerna. Tyvärr finns det färska exempel på att handikappbyggnormerna inte alltid följs. Ett fall som blivit mycket uppmärksammat gäller en skola, som fått byggnadslov trots att den inte får hiss som skulle vara nödvändig för handikappade elever. beslut överklagades av en medlem i kommunen, men tog inte upp ärendet eftersom den klagande inte var berättigad att anföra besvär. Endast den som beslutet angår får föra talan i ett sådant här fall. Men det betyder inte, som man kunde tro, att t. ex. en handikappförening får överklaga. I stället är besvärsrätten i allt väsentligt förbehållen markägare och grannar. Detta innebär i praktiken att besvärsrätt inte tillkommer människor som har särskilt intresse av att handikappbyggnormerna följs, t. ex. enskilda handikappade, handikappföreningar och fackföreningar (i fråga om arbetslokaler). Med nuvarande ordning kan en fackförening vid ett företag således inte påverka utformningen av arbetslokalerna genom att anföra besvär. Detta är ytterst otillfredsställande. Därför bör besvärsrätt i vad gäller byggnadsstadgans 42 a § med det snaraste utvidgas. att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till utvidgning av besvärsrätten i frågor som rör 42 a § byggnadsstadgan så att enskild handikappad, handikappförening och fackförening får besvärsrätt. () ()
mot · FX021579 · 1974-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående isolering av bostäderna. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1974:1491 hemställer vi att beslutar att hos Kungl. Maj:t anhålla om en översyn av villkoren beträffande isolering vid utlämnandet av () i Glömminge () i Lane-Herrestad
mot · FX021580 · 1974-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående lånegränserna för statliga bostadslån m. m. års riksdag aktualiserade frågan om lånegränserna för statliga bostadslån. Vi föreslog sålunda att denna gräns för flerfamiljshus, som byggs i enskild regi, skulle höjas från nuvarande till och att motsvarande lånegräns för småhus, som bebos av ägaren, skulle höjas från nuvarande till . Yrkandet beträffande lånegränsen för flerfamiljshus är motiverat av kravet på likvärdiga konkurrensvillkor mellan olika företagskategorier. Beträffande förslaget att höja lånegränsen för småhus ser vi detta främst som ett sätt att öppna småhusmarknaden för inkomstsvagare grupper. För dessa är stora kapitalinsatser ofta ett hinder, när det gäller att förvärva ett eget småhus. En annan lånefråga, som också aktualiserades under förra årets riksdagsbehandling, var villkoren för ombyggnadslån för småhus, som inte fyller kravet på varaktigt behov. Låneunderlaget höjdes genom beslut till . Vi ansåg dock att byggkostnadsutvecklingen hade motiverat en höjning till . Vi vill här upprepa detta krav. Det är möjligt att dessa problem tillhör de frågor som övervägs i de pågående bostadsutredningarna. I så fall kommer de sannolikt också att tas upp i den proposition om bostadspolitiken som aviserats till . Det får ankomma på utskottet att bedöma om behandlingen av motionen med anledning härav bör uppskjutas i avvaktan på att den nämnda propositionen föreläggs . Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. 1. att lånegränsen för enskilt ägda flerfamiljshus höjs till av låneunderlaget inom av pantvärdet, 2. att låneunderlaget för småhus som bebos av ägaren höjs till av låneunderlaget inom av pantvärdet, 3. att låneunderlagsnivån för lån till ombyggnad av småhus som inte uppfyller kravet på varaktigt behov höjs från nuvarande till . /ENKEL (fp) GOTAB 74 5975 S 1974
mot · FX021584 · 1974-01-26 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder mot markspekulation. Markspekulation och markvärdestegringar begränsar kommunernas möjligheter att bedriva en aktiv markpolitik. Markfrågorna har en avgörande betydelse för all samhällsplanering, och här utgör expropriationslagstiftningen ett mycket viktigt inslag. kommunisterna har i anslutning till behandling av expropriationslagstiftningen (motionerna 1971:513 och 1972:1763) utvecklat partiets syn på olika markpolitiska frågor. Även till årets riksdag har vpk i olika partimotioner tagit upp markfrågorna till behandling och ställt olika förslag till grundläggande förändringar. Det är nödvändigt att lagstiftningen förbättras och utformas på sådant sätt att mark kan överföras till samhället utan att ersättningar för sådan mark påverkats av förväntningsvärden eller annan oförtjänt markvinst. Genom markkostnadernas stora betydelse för boendekostnaderna är det nödvändigt att genom lagstiftning se till att den markvärdestegring som skett, framför allt , inte får slå igenom i priserna på den mark samhället förvärvar för bostads- och samhällsbyggande. Värdeökningar som beror av samhällsinsatser skall inte ersättas till privata markägare utan komma samhället till godo. Samhällets behov av inflytande över marken har ökat år , och en av de viktigaste frågorna i detta sammanhang har blivit hur man skall skapa tillräckliga garantier för en eliminering av markvärdesvinster. De vidgade möjligheter att expropriera mark som infördes och 1972 och det förenklade expropriationsförfarandet innebar bättre möjligheter för kommunerna att tillgodose sitt markbehov. En mycket viktig sak i denna lagstiftning, som är något av en kärnfråga, är grunderna för beräkning av expropriationsersättning, den s. k. presumtionsregeln. I den typ av åtgärder mot oförtjänta markvärdestegringar, som expropriationslagen representerar, är det väsentligt att bestämmelserna så effektivt som möjligt motverkar att markpriserna påverkas av spekulativa förväntningar. Detta kan bara uppnås om presumtionstidpunkten läggs fast till en viss tidpunkt, så att prisnivån inte kan öka ytterligare. Om man vill ge ett ordentligt bidrag till kommunernas möjligheter att förvärva mark till rimliga priser, måste man bestämma en fast tidpunkt efter vilken den värdestegring som beror på samhällets utbyggnad inte ersätts. Vi föreslår därför, som i förslaget i motion 1972:1763, att som presumtionstidpunkt väljs . Med hänvisning till det anförda föreslås att i syfte att motverka upptrissning av markvärden enligt i motionen anförda synpunkter hos regeringen hemställer att förslag skyndsamt föreläggs om ändring av expropriationslagen, såvitt avser 4 kap. 3 § jämfört med övergångsbestämmelserna punkt 13. (vpk) i (vpk) INGA (vpk)
mot · FX021585 · 1974-01-26 00:00:00 — av m. fl. om ökad bostadsproduktion. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1974:1194 föreslås att beslutar att uttala sig för en ökad bostadsproduktion innebärande 100 000 lägenheter . (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) (vpk)
mot · FX021586 · 1974-01-26 00:00:00 — av herrar i och i om tillsättande av en ny låginkomstutredning. Den första egentliga låginkomstutredningen i tillsattes efter beslut av riksdag. presenterade utredningen en lång rad betänkanden och delrapporter av stor betydelse främst för den jämlikhetspolitiska debatten, som genom klarläggandena av fakta från låginkomstutredningens sida fått ett hälsosamt inslag av konkretion och realiteter med anknytning till den enskilda människans vardag, hennes hälsotillstånd, kostvanor, arbetsplatsförhållanden, faktiska arbetstider, hushållsarbete och dubbelarbete, bostadsförhållanden, uppväxtförhållanden och social rörlighet, politiska resurser (dvs. möjligheten att själv påverka sitt liv), sysselsättning och arbetslöshet, inkomstutveckling osv. Det kan inte nog betonas hur värdefullt allt detta material är för en seriös debatt om sociala och ekonomiska klyftor i vårt land. Utredningen dementerade eftertryckligt allt tal om att det endast återstår mindre detaljjusteringar för att det svenska välfärdssamhället skall vara färdigt. Utomordentligt värdefull för att analysera människors levnadsförhållanden och verkningarna av samhällets åtgärder har varit den kartläggnings- och undersökningsmetodik som använts i stor omfattning. Genom att på olika sätt och från olika utgångspunkter kartlägga exempelvis extremt lågavlönades situation har man kommit problem och människor betydligt närmare än man vanligen gör i även mycket ambitiöst syftande utredningar. Det borde vara en stor tillgång för samhället som helhet samt för den fortsatta reformverksamheten och dess inriktning att vid återkommande tillfällen få tillgång till analyser av hur den enskilda människans situation påverkas i hennes egen vardag av reformerna och om resultaten motsvarar reformintentionerna eller om andra krafter tar över samhällsinsatserna. De av låginkomstutredningen använda undersökningsmetoderna borde få möjlighet att vidareutvecklas i en ny låginkomstutredning. Därvid bör en sådan uppläggning eftersträvas att den nya utredningens resultat kan jämföras med låginkomstutredningens redovisning. Utredningen bör lämpligen ske i samarbete mellan och socialforskningsinstitutet. De medel som i årets budget föreslås utgå till SCB bör vara grunden för en ny låginkomstutredning med minst samma undersökningsområde som den tidigare utredningens. En ny låginkomstutredning bör enligt vår mening tillsättas . De flesta av den tidigare utredningens resultat ligger då . Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller att en ny låginkomstut redning tillsätts i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · FX021588 · 1974-01-26 00:00:00 — av m. fl angående hemkonsulentverksamheten i . Den regionala hemkonsulentverksamheten var före underställd lantbruksnämnden och omfattande då huvudsakligen frågor som gällde lantbruk och lantbruksföretag. Tyngdpunkten var förlagd till att biträda lanthushållen med rationalisering av arbetet. Verksamheten inriktar sig numera på alla konsumenter och på aktuella konsumentpolitiska frågor, såsom konsumentens rättigheter etc. Detta är en utveckling som vi hälsar med tillfredsställelse, även om vi tyvärr måste konstatera att resurserna numera är otillräckliga för att tillgodose alla intressen. Hemkonsulenterna är nu knutna till länsstyrelserna. Deras verksamhet skall inriktas på stöd och bistånd vid uppbyggnad av och annan konsumentpolitisk verksamhet, utbildning och information i konsumentfrågor, råd och hjälp i konsumentfrågor i den mån det inte ankommer på den lokala verksamheten (t. ex. rörande hushållens större planeringsfrågor), bevakning och rapportering av konsumentfrågor och problem till och andra konsumentorgan samt medverkan i undersökningar. Så länge den kommunala verksamheten inte är utbyggd har hemkonsulenterna en omfattande direkthjälp att ge konsumenterna. En uppsökande verksamhet bland resurssvaga grupper är en av de viktigaste uppgifterna, och den bör intensifieras. Det är nödvändigt att resurser ges som möjliggör för hemkonsulenterna att svara mot den efterfrågan som föreligger. i har hemställt om inrättande av ytterligare en tjänst som hemkonsulent. Då länet är stort och avstånden långa kan det ofta bli fråga om 23 dagars förrättningar. blir servicen på konsumentcentralen i lidande, och den enskilde konsumenten får en otillfredsställande lång väntetid för sitt ärende. Önskvärt vore att inrätta en konsumentcentral även i till nytta för konsumenterna och till stimulans för den lokala debatten och verksamheten, men detta förutsätter två hemkonsulenttjänster. Ytterligare en tjänst skulle innebära förbättrad service till konsumenterna i och . De flesta Norrlandslänen har minst två hemkonsulenttjänster, liksom och . Departementschefen har ej beviljat någon ytterligare hemkonsulenttjänst för . Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om inrättande av ytterligare en hemkonsulenttjänst för .
mot · FX021589 · 1974-01-26 00:00:00 — om specialistrådgivning genom vid uppförande av samlingslokaler. Samhällets kulturpolitik bör utformas så att den främjar ett decentraliserat samhälle. förslag till ny kulturpolitik anger decentraliseringsmålet som ett övergripande mål och betonar angelägenheten av geografisk spridning. För de statliga kulturinstitutionerna som Operan, , , Rikskonserter och Riksutställningar bör decentraliseringsmålet komma till uttryck genom att deras produktioner görs tillgängliga även utanför storstadsregionerna. Detta ligger också i linje med de nämnda institutionernas strävan. Deras turnéer har varit framgångsrika i de kommuner som kunnat tillhandahålla samlingslokaler och nödvändig teknisk utrustning. Ett antal kommuner bygger större samlingslokaler, och det är känt att fram ytterligare 28 kommuner planerar att uppföra lokaler till en kostnad av ca 200 milj. kr. Detta är att betrakta som ett väsentligt led i strävandena att decentralisera kulturutbudet. För kommunerna är det ett intresse att deras samlingslokaler kan utnyttjas för olika slag av kulturaktiviteter. Det är emellertid ingen lätt uppgift att bygga så att lokalerna fyller de krav som ställs för att här nämnda kulturaktiviteter kan förekomma där. Det behövs specialistrådgivning såväl när det gäller byggandet som när det gäller den tekniska basutrustningen. Tyvärr har många samlingslokaler byggts utan sådan rådgivning. Detta har föranlett att flera kommuner sedan åsamkats stora kostnader för ombyggnader och ny funktionsduglig utrustning. Sådana kostnader hade kunnat undvikas om specialistrådgivning satts in på planeringsstadiet. 1 enlighet med Kungl. Maj:ts kungörelser, SFS 1973:400 och 401, samt Kungl. Maj:ts föreskrifter av skall leda erforderligt utvecklingsarbete i fråga om de allmänna samlingslokalernas funktion och överväga frågan om en teknisk och ekonomisk rådgivning. Enligt vår mening är det angeläget att en förstärkning kommer till stånd. Det kan ske genom att står till tjänst med specialistrådgivning till kommuner och andra som bygger samlingslokaler. Denna rådgivning bör stå till förfogande antingen statsstöd utgår för byggandet eller ej. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller att Kungl. föreskrifter av utökas så att specialistrådgivning skall ske genom delegation för samlingslokaler på i motionen angivna grunder. () i Lane-Herrestad
mot · FX02159 · 1974-01-18 00:00:00 — av herrar i och i om statsbidrag till luftrenare och luftfuktare. Den svåraste formen av allergi torde vara astma. De som drabbas av denna sjukdom måste vid sidan av den rent medicinska vården söka genomföra en så fullständig sanering av sin miljö som möjligt för att undvika kontakt med allergiframkallande ämnen. Det moderna samhället komplicerar de allergisjukas möjligheter att leva ett normalt liv, då det finns ett klart samband mellan astma och de föroreningar som finns i luften. Det finns emellertid en möjlighet för de allergisjuka att undvika alltför starkt förorenad luft, åtminstone under en del av dygnet. Det finns luftrenare som avskiljer damm och mikroskopiska partiklar från inandningsluften. Den astmasjuke som installerar luftrenare i sin bostad har större möjligheter att tåla förorenad luft. Astmatiker har dessutom svårt att föredra den torra luft som åstadkoms av centraluppvärmning, då de i allmänhet behöver en relativ luftfuktighet som är större än den som finns i våra bostäder. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos Kungl. Maj:ts begär ändring av hjälpmedelsförteckningen så att denna även upptar luftrenare och luftfuktare. . () i HANS () i
mot · FX021590 · 1974-01-25 00:00:00 — om byggnadsföreskrifter som bättre tillgodoser de handikappades behov. trädde tillägget i byggnadsstadgans § 42 a i kraft. Då tillädes att även arbetsplatser var att hänföra till offentliga lokaler dit allmänheten äger tillträde. Handikappbyggnormer kom , men det dröjde innan tillämpningsföreskrifter utgavs från statens planverk. Det medförde att åtskilliga byggnader uppfördes i strid med byggnadslagen, helt enkelt beroende på att ingen visste hur man skulle bygga för att uppfylla lagens allmänna formulering: De utrymmen i byggnad till vilka allmänheten äger tillträde skola i skälig omfattning utformas så att de bliva tillgängliga för och kunna nyttjas av personer vilkas rörelseförmåga är nedsatt till följd av ålder, invaliditet eller sjukdom. gav senare klara anvisningar om dörrbredder, lutningar, hissmått osv. är det samma sak med arbetsplatserna. De är medtagna i den allmänna formuleringen, men ingen vet hur en handikappriktig arbetsplats skall se ut, eftersom det är fler faktorer att ta hänsyn till än när det gäller övriga offentliga lokaler. Det är hög tid att statens planverk utger tillämpningsföreskrifter så att fler olämpliga arbetsplatser kan undvikas. När tillägget kom om arbetsplatser kompletterades också lagen med att även personer med nedsatt orienteringsförmåga skulle inberäknas. Det betyder alltså personer med synskador och psykisk utvecklingsstörning. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t begär att tillämpningsföreskrifter till byggnadsstadgans § 42 a om arbetsplatser utfärdas.