mot · FX02341 · 1974-01-23 00:00:00 — av m. fl. angående handläggningen av stödet till glesbygd. I statsverkspropositionen har under rubriken stödåtgärder i glesbygder föreslagit ett reservationsanslag av . Detta anslag är avsett att täcka kostnader för försöksverksamhet i form av stöd till hemarbete i vissa glesbygder och för andra stödåtgärder som kan aktualiseras för att förbättra levnadsförhållandena för befolkningen i glesbygderna. De stödåtgärder som avser hemarbete administreras av företagarföreningarna. I redogörelsen för denna försöksverksamhet har statens industriverk uppgivit att totalkostnaden per heltidssysselsatt uppgått för föregående budgetår till ca , ett belopp som vi anser vara en påtagligt låg kostnad för denna sysselsättningseffekt. Från företagarföreningarna har emellertid framhållits att det föreligger betydande svårigheter i anskaffning av för hemarbete lämpliga objekt. Hemarbetet är ett utpräglat låglönearbete, men trots detta råder en stor efterfrågan på sådant arbete och med minskande utbud av arbetsobjekt. Flera företagarföreningar har därför framhållit önskvärdheten av att även kunna stödja vissa företag i glesbygd. Härigenom skulle också möjligheter skapas för högre inkomst vid glesbygdsarbetet. I statsverkspropositionen (bilaga 13, s. 187) anger departementschefen: Det är angeläget att den fortsatta utbyggnaden av stödet till hemarbete sker på sådant sätt att olika former av statligt regionalpolitisk! stöd inte kan utgå till en och samma verksamhet . principen bör emellertid vara att glesbygdsstöd inte skall kunna utgå med regionalpolitiskt stöd. Det regionalpolitiska stödet omfattar lokaliseringsstöd, utbildningsstöd, sysselsättningsstöd och flyttningsstöd. Dessa olika stödformer kan utgå till ett och samma företag. Sysselsättningsstödet utgår ovillkorligt inom det inre stödområdet till utövare av industriell eller industriliknande verksamhet, industriserviceverksamhet och viss partihandel och som utger löneförmåner enligt tillämpligt kollektivavtal. Sysselsättningsstödet utgår för den sysselsättningsökning som uppkommer vid företaget. Glesbygdsstödet är i princip avsett att täcka de merkostnader som föranleds av att viss verksamhet bedrivs i glesbygd. Av de regionalpolitiska stödformerna är sysselsättningsstödet, som ovan angivits, ovillkorligt och skall kunna utgå till varje industriell eller industriliknande verksamhet etc. Enligt vår mening innebär det i statsverkspropositionen angivna villkoret att glesbygdsstöd inte får utgå till verksamhet som emottagit regionalpolitiskt stöd, en bestämmelse som i praktiken tar bort möjligheten att företagen i glesbygd kan erhålla ett extra stöd utöver det som gäller för tätorter. Vid handläggningen av glesbygdsstödet har från företagarföreningarna framhållits att verifieringen av merkostnader som uppstår genom att en verksamhet drivs i glesbygd kan vara administrativt betungande och medföra betydande extraarbete för såväl stödmottagare som företagarförening. Detta gäller framför allt fortlöpande kostnader såsom transportkostnader, administrativa merkostnader och utbildningskostnader. En del föreningar har därför enligt tidigare medgivande av kommerskollegium förfarit så, att de utbetalat glesbygdsstöd i förhållande till utbetald arbetslön, vilket förfarande dels har medfört låga handläggningskostnader, dels verkat stimulerande för glesbygdsverksamhet därigenom att ju högre belopp som utbetalats i arbetslöner till glesbygdsbefolkning desto större bidrag har utgått. har emellertid i särskilda anvisningar framhållit att merkostnaderna skall verifieras, vilket enligt företagarföreningarnas mening medför väsentligt ökade handläggningskostnader. Under hänvisning till vad som anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om en utredning angående handläggningsförfarande för glesbygdsstöd i syfte att förenkla och effektivisera handläggningen. () () () () () ()