mot · FX02692 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om vidgad rätt till föräldrapenning. Moderskapspenningens förvandling till föräldraförsäkring, som beslöts , utgjorde en förbättring av stödet till barnfamiljerna och ett betydelsefullt steg för ökad jämställdhet mellan män och kvinnor. Reformen innebar bl. a. bifall till kravet på att moderskapspenningen skulle kunna fördelas mellan föräldrarna, vilket framförts i motioner från . I samband härmed togs den s. k. 30-dagarsregeln bort, vilket också överensstämmer med motionskrav som framförts . Det är värdefullt att regeringen så snabbt tillsatt en utredning för att analysera reformens verkningar och föreslå ytterligare förbättringar. Utredningen har enligt direktiven bl. a. i uppdrag att undersöka om reglerna kan ändras så att man underlättar för föräldrarna att förvärvsarbeta med förkortad arbetstid då barnen är små. Även konsekvenserna för arbetsmarknaden av en sådan rätt till deltid eller förkortad arbetstid för småbarnsföräldrarna skall utredas. Detta innebär bifall till förslag som framförts i partimotioner, vilket självfallet bör hälsas med glädje. Ersättningstidens längd ökas fr. o. m. () enligt regeringens förslag. En ytterligare förlängning skall övervägas av utredningen. En ökning till framfördes bl. a. av TCO i remissyttrande över familjepolitiska kommitténs förslag. Som skäl mot en sådan ökning har anförts att den i praktiken skulle leda till att mödrarna i större utsträckning stannade borta från arbetet och att därmed kvinnornas ställning på arbetsmarknaden skulle försvagas. En sådan effekt kan befaras även om föräldrarna ges möjlighet att fördela tiden mellan sig. Detta problem uppmärksammades i en motion till landsmöte , i vilken man hävdade att en utsträckning av rätten till föräldrapenning skulle försvåra kvinnans jämlikhet i arbetslivet, eftersom den skulle göra företagen mer obenägna att satsa på kvinnor för avancemang, vidareutbildning etc. I partistyrelsens av landsmötet godkända yttrande hävdades som svar på motionen att man allvarligt bör överväga att införa regler som föreskriver att i de fall föräldrarna bor tillsammans var och en av föräldrarna endast kan utnyttja viss maximal del av ledigheten, i syfte att stimulera männen att i större utsträckning utnyttja möjligheten till ledighet. Detta skulle t. ex. kunna ske så att rätten till föräldrapenning utökades för vardera föräldern, dock tillsammans högst , och att ensamstående föräldrar gavs rätt till föräldrapenning . Enligt vår mening är det önskvärt att den nu tillsatta utredningen bearbetar detta problem. Då detta inte finns omnämnt i direktiven, bör uttala att så skall ske. Föräldrapenning kan utgå längst till barnets etthundraåttionde levnadsdag. Om föräldrarna, på grund av barnets sjukdom, under en viss del av har varit förhindrade att ha det i sin vård kan föräldrapenningen tas ut senare, dock längst intill den tvåhundrafyrtionde dagen efter barnets födelse, dvs. då det är . föreslås att tiden för föräldrapenning skall förlängas () och att möjligheten att skjuta upp uttaget, om barnet vistas på sjukhus, på motsvarande sätt skall förlängas (). Enligt vår mening bör begränsningen i rätten att skjuta upp uttaget av föräldrapenningen då barnet vistas på sjukhus helt tas bort. Någon motivering för denna gräns ges inte i propositionen 1973:47 och har knappast heller givits då frågan tidigare behandlats i . Regeln innebär att de familjer som tvingas ha sitt nyfödda barn på sjukhus mer än efter födelsen inte kan utnyttja hela föräldrapenningen när barnet kommer hem. Det säger sig självt att behovet av samvaro mellan föräldrar och barn inte minskar därför att barnet måste tillbringa av sitt liv på sjukhus. Denna begränsningsregel måste för de berörda familjerna framstå som en meningslös och orättvis snålhet från det allmännas sida. Någon risk för missbruk föreligger inte. Frågan är lätt att lösa lagtekniskt. Det enda som behövs är att orden dock längst till tvåhundrafyrtionde dagen efter barnets födelse utgår ur 3 kap. 13 § andra stycket lagen om allmän försäkring. Ändringen bör genomföras och träda i kraft möjligt. För att få föräldrapenning fordras att man varit inskriven i försäkringskassa i minst före barnets födelse eller den beräknade tiden för denna. Motivet för denna regel är att man vill förebygga att människor som väntar barn flyttar till vårt land för att dra nytta av vår förhållandevis generösa föräldraförsäkring. Det är en rimlig strävan. En mindre lyckad effekt är att även utlandssvenskar, som flyttar tillbaka till i samband med ett barns födelse, går minste om föräldrapenning. Ett stort antal utlandssvenskar är just unga människor som är ute på tidsbegränsade uppdrag. Denna regel innebär en väsentlig försämring av familjestödet till dem. Enligt vår mening är det rimligt att de får full föräldrapenning om de är bosatta i vid barnets födelse oavsett om återvändandet till vårt land skett just med anledning av barnets födelse eller om det skett helt enkelt därför att deras uppdrag utomlands upphört. Kritik mot förslaget på denna punkt framfördes vid remissbehandlingen av bl. a. invandrarverket och försäkringsdomstolen. Gentemot uppfattningen att hemvändande utlandssvenskar bör ges samma ställning som hemmavarande svenskar anför föredragande statsrådet i prop. 1973:47 att principiella skäl och de konventioner som ingått med andra länder talar mot att förmånligare regler skall gälla för hemvändande svenskar än för andra länders medborgare. Enligt vår mening finns det snarare skäl att jämställa den grupp det här gäller i huvudsak unga familjet i barnafödande åldrar med tidsbegränsade uppdrag utomlands med hemmavarande svenskar än att jämställa dem med andra länders medborgare som kommer till i samband med barnafödande. Önskemålet att ej missgynna hemvändande utlandssvenskar bör kunna tillgodoses utan att den nu tillsatta utredningen avvaktas. Det är önskvärt att den införda försämringen kan repareras möjligt. En möjlighet vore att låta kravet på 180 dagars inskrivning i försäkringskassa gälla endast för utländska medborgare. En annan väg vore att öppna möjlighet för utlandssvenskar att få dispens från kravet på 180 dagars inskrivning i . Vederbörande utskott bör utforma erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda föreslår vi 1. att beslutar att 3 kap. 13 § lagen om allmän försäkring ges följande lydelse: Fääldrapenning utgår under sammanlagt för föräldrarna. Den får utgå längst till etthundraåttionde dagen efter den då barnet fötts eller, då föräldrarna till följd av barnets sjukdom under viss del av varit förhindrade att vårda barnet, däremot svarande , dock längst till tvåhundrafyrtionde dagen efter barnets födelse. Motionärernas förslag i sin vård. Föräldrapenning utgår under sammanlagt för föräldrarna. Den får utgå längst till tvåhundrationde dagen efter den då barnet fötts eller, då föräldrarna till följd av barnets sjukdom under viss del av varit förhindrade att vårda barnet, däremot svarande . vården av barnet. 2. att beslutar om sådan ändring av 3 kap. 12 § lagen om allmän försäkring att hemvändande utlandssvenskar ges möjlighet att erhålla föräldrapenning även om de återvänt till senare än före barnets födelse eller beräknad tid för denna samt att vederbörande utskott utarbetar erforderlig lagtext för denna ändring, 3. att hos Kungl. Maj:t hemställer att den tillsatta utredningen angående vissa frågor inom föräldraförsäkringen ges i uppdrag att, i samband med frågan om förlängning av tiden för föräldrapenning, också överväga frågan om sådana regler att männen stimuleras att utnyttja rätten till ledighet, i enlighet med vad som anförs i motionen. /ENKEL (fp) ()