mot · FX021196 · 1974-01-26 00:00:00 — av herrar i och Elmstedt om ett kommunalt skattefördelningssystem till stöd för kommuner med fritidsbebyggelse. Frågan om en rättvis fördelning av den kommunala beskattningen mellan mantalsskrivningsort och fritidskommun har varit föremål för överväganden, dock utan att dessa har kunnat leda till någon tillfredsställande lösning. Olika strävanden att tillskapa system som skulle tillföra fritidskommunen dess rättmätiga andel av deltidsinvånarnas skattekraft har avvisats med att kommunerna bör ha möjlighet att ta ut avgifter för den kommunala service som det kan vara fråga om. Man har hänvisat till fastighetsbeskattningen och fritidskommunernas möjlighet att kompensera sig den vägen. I riksdagsdebatten har de som ställer sig negativa till skapandet av ett mera rättvist system än det nuvarande också påstått att fritidskommunen inte har anledning att kräva någon skatteinkomst i detta sammanhang, eftersom de fritidsboende under sin korta vistelse i kommunen tillför denna och dess näringsliv så betydande intäkter av olika slag. Detta påstående är alldeles riktigt och utgör beskrivningen av ett positivt faktum men som dock inte är något relevant argument i detta sammanhang - eftersom den logiska konsekvensen av påståendet är att den kommun som har glädjen att vara boendeort under större delen av året i så fall skulle ha ännu mindre anledning att hävda beskattningsrätt. Att fler och fler människor får möjlighet till rekreation och avkoppling i en andra bostad är en utveckling som måste välkomnas av alla. För såväl den enskilda människan som för samhället är en fortsatt utveckling i denna riktning ett mycket vitalt intresse - men då är det också mer och mer väsentligt att kostnaderna för densamma bärs rättvist av berörda parter. Det handlar numera inte längre om en eller annan liten enskilt belägen fastighet i fritidskommunen. Tvärtom blir det mer och mer vanligt förekommande att en stor andel av fastigheterna mitt inne i mindre städer och kustsamhällen ägs av fritidsboende. I den situationen går det inte att tala om möjligheten att separera ut de fritidsboendes kostnadsandel av de kommunala kostnaderna genom något avgiftssystem. Mantalsskrivningsortens struktur är grunden för de kortsiktiga ekonomiska förutsättningarna som tillsammans med andra faktorer gör denna attraktiv som boendeort. Den därvid uppkommande koncentrationen är också grundorsaken till behovet av en alternativ bostad. Boendeorten har för människors välbefinnande ett klart intresse av att ett sådant alternativ finns men slipper ofta ifrån att ta ansvar för sin andel av kostnaderna. Fritidskommunen är inte attraktiv i ekonomiska avseenden men så mycket mer på grund av sina miljövärden. För fritidsinvånama är det också av stor betydelse att fritidsortens fasta befolkning har serviceorgan som helst fungerar året runt. Om detta skall vara möjligt måste mantalsskrivningsorten vara med och betala något för att man tillgodogör sig det som för dess människor är attraktivt i fritidskommunen. Därför måste ett system skapas som garanterar en mera rättvis fördelning av kommunalskatten mellan de två berörda boendeorterna. En möjlighet är att den skattskyldige i sin deklaration uppger hur stor del av året han normalt vistas i sin alternativbostad och att fördelningen av skattemedel fördelas därefter. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos Kungl. Maj:t anhålla om utredning och förslag till kommunalt skattefördelningssystem i enlighet med vad i motionen anförts.