mot · FX021190 · 1974-01-26 00:00:00 — om tillståndsprövning genom datainspektion beträffande personregister, m. m. Den enskilda människans integritet, rätten till en fredad personlig sfär, är omistliga värden i en demokrati. är många oroade av en utveckling på främst datateknikens område som tycks hota denna rätt. Insamling och registrering av individinformation har blivit en allt vanligare arbetsmetod, inte minst i myndigheternas verksamhet. Utrymmet för personlig anonymitet blir mindre, den fredade personliga sfären trängre. Datalagen innebär att dataregister, som innehåller personuppgifter, i princip inte får inrättas eller föras utan tillstånd och kontroll av datainspektionen, vilken inrättades fr. o. m. I samband med att datainspektionen beviljade tillstånd till ett personregister skall den också meddela alla föreskrifter som behövs för att förebygga otillbörligt integritetsintrång. Datalagen är ett första steg mot ett rättsskydd för den personliga integriteten men har, vilket inger allvarliga farhågor, ett avsteg från principen om tillståndsprövning i vad gäller register. Personregister som beslutas av Kungl. Maj:t och eller av endera av dem är undantagen från datainspektionens tillståndsprövning. Enligt vår mening är detta undantag för statliga register ett allvarligt och omotiverat avsteg från datalagens grundtanke. Av många skäl torde just de statliga registren - och kanske allra främst de register som i datalagen är undantagna från tillståndsprövning - vara de som innebär de allvarligaste integritetsproblemen och som därför bör bli föremål för tillståndsprövning. Dessa register har i allmänhet en bredd och ett djup i informationen som saknar motsvarighet på den privata sidan. Staten har också maktmedel att kräva in uppgifter av olika slag från medborgarna. Den särställning som offentlighetsprincipen ger myndigheternas register i förhållande till privata register medför också speciella integritetsproblem. Det är betecknande att den debatt om den personliga integriteten i dataåldern som förekommit såväl här som utomlands huvudsakligen rört statliga dataregister. Inte minst i vårt land har oron hos allmänheten haft ett mycket klart samband med myndigheters datainsamlande och uppbyggande av personregister och databanker. Opinionsyttringarna har rört allt ifrån den olust folk känner inför ett alltför närgånget uppgiftsinsamlande till skrämmande framtidsvisioner om den allsmäktiga staten som vet allt om sina medborgare och som utnyttjar sin information till en noggrann och effektiv kontroll. Med tanke på de invecklade och svåröverskådliga problem som kan uppstå när dataregister på olika sätt sammanföres och bringas att samarbeta - och där bl. a. en inte obetydlig kunskap om datateknikens möjligheter och begränsningar är nödvändig för den som skall handlägga hithörande ärenden - är det orimligt att begära att JO och JK skall samla tillräcklig erfarenhet och sakkunskap för att fullgöra sina uppgifter med granskning av ärenden också på dataområdet. Rätten att överklaga datainspektionens beslut på eget intitiativ eller på uppmaning av enskilda bör, av ovannämnda skäl, förläggas till ett särskilt fristående organ - en dataombudsman. skall utöva den allmänna tillsynen över datainspektionen som departementschefen anser skall fullgöras av JO. Det är mer tillfredsställande för allmänheten att kunna framföra frågor och klagomål över datainspektionens handlande av integritetsfrågor till en fristående institution än att gå till ett ämbetsverk. Detta torde också öka rättssäkerheten. Med stöd av det anförda hemställes 1. att beslutar att personregister som beslutatsav Kungl. Maj:t icke får inrättas och förås utan tillstånd av datainspektionen, 2. att i skrivelse till Kungl. begär förslag om inrättande av en dataombudsman med uppgift att övervaka efterlevnaden av lagstiftning i datafrågor och därmed sammanhängande integritetsfrågor och därvid besvärsvägen tillvarata den enskildes rätt.