mot · FX0213 · 1974-01-11 00:00:00 — av m. fl. om avdragsrätt vid inkomstbeskattningen för gåvor till religiösa ändamål m. m. Det moderna samhället medför för många människor stora psykiska påfrestningar och många anpassningsproblem som inte kan lösas enbart med hjälp av insatser som är resultatet av politiska beslut. Det måste vara statsmakternas uppgift att på olika sätt möjliggöra och underlätta väsentligt vidgade insatser av de krafter i samhället som ser det som en huvuduppgift att främja mänsklig gemenskap och social hemkänsla i samhället. Detta bör ske genom att de svårigheter av främst ekonomisk art som de frivilliga folkrörelserna och de kristna samfunden arbetar under genom statsmakternas försorg undanröjes. Det bör också ske genom att även på oprövade områden nya förutsättningar skapas för den samhällstjänst som dessa ideella organisationer ser som sin självklara uppgift. Vi föreslår att i syfte att åstadkomma ekonomiska lättnader för frivilliga folkrörelser och kristna samfund begär utredning angående rätt till avdrag vid inkomstbeskattning för gåvor till religiösa ändamål samt till u-hjälp och andra humanitära, kulturella, vetenskapliga eller eljest uppenbart samhällsnyttiga ändamål. Vi föreslår att denna utredning också omfattar frågan om hur man på lämpligt sätt skall kunna ersätta ideella organisationer och kristna samfund för den extra ekonomiska belastning som orsakas dem genom skyldigheten att erlägga arbetsgivaravgift samt frågan om befrielse för de kristna samfunden från skyldigheten att erlägga arvsskatt. Enligt vår uppfattning skulle det vara av stort värde att få klarlagda förutsättningarna för och de överblickbara följderna av att i en helt annan utsträckning än vad som skett möjliggöra att i planeringen av de samlade samhällsinsatserna räkna med de frivilliga folkrörelserna. Vi föreslår därför att hos Kungl. Maj :t begär att .medel ställs till förfogande för en omfattande försöksverksamhet när det gäller nya former för personligt ansvarstagande och ideellt engagemang inom olika sektorer av samhällsarbetet. Vi föreslår också att en arbetsgrupp med företrädare för de politiska partierna, de frivilliga folkrörelserna och de kristna samfunden utses med uppgift att dra upp riktlinjerna för en sådan försöksverksamhet och utvärdera resultatet av denna. Respekten för den enskilda människan måste värnas Det råder enighet mellan de politiska partierna om vikten av att genom olika insatser i möjligaste mån skapa både ekonomisk trygghet och social hemkänsla i samhället för alla medborgare. I samma takt som de sociala trygghetsanordningarna byggts ut har emellertid också insikten vuxit om att kraftfulla åtgärder måste sättas in för att komma till rätta med de rester av social otrygghet som finns och för att förebygga och finna lösningar på de nya problem som tycks vara en svårbemästrad följd av de strukturförändringar av vårt samhälle som från andra synpunkter ter sig önskvärda och nödvändiga. Det moderna samhället medför för många människor svåra psykiska påfrestningar och stora anpassningsproblem. Arbetslivets starkt ökade krav med svåra stressfenomen som följd är ett exempel på den typ av problem som här avses. Ökat beroende av alkohol och narkotika och, delvis som en följd därav, svårigheter i familjegemenskapen, mentala störningar, ökad brottslighet och hög självmordsfrekvens inte minst bland ungdomen är andra exempel. Den växande gruppen utslagna i vårt samhälle är en allvarlig påminnelse om att allt inte är väl beställt. En del av dessa problem kan lösas genom insatser som är resultatet av politiska beslut. Men det är uppenbart att det finns svårigheter som inte i första hand är av ekonomisk art och som inte kan bemästras genom enbart sociala trygghetsanordningar av det slag som beslutas av politiska instanser. Det är allt vanligare att man talar om livsnivå eller livskvalitet i stället för om levnadsstandard, när man avser de faktorer som underlättar individens anpassning och sociala hemkänsla i samhället. Många känner sig främmande i dagens samhälle bl. a. därför att avståndet till dem som bestämmer blir allt större. som t. ex. vårdapparaten blir mer tekniskt fulländad finns det en risk att den förlorar de inslag av mänsklig värme och personlig omsorg som bidrar till att den vårdbehövande känner trygghet. När man upplever sig mer som ett nummer i ett system än som en respekterad individ förlorar de vårdande insatserna något av sitt värde. Särskilt många äldre men också många av olika anledningar isolerade människor känner en stark brist på personliga kontakter. Den begränsning som gäller för politiska instansers möjligheter i här berört avseende anges i partiprogram på följande sätt: Med hjälp av politiska beslut kan vi mildra hårda villkor och verka för att alla får bästa möjliga förutsättningar för sin utveckling, erbjuda nya startpunkter och möta med stöd bortom misslyckanden. Men vi kan inte lagstifta bort kallsinnighet. Vi kan inte heller lagstifta fram en vilja att ta ansvar för sig själv och andra. Politiska insatser kan inte ersätta det personliga ansvaret eller den ideella kraften i frivilliga folkrörelser. Däremot bör det vara en naturlig uppgift för de politiska partierna att skapa förutsättningar för att det personliga ansvaret och den ideella kraften i frivilliga folkrörelser kan göra sig gällande i vårt samhälle. Åtskilligt har också gjorts från statsmakternas sida i detta avseende. höga värdering av enskilda initiativ och ideellt engagemang som ofta deklareras i offentliga sammanhang har till viss del motsvarats av beslut om stöd och bidrag i olika former till ideella folkrörelser, ungdomsorganisationer, folkbildningsorganisationer, humanitära sammanslutningar och kristna samfund. Inom vissa sektorer har det visat sig att genom personlig värme och ideellt engagemang resultat kunnat nås i en utsträckning som inte varit möjlig inom motsvarande sektorer av den statliga eller kommunala verksamheten. Ett exempel bland flera härpå är den verksamhet bland alkohol- och narkotikaskadade som i bedrivs av för filantropisk verksamhet, där man i stor utsträckning tagit hand om personer, som varit föremål för åtgärder från den allmänna nykterhetsvårdens sida men inte den vägen fått tillräcklig hjälp att lösa sina problem. Målet för stiftelsens verksamhet är att hjälpa de vårdsökande att bli fria från sitt beroende av alkohol och narkotika men också att hjälpa dem till en ny livsinriktning. I denna strävan spelar personlig omsorg och medmänskligt ansvarstagande en avgörande roll. Undersökningar som gjorts beträffande resultatet av stiftelsens verksamhet, jämfört med de resultat som kunnat uppnås inom den allmänna nykterhetsvården, klargör entydigt den positiva betydelsen av den typ av ideellt engagemang som ligger bakom stiftelsens verksamhet. Ett starkare stöd till sammanslutningar inom den ideella sektorn kan motiveras med hänvisning till bl. a. starkt ökade kostnader för de ideella organisationerna. En förbättring av dessa organisationers ekonomiska villkor gör det möjligt för dem att bygga ut och intensifiera sina nuvarande insatser. Den möjliggör däremot inte den radikala nyorientering och den omfattande försöksverksamhet med nya verksamhetsformer som dessa organisationer själva bedömer som allt angelägnare. Den inställning som präglat statsmakternas ställningstaganden har lett till att stödet blivit kvantitativt obetydligt. Enligt vår mening talar dessa förhållanden för en radikal omvärdering av det personliga ansvarstagandet och de ideella insatserna i vårt samhälle. Det måste vara statsmakternas uppgift att på olika sätt möjliggöra och underlätta väsentligt vidgade insatser från de krafter i vårt samhälle som ser det som en huvuduppgift att främja mänsklig gemenskap och personligt engagemang. Detta bör ske genom att de svårigheter av ekonomisk och annan art som de ideella folkrörelserna nu har att kämpa med genom statsmakternas försorg mildras. Det bör också ske genom att statsmakterna visar en generösare inställning till dessa rörelser och därmed skapar nya förutsättningar även på oprövade områden för den samhällstjänst från deras sida som de ser som sin självklara uppgift. har upprepade gånger, senast vid riksdag, haft att ta ställning till krav på utredning angående rätt till avdrag vid inkomstbeskattning för gåvor till bl. a. religiösa, humanitära och kulturella ändamål. Även om vederbörande utskott gjort klart positiva skrivningar har riksdagsmajoriteten avvisat utredningskravet. Det har i tidigare motioner utförligt redovisats att sådan avdragsrätt som det här är fråga om införts i en rad länder och att erfarenheterna därav genomgående varit goda. Enligt vår uppfattning talar olika skäl starkt för att en utredning bör komma till stånd. frikyrkoråd och de fria samfunden t. ex. har vid upprepade tillfällen deklarerat, att de i första hand önskar det allmännas medverkan för att förbättra samfundens ekonomiska villkor i form av skattebefrielse och avdragsrätt för gåvor. Också för de ideella folkrörelserna och de humanitära organisationerna framstår avdragsrätten som en naturlig och önskvärd form för statsmakternas stimulans av frivilliga gåvor. Vi finner det naturligt att en sådan utredning får gälla avdragsrätt för gåvor till religiösa ändamål samt till u-hjälp och andra humanitära, kulturella, vetenskapliga eller eljest uppenbart samhällsnyttiga ändamål. Den allmänna arbetsgivaravgiften upplevs, särskilt sedan den fördubblats till , främst av två skäl som en mycket tung pålaga för de ideella organisationerna och de fria samfunden. Arbetsgivaravgiften innebär en speciell påfrestning därför att dessa organisationer och samfund med hänsyn till den totala omfattningen av sin verksamhet har ett mycket stort antal anställda. Arbetsgivaravgiften har också kommit att framstå som särskilt betungande och orättvis därför att den infördes för att kompensera en skatteavlastning för det svenska näringslivet i samband med övergången från allmän varuskatt till mervärdeskatt. Den uttalade avsikten var inte då att införa en allmän löneskatt. Arbetsgivaravgiften uppfattas som en extra pålaga som rätteligen inte skulle drabba de ideella organisationerna och upplevs stå i strid med den positiva inställning till dessa som ofta deklareras från statsmakternas sida. Det problem som här avses uppmärksammades av skatteutskottet i samband med höjningen av arbetsgivaravgiften från . Utskottet anförde bl. a. att den nya skatten kunde komma att innebära svårigheter för de ideella organisationerna men att detta i så fall finge överses i annat sammanhang. Enligt vår uppfattning är det otillfredsställande att enbart till följd av en omläggning av skattesystemet och en övergång från direkt till indirekt skatt en stor merkostnad orsakas organisationer som har att finansiera sin verksamhet i huvudsak med frivilligt insamlade medel. Vi anser att sådana åtgärder nu bör vidtagas att de ideella organisationerna och de fria kristna samfunden befrias från denna extra ekonomiska belastning. har haft att ta ställning till förslag om att arvsbeskattningen för testamente till förmån för religiösa och ideella ändamål skulle upphöra. Enligt vår uppfattning finns det nu starkare skäl än tidigare att aktualisera denna fråga. Enligt nu gällande ordning förekommer två fall av befrielse från arvsskatt som ligger de fria samfundens och de ideella organisationernas förhållanden nära. Dels tillämpas arvsskattebefrielse försvenska kyrkan i dess egenskap av statsorgan, dels medges arvsskattefrihet för sammanslutning eller stiftelse som bedriver en i hög grad samhällsnyttig verksamhet. Det är tillfredsställande att dessa organisationer har denna rätt. Vårt syfte är att utvidga rätten att gälla alla jämförbara organisationer. Oavsett att grunden för arvsskattefrihet är dess karaktär av statsorgan framstår det som allt naturligare att jämföra dess verksamhet med den verksamhet som bedrivs av de fria samfunden och att eftersträva så likartade ekonomiska villkor som möjligt för och övriga trossamfund. De fria samfunden är i här berört avseende sämre ställda än såväl som en rad ideella organisationer utan att detta förhållande kan förklaras med hänvisning till skillnader i verksamhetens syfte eller till olika grader av samhällsnytta. I väsentliga avseenden sammanfaller syftet med de fria trossamfundens verksamhet med det syfte som bestämmer inriktningen av verksamheten inom de sammanslutningar och stiftelser som medges befrielse från skyldigheten att erlägga arvsskatt. Det ter sig mot bakgrund av vad som här anförts som angeläget att sådana ändringar genomförs i lagstiftningen om arvsskatt att de påtalade olägenhterna undanröjs och att de fria samfunden i likhet med dels , dels sammanslutningar och stiftelser som bedriver en i hög grad samhällsnyttig verksamhet befrias från arvsskatt. De ovan åsyftade reformerna införande av avdragsrätt för gåvor, kompensation för den extra ekonomiska belastning arbetsgivaravgiften innebär och befrielse från skyldigheten att erlägga arvsskatt löser inte slutgiltigt de ideella organisationernas och de fria kristna samfundens ekonomiska problem. De kan ändå vara av stor betydelse som uttryck för statsmakternas uppskattning av de ideella insatserna. Det är över huvud taget nödvändigt för en riktig utveckling av samhället att statsmakterna satsar mer än på de krafter som ser som sin uppgift att främja mänsklig gemenskap, personligt ansvarstagande och ideellt engagemang. Enligt vår uppfattning minskar inte behovet av ideella insatser för främjande av personligt ansvarstagande och ideellt engagemang därför att den offentliga sektorn byggs ut. Vi är övertygade om att det skulle vara till gagn för vårt samhälle i stort om statsmakterna vidtoge åtgärder i syfte att få svar på frågan hur man bäst främjar den personliga trygghet och den sociala hemkänsla i samhället som inte enbart eller främst beror av ekonomiska faktorer och som inte utan vidare kan åstadkommas genom insatser som är direkta resultat av politiska beslut. Vi är också övertygade om att en målmedveten inriktning på ett nära och förtroendefullt samarbete mellan statsmakterna, de ideella organisationerna och de kristna samfunden är värd att pröva. Hur kan de ideella krafterna i samhället engageras i uppgiften att medverka till lösningen av de anpassningssvårigheter hos många medborgare som framstår som ett allt större problem för de socialvårdande myndigheterna? Hur kan frivilliga krafter stimuleras til! sådana väsentligt ökade insatser i den förebyggande ungdomsvården att en stor del av de nu existerande ungdomsproblemen kan bemästras? Vilka sociala och ekonomiska konsekvenser skulle det medföra för samhället i stort om väsentligt större summor än satsades på att åstadkomma och främja gemenskapsformer där personligt ansvarstagande och medmänsklig värme utgör ett dominerande inslag? Vi är medvetna om att någon helt tillfredsställande lösning inte erbjuder sig genom att enbart satsa större ekonomiska resurser på den verksamhet som bedrivs av de ideella organisationerna och de fria samfunden. En anpassning av verksamheten till nya förutsättningar upplevs också inom dessa organisationer som ytterst angelägen. Men de starkt begränsade ekonomiska resurser som står till deras förfogande försvårar den nödvändiga nyorienteringen. Vi tror att det bästa sättet för statsmakterna att uttrycka sitt förtroende för de ideella organisationerna och de kristna samfunden vore att ställa betydande ekonomiska resurser till förfogande för en omfattande försöksverksamhet i syfte att finna lämpliga former för en anpassning av dessa organisationers och samfunds verksamhetsformer till de behov av solidariskt ansvarstagande i samhällsgemenskapen som allt starkare aktualiseras. Vi föreslår att en arbetsgrupp med företrädare för de politiska partierna, de ideella organisationerna och de kristna samfunden tillsätts med uppgift att dra upp riktlinjerna för en sådan försöksverksamhet, följa utvecklingen av försöksverksamheten samt utvärdera dess resultat och föreslå de ytterligare åtgärder som erfarenheterna kan motivera. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs A. att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning i syfte att ge fysiska personer rätt till avdrag vid den statliga beskattningen upp till en viss maximigräns för gåvor till religiösa ändamål samt till u-hjälp och andra humanitära, kulturella, vetenskapliga eller eljest uppenbart samhällsnyttiga ändamål, att på lämpligt sätt kompensera ideella organisationer och fria samfund för den extra ekonomiska belastning som orsakats dem genom skyldigheten att erlägga allmän arbetsgivaravgift (löneskatt), att befria de fria samfunden innefattande även deras regionala och lokala organisationer från skyldigheten att erlägga arvsskatt, B. att hos Kungl. att medel ställs till förfogande för en omfattande försöksverksamhet i fråga om nya former för personligt ansvarstagande och ideellt engagemang inom olika sektorer av samhällsgemenskapen inom ramen för de ideella organisationernas och de kristna samfundens verksamhet, C. att hos Kungl. att en arbetsgrupp med företrädare för de politiska partierna, de ideella organisationerna och de kristna samfunden tillsätts med uppgift att dra upp riktlinjerna för en sådan försöksverksamhet, följa utvecklingen av försöksverksamheten samt utvärdera dess resultat och föreslå de ytterligare åtgärder som erfarenheterna kan motivera. () () () () () /ENKEL (fp) ()