mot · FX02387 · 1974-01-24 00:00:00 — av herrar och om utbyggnad av reglerna om företagsrevision. har privata företag undanhållit samhället miljardbelopp genom skattefusk och skatteflykt. Det har vuxit fram en flora av företag som hämningslöst spekulerar i möjligheterna att komma undan skatt. Skickliga skattejurister hjälper dem att hitta luckor i lagen. När samhället efter hand upptäcker och rättar till ofullkomligheter i lagstiftningen har experterna redan hittat nya vägar till skatteflykt, och samhället hamnar ohjälpligt på efterkälken. För att skattemyndigheterna inte ständigt skall vara i underläge gentemot företagen behövs en s. k. generalklausul i beskattningen i kombination med en mycket effektiv fortlöpande kontroll. En generalklausul innebär att skatt utgår även när någon utnyttjar luckor i skattelagstiftningen. En transaktion som enligt lagens bokstav inte är direkt olaglig men som klart strider mot lagens anda skulle alltså inte längre kunna befria från skatt. Inom prövar man möjligheten att införa en sådan generalklausul. har skattemyndigheterna fått kraftigt förstärkta resurser. Men skattekontrollen av företag är en mycket besvärlig uppgift. Det förekommer flera miljarder transaktioner i det svenska näringslivet. Att nysta upp skattebedrägerier är ofta tidsödande, och skrupelfria personer har numera tillgång till avancerade knep för att dölja olagliga handlingar. Därför räcker det inte med att myndigheterna granskar företagens skatteförhållanden så att säga utifrån. Det behövs dessutom effektiva kontrollmekanismer inne i själva företagen. Här kan således de anställdas ökade inflytande och insyn bli av stor betydelse. En annan möjlighet som man inte uppmärksammat tillräckligt är att med hjälp av företagsrevisorerna bekämpa skattefusk och skatteflykt. Genom följande fyra reformer av företagsrevisionen skulle man få en mycket effektivare skattekontroll: Alla företag blir tvungna att bekosta revisor eller granskningsman. är det bara aktiebolagen som har den skyldigheten. Vi har rätt ont om kvalificerade revisorer och granskningsmän, och utbildningsinsatser blir därför viktiga. Utbildningen måste också bli mera allsidig än . Revisorernas uppgifter vidgas. begränsas granskningen starkt till de företagsekonomiska synpunkterna. Det är aktieägarnas och fordringsägarnas intressen som står i förgrunden. Men det viktigaste med företagets verksamhet är dess betydelse för de anställda, för orten och regionen samt för samhället i stort. Även om dessa större aspekter på företaget i huvudsak får anläggas av andra än revisorerna ska man inte bortse från att ett värdefullt bidrag här kan komma från revisorernas sida. I varje fall borde detta gälla frågor om hur företagen efterlever skattelagstiftningen. Vad som här är viktigt är inte bara att komma åt åtgärder som är direkt olagliga utan kanske lika mycket sådana åtgärder som strider mot avsikterna med skattelagen. En väsentlig del av revisorernas uppgifter borde vara att bevaka hur skattelagstiftningen tillämpas och rapportera detta till . Revisorerna måste få en helt självständig ställning gentemot företagsledningen. I sitt betänkande Företag och samhälle (SOU 1970:41) konstaterade samarbetsutredningen således: Med all respekt för det sätt på vilket åtskilliga revisorer utför sina uppdrag kan det dock sägas att revisorer inte har den oberoende ställning som krävs för att de skall kunna ge fullödig information om de reviderade bolagen. Ägarspridningen och bolagsstämmornas alltmer formella karaktär medför bl. a. att revisorerna om inte formellt så dock i praktiken utses av dem vilkas verksamhet de skall utöva tillsyn över, nämligen styrelsen och verkställande direktören. Detta förhållande kan enligt utredningens mening i tillspetsade situationer inte erbjuda tillräckliga garantier för opartisk och konstruktiv revision. Det orimliga med att revisorerna utses av dem som de skall kontrollera framstår särskilt tydligt i ett läge med ett mycket stort antal fåmansbolag. Därför bör utse minst en revisor eller granskningsman i varje företag. Kostnaderna bör bäras av företagen. Revisorerna bör ha ansvar för att företagens skattedeklaration är korrekt. Det finns flera exempel på att den verkställande direktören i ett företag har dömts för skattefusk på grundval av en felaktig deklaration som upprättats av företagets revisor. Direktörens ansvar är obestridligt, men i sådana fall borde ansvar också utmätas av vederbörande revisor. Ett enkelt sätt att intressera flera revisorer att energiskt bekämpa skattefusk inom företaget vore helt enkelt att revisorerna får dela ansvaret med verkställande direktören för att deklarationens uppgifter är riktiga. Huvudrevisorn och eventuell hjälprevisor bör intyga på deklarationsblanketten att lämnade uppgifter är korrekta. Detta är en enkel reform som kan genomföras utan några omfattande utredningar. Den bör gälla alla aktiebolag. Även i företag som inte har revisionsskyldighet bör eventuell revisor uppmanas att frivilligt intyga deklarationens riktighet. Regeringen överväger en del reformer när det gäller revision av företag. Den arbetar på en förnyelse av aktiebolagslagen som kan leda till ändringar i revisionssystemet. Den prövar samarbetsutredningens förslag om samhällsrevisorer. Men det förekommer inte någon speciell utredning med sikte på att systematiskt utnyttja företagsrevisionen för en långtgående skattekontroll. Vi tror att stora summor står att vinna för samhället om det målmedvetet utnyttjar revisorer och granskningsmän för att bekämpa skatteflykt och skattefusk. Därför förordar vi en utredning med uppgift att ta fram åtgärder för att utveckla företagsrevisionen till ett effektivt instrument för samhällets skattekontroll. Med stöd av det anförda yrkar vi 1. att hos Kungl. hemställer om en utredning med uppgift att föreslå åtgärder som leder till att samhället effektivt kan utnyttja företagsrevisorerna för att bekämpa skattefusk och skatteflykt, 2. att hos Kungl. begär förslag med innebörd att företagsrevisorerna med sina namnunderskrifter skall bekräfta riktigheten av de uppgifter som företagen lämnar i sin skattedeklaration.