mot · FX02253 · 1974-01-22 00:00:00 — av m. fl. om minimiarbetstid för deltidsanställda. kommunisterna har vid en rad tillfällen uppmärksammat de problem som sammanhänger med deltidsarbete. har antalet deltidsanställda bara ökat och problemen vida brett ut sig. Medan antalet heltidsanställda minskar anställs allt fler tillfälligt och på allt kortare arbetstid. Deltidsanställningar dominerar inom flera arbetsområden. I synnerhet gäller det branscher där kvinnor är sysselsatta. Arbete på deltid innebär löneeftersläpning, få om ens några sociala förmåner. har redovisat uppgifter från angående anställda inom primärkommunerna. fanns totalt 357 000 anställda, därav 156 000 () på heltid och 201 000 () på deltid. I dessa siffror ingår ej församlingarnas personal, anställda inom kommunala aktiebolag och stiftelser, rektorer och lärare. Då organisationsprocenten hos de deltidsanställda är låg, är det svårt att uppskatta den exakta siffran på antalet deltidare. Men den arbetsgrupp inom LO, som bl. a. utrett arbetstidsfrågan, har kommit fram till att antalet deltidare enbart inom LO-området håller sig kring 400 000. Inom förbunden är det , som har det totalt största antalet deltidsarbetande: 99 000 (). Fastighets har den största andelen: 22 000 (). Inom Handels stiger andelen deltidare ständigt. Ett exempel visar på ett talande sätt mångfalden av anställningsvillkor: då fanns i hela landet 80 789 hemsamariter i våra kommuner. Av dessa arbetade 311 på heltid, 1 297 på deltid, 60 305 var timanställda och 18 876 anhöriga var avlönade som hemsamariter. Av dessa drygt 80 000 var endast 10 000 fackligt organiserade. Att trygghetsfrågorna inte lösts för denna yrkesgrupp säger sig självt. Att möjligheten till deltidsarbete finns är bra för många som av fysiska eller psykiska skäl, eller andra, inte kan ta ett arbete på heltid. Men då måste den möjligheten stå öppen för alla. Som deltidsarbetet utnyttjas, är det inte detta behov som tillgodoses. Innebörden är i stället att arbetsmarknaden tillförs billigast möjliga arbetskraft på den enskildes bekostnad. För de allra flesta innebär deltidsarbetet osäkra inkomstförhållanden, osäkra semestervillkor, organisationsproblem, låg anställningstrygghet, sämre sjukersättning, förlorade pensionsförmåner, ingen arbetslöshetsförsäkring. Den låga organisationsprocenten bland deltidsarbetande är fackligt anslutna minskar möjligheterna till stöd från den fackliga organisationen. De blir därför utlämnade till företagarnas och kommunala beslutsfattares godtycke, vilket medför sämre arbetsför hållanden och motverkar jämlikhetsträvanden. För att komma i åtnjutande av förmåner i lagar och avtal krävs en arbetstid som uppgår till minst hälften av den lagstadgade arbetstiden. Sätter man i system en räknat lägre sysselsättningsgrad, då sätter man i system ett socialt missbruk av människor. En sådan undersysselsättning innebär att företag, kommuner och landsting roffar åt sig övervägande delen av lönearbetarnas sociala förmåner, vilka sammanlagt utgör en relativt stor del av lönesummen. Tyngst i förlusten av förmåner väger utebliven tjänstepension och semester. uppskattar värdet av den kommunala tjänstepensionen till . Förlusten av semesterersättning är för dem som inte når under en månad. Dessutom försämras sjukersättningen med mer än förlusten av karensdagen. Semesterersättningen kan också helt utebli, även om arbetsveckan omfattar , då arbetet är förlagt till olika företag. Begreppet fyllnadslön får genom arbetsgivartolkningen karaktären av någon sorts ökenvandring innan den deltidsanställde erhåller övertidsersättning. Detsamma gäller rekryteringsgången för anställda inom kommuner och landsting. Anställningstryggheten blir tänjbar till bristningsgränsen eller förlorar helt sitt innehåll, när motparten envisas med att räkna anställningarna i separata bitar. Den deltidsanställda får knappast kvalifikationsbärande sammanhängighet i arbetet, fastän hon här gäller det nästan uteslutande kvinnor står till förfogande för arbete året runt. Här borde den offentliga sektorn bli ett föredöme och medverka till lösningar i fråga om anställningstrygghet och skydd för sociala förmåner. saknas en lag eller avtalskonstruktion som alltid garanterar deltidsanställda sociala förmåner i förhållande till arbetad tid. En sådan lag skulle hindra arbetsköparnas möjligheter till utnyttjande av deltidsarbetande. En sådan skulle emellertid medverka till att öka kvinnornas jämlikhet på arbetsmarknaden utan att därför omöjliggöra deltidssystemet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen hemställer om utarbetande av förslag till lagstiftning om minimiarbetstid , utom i de fall då annan överenskommelse nås med den lokala fackliga organisationen. (vpk) i (vpk) i 1 (Se även motion 1974:214) (vpk) (vpk)