mot · FX021798 · 1974-04-26 00:00:00 — Motioner nr 1974 Mot. av i Agnäs och i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:107 angående intrång i nationalpark. De svenska nationalparkerna har tillkommit i syfte att bevara omistliga områden av svensk natur och skydda fauna och flora av ovanligt slag. Bakom initiativet låg tanken att vårt land har både skyldighet och råd att värna säregna och vackra eller vilda regioner. Det var vid nationalparkernas tillkomst meningen att inga ingrepp under några förhållanden skulle få ske från människans sida vilka innebar förändringar eller kultivering, skada eller störningar. En nationalpark skulle vara ett heligt och okränkbart område. har dock denna lag brutits, dess förutsättningar kränkts. Flera nationalparker har utsatts för ingrepp, i vissa fall på gränsen till vandalisering. Maj:ts proposition 1974:107 innebär ett förslag om att skall bifalla ännu ett intrång i en nationalpark, nämligen i nationalpark. I anledning av förslaget vill vi anföra följande. Propositionen bagatelliserar de nackdelar ett vägbygge skulle medföra. Man kan ej, som skett i propositionen, enbart betrakta de nackdelar som vägen medför inom , utan man måste också se på följdverkningarna utanför den. I likhet med den tilltänkta mellanriksvägen vid Ritsem skulle denna mellanriksväg splittra ett sammanhängande fjällområde på ett olyckligt sätt. Vidare kommer rennäringen utanför att drabbas av betydligt större men än de begränsade olägenheterna inom . I propositionen sägs också att det direkta intrånget på forskningen vid naturvetenskapliga station (ANS) kommer att bli ringa. Vad som ej sägs är att det efter vägens tillkomst i många fall torde bli omöjligt att fortsätta de undersökningsserier som gjorts , i vissa fall upp till . Forskare från hela världen har i hundratals brev till ANS framhållit detta samt det faktum att är en av de tio platser på jorden som föreslogs vid miljökonferensen i som referenspunkt för fortsatta mätningar av miljöförstöringen. Vägen skulle försvåra dessa mätningar avsevärt. Beträffande allmänhetens möjligheter att uppleva naturen i området anser vi att de från transportsynpunkt är fullt tillräckliga genom järnvägen och möjligheterna att utöka trafiken på den. I övrigt torde vägens tillkomst snarare minska än öka möjligheten till en ostörd naturupplevelse. jämförelse kan nämnas att flera av stora turistorter i sin reklam framhåller fördelarna med att de endast har järnvägsförbindelse och att turisten därför slipper biltrafik på platsen. Betydelsen av detta torde sannolikt öka . Det kan även konstateras att bestämt avstyrker vägen. Investeringen i vägbygget, ca 130 milj. kr., kan i stället med fördel användas för en ökad satsning på tillskapandet av bestående arbetstillfällen i läns inlandskommuner. Denna satsning och ett närmare resonemang kring konsekvenserna av vägen framgår av bifogade utredning (bilaga). Utredningen visar bl. a. att de ekonomiska och sociala mål som enligt propositionen kan uppnås om vägen byggs (sysselsättning, rekreation och ekonomisk utveckling i regionen) blir bättre uppfyllda om dessa 130 milj. kr. i stället används för att tillskapa varaktiga arbetstillfällen i läns glesbygder. En landsväg genom nationalpark har däremot inte några samhällsekonomiska fördelar som skulle kunna motivera dess tillkomst. De i propositionen framförda skälen för vägen är starkt överdrivna. Med åberopande av vad som anförts hemställs att med avslag å Kungl. Maj:ts proposition 1974:107 beslutar att överlämna frågan om anläggande av väg genom nationalpark till den utredning beträffande fjällområdenas användning som och statens planverk bedriver, varvid även frågan bör prövas om det belopp som vägbygget kan beräknas kosta kan användas för att skapa varaktiga arbetstillfällen i de kommuner i som tillhör det inre stödområdet. () i Agnäs PM om den planerade mellanriksvägen Tanken på en landsväg mellan och har diskuterats sedan tiden före . Efter kriget intensifierades diskussionen och 1960 framlade stad en utredning med nio olika sträckningsalternativ. 1965 rekommenderade att en svensk-norsk arbetsgrupp skulle göra en utredning och resultatet av detta arbete framlades . förklarade regeringen även att några militära hinder för att bygga vägen ej förelåg. 1968 hemställde i hos Kungl. att projekteringsarbetet skulle påbörjas och fick i uppdrag att upprätta arbetsplan för vägen . Detta arbete har framskridit så långt att om vårriksdagen 1974 lämnar tillstånd att bygga vägen genom nationalpark kan arbetsplanen vara fastställd och arbetet påbörjas kort därefter. En landsväg skulle medföra vissa fördelar för en del befolkningsgrupper. Personer bosatta i och andra delar av skulle få det lättare att ta sig till fjällvärlden och . Bilburna turister från hela landet skulle få det bekvämare att uppleva fjällen. Vid vägens byggnad skulle ett antal arbetstillfällen, visserligen av tillfällig karaktär, skapas i en landsdel med betydande arbetslöshet. Det har även sagts att vägen på skulle vara av positiv karaktär för Kirunaområdets industri, men i vilket avseende har ej närmare preciserats. Vidare har framförts att SJ:s malmtransporter till och därmed gruvbrytningen i skulle kunna öka om en del av persontrafiken på överfördes till landsväg. Genom att till fullo utnyttja järnvägens kapacitet även och genom att öka malmvagnarnas kapacitet, vilket tekniskt är relativt enkelt, skulle dock SJ kunna öka malmtransporterna med jämfört med dagsläget utan inskränkningar i persontrafiken. Det är helt naturligt att en så stor investering som en landsväg , kostnadsberäknad till ca . på den svenska sidan, bör medföra stora fördelar för betydande samhällsgrupper. Frågan är dock om den planerade vägen verkligen skulle komma att tillföra Kirunaborna eller några andra människor så stora fördelar av social eller annan natur att dessa fördelar väsentligt skulle överväga de nackdelar som andra befolkningsgrupper skulle få erfara. En landsväg skulle nämligen försvåra många samers renskötsel, särskilt inom Rautasvaoma sameby. Forskningen i skulle till väsentliga delar spolieras till stort förfång för både samhälle och såväl svensk som internationell forskning. I takt med bilismens, storstädernas och industrilandskapens expansion över hela världen kan man förvänta sig ett starkt ökat intresse för turism i ett bilfritt vildmarksområde. Detta landskaps särart och värde skulle till stor del gå förlorat om vägen byggdes. i perspektivet av en framtida energi- och resursknapphet är det mindre troligt med en ökad långväga bilturism utan snarare en minskad sådan. För övrigt skulle bilturismen med stor sannolikhet innebära en minskning av turistströmmen genom t. ex. . Den största negativa följden av en mellanriksväg skulle dock vara dess åverkan på nationalpark. Mellanriksvägen Kiruna-Narviks verkan på nationalpark nationalpark avsattes 1909 i syfte att i dess naturliga tillstånd bevara ett område med hög nordisk fjällnatur som minnesmärk och för vetenskaplig forskning. omfattar bland annat Abiskojokks kanjon, en del av samt fjället Nuolja. 2/3 av parkarealen karakteriseras av björskogsregionens typiska växtlighet och den övriga delen av kalfjäll. Inom inget annat svenskt fjällområde innehåller och faunan så många arter av reliktkaraktär som i Torneträskområdet. Dessa relikter utmärks i de allra flesta fall dels av stark specialisering i sina livskrav, dels av dålig spridningsförmåga. De är därför ofta lokaliserade till små ytor och har vid förändringar av miljön ytterst svårt att anpassa sig eller att undfly dem genom emigration. De av människan förorsakade ingreppen i naturen får därvid en indirekt verkan, som ofta är långt mer fördärvbringande än den direkta. Det är sålunda ett misstag om man föreställer sig att ett vägbygge skulle inverka egentligen endast på den fauna och flora, som drivs bort av ingreppet. Störningen från själva vägen inverkar i lika hög grad på de zoner som gränser till de direkt påverkade områdena. Det naturliga ekosystemet är därför mycket känsligt för all form av påverkan. inrättades en naturvetenskaplig station vid Vassijaure väster om , dit stationen flyttade . Stationen står under Kungl. ledning och byggdes en ny forskningsstation för 3 milj. kr. Totalt har ca 2 000 vetenskapliga rapporter lämnats över undersökningar som utförts inom området omfattande bl. a. geologi,geomorfologi, hydrologi, meteorologi,botanik, limnologi och zoologi. Naturvetenskapliga Station (ANS) är unik såtillvida att det är det område norr om , där kontinuerliga mätningar och inventeringar längst har företagits på jorden. Abisko-Torneträskområdet är ett av de ytterst få, nästan helt ostörda ekosystemen på norra halvklotet som är lätt åtkomligt inom sin klimatzon. tillhör utan tvekan ett av de viktigaste ekologiska områdena för naturlig arktisk och subarktisk vegetation över huvud taget i NV . En väg skulle komma att innebära betydande rent floristiska förändringar. Talrika kulturgynnade arter kommer att finna spridningsmöjligheter längs en väg under byggnad och senare med den kraftiga trafiken. I många fall kan sådana för området främmande arter (el. raser etc.) väntas sprida sig till naturliga instabila miljöer i subalpina och kanske även lågalpina regioner, t. ex. älv- och sjöstränder, rasbranter. Man kan befara att främmande element på särskilt känsliga platser kan komma att konkurrera ut den naturliga vegetationen (såvida ej redan folkanhopningen sköter om den saken). I viss mån harju redan järnvägen inneburit introduktioner. Dock är järnvägsfloran rätt begränsad och stabiliserad i fråga om förekommande arter. Landsvägskommunikationer medför ju i jämförelse med de bundna järnvägstransporterna helt andra möjligheter, både kvantitativt och kvalitativt, till införsel från snart sagt varje del av . Individer ur införda låglandspopulationer av arter som har naturliga förekomster i Torneträsk området kan väntas hybridisera och bilda fertil avkomma med de i området ursprungliga populationema. Arter av detta slag löper alltså risk att i Torneträskområdet förändras till sitt geninnehåll. Hybridavkomma eller pollen från sådana kan spridas vida omkring och i sin tur påverka andra naturliga populationer. Man kan alltså, särskilt i fråga om allmänt utbredda och därmed rikt genetiskt differentierade arter, framledes ej utgå ifrån att Torneträskområdets population representerar en i relation till naturliga förhållanden utformad typ. De kan ha infekterats av gener från annat håll. Vid ett vägbygge kommer stora markytor att friläggas för direkt urlakning och erosion vid schaktnings- och fyllnadsarbetena. Friläggning av marken kommer även att innebära ökad luftburen transport av dammpartiklar och därmed även salter och organiskt material. På grund av de klimatologiska förhållandena kommer dessa effekter att bli relativt långvariga. Dessa ämnen kommer med varierande grad av fördröjning att kunna spåras i de limniska systemen i ordningen: regnvatten-jokkar-små sjöar-samlingsbäcken. Att omgivningen trivialiseras och banaliseras på detta sätt har observerats längs många bilvägar t. ex. i den österrikiska . pågår ett flertal internationella projekt vid ANS, däribland - IBP/PT (Internationella Biologiska Programmet, Tundra Projektet) som syftar till att starta och samordna forskning rörande den biologiska grunden för produktivitet och mänsklig välfärd. - IHD (Internationella Hydrologiska Dekaden) för studier av grundvattnets långtidsvariationer med hänsyn till kvalitet och kvantitet i förhållande till klimat, geologi och topografi. - Project Aqua, den internationella förteckningen över för forskningens behov oundgängliga sötvatten tar upp Torneträsk inom kategori A I, vatten i naturtillstånd som är klassiska, väl undersökta och väl dokumenterade forskningsobjekt. En starkt ansvällandeoch okontrollerbar vägtrafik skulle utsätta denna extremt näringsfattiga och därigenom ytterst sårbara men i forskningen världsbekanta sjö för ett starkt hot som även skulle spoliera möjligheterna att utnyttja Torneträsk som limnologisk bakgrundsstation för global miljökontroll. Planerade program är bland annat - (man and the Biosphere) en fortsättning på IBP avsett att starta . - IHP (Internationella Hydrologiska Programmet) en fortsättning på IHD avsett att starta . - i rekommenderade att tio mätstationer skulle utsättas i ett glest nät över jordklotet så långt från alla föroreningar som möjligt för att registrera långsiktiga förändringar. En av dessa stationer "planeras vid i svenska fjällen. Vägens störning på faunan kan bli mycket omfattande. Arten och graden av exploatering är givetvis ytterst betydelsefull. En mindre turistanläggning där publiken huvudsakligen rör sig längs vissa stråk kanske även för skygga arter inte har påverkan mer än på halvmilsavstånd, medan större intensivdrivna anläggningar eller tekniska exploateringar som samlar stora mängder av människor, med åtföljande svårigheter att få förbud och förordningar respekterade, sträcker sina verkningar över många kvadratmil. En väg skulle innebära en ökad snöskotertrafik så länge restriktionerna är så begränsade som . Risken för olaga jakt ökar också. FÖRSLAG till alternativ användning av de för vägbygget avsedda De allvarliga sysselsättningsproblemen i inland, med ett behov av sammanlagt 10 000 nya arbetstillfällen , den mycket snabba befolkningsminskningen och de sociala problem som följer härav motiverar väl att de för den planerade vägen avsedda medlen används för sysselsättningsskapande åtgärder i Norrbotens glesbygdskommuner. ger endast tillfällig sysselsättning och är därför på av föga intresse. Glesbygdskommunerna i länet skulle komma i ett bättre läge om dessa . kunde disponeras för insatser som ger arbete och trivsel inte bara för den närmaste framtiden och som dessutom inte har med sig negativa verkningar på naturvård, forskning och renskötsel. Det innebär en samhällsekonomisk fördel att avstå från vägbygget och använda de disponibla resurserna för att skapa bestående sysselsättning. De fördelar och den nytta som kirunaborna skulle kunna få om den planerade vägen förverkligades torde ej på långa vägar uppväga de mångdubbelt större uppoffringar de får kännas vid i sina borttynande hembygder, om dessa ej får de stödåtgärder som krävs för att där skapa sysselsättning på . En stor del av gruvarbetarna i kommer från och utnyttjar ofta helgledigheterna till att besöka sin hembygd, där de har fädernegård, sommarstuga, släkt och vänner. Det sociala beroendet för gruvarbetarna torde vara större av en levande hembygd än av möjligheten att med sitt eget fordon ta sig från till . kan knappast anses kunna bjuda på något i t. ex. nöjesväg som överträffar så avsevärt att detta skulle motivera genomförandet av den planerade vägen. Vad beträffar rekreationsmöjligheterna vid torde dessa vara relativt små med anledning av det fuktiga klimatet och förekomsten av dimma . är nederbördsförhållandena i med omnejd ur turistsynpunkt mindre gynnsamma än i . När det gäller de underlättade möjligheterna att nå fjällvärlden om vägen byggs så innebär den tyvärr att den särart som kännetecknar det aktuella området härigenom skulle gå förlorad och därmed landskapets attraktionskraft både för lokalbefolkningen och långväga turister. Härtill kommer att denna väg knappast kan anses bryta isoleringen i någon väsentligt högre grad än vad järnvägen redan gör. Vid planeringen av en väg som denna måste man också ha i åtanke risken för att det kan bli ett nät av vägar som utstrålar från . Detta är därför en viktig principfråga och konsekvenserna av en framtida väg måste noggrant utredas och övervägas innan ett beslut kan tas om byggandet av vägen. En totalplanering av framtida vägnät i de berörda områdena är därför nödvändig. Mot bakgrund av ovan sagda finner vi att den planerade vägen ej bör byggas. Det föreslagna väganslaget på bör i stället tilldelas kommunerna i med undantag för de expansiva kommunerna t. ex. inom fyrkanten. Anslaget tillföres de i bilagan upptagna kommunerna. Medlen fördelas efter respektive kommuns aktuella behov av nya arbetstillfällen förslagsvis enligt länsprogram 1970 för . Förslag till fördelning av medel och lämpliga projekt enligt bilaga 1. De projekt som här föreslås är fördelaktiga ur resurs- och miljösynpunkt. Nedan följer beskrivning av och kortfattade motiveringar för några av de i bilagan föreslagna projekten. För samebys vidkommande torde det inte vara överdrivet påstå att vägen från Laxförsen via Kurravaara till är livsviktig. Den skulle väsentligt förbättra renskötselns villkor, inte minst vad slakttransporterna beträffar. Flyttningarna skulle också i hög grad underlättas. Vidare skulle avsalufiskets möjligheter bli avsevärt större. Nuvarande stora investeringar i båtar och båthus kunde p. g. a. vägförbindelsen nedbringas väsentligt. Byarnas och vistenas isolering speciellt p. g. a. Torneträsks isförhållanden skulle brytas. Detta gäller såväl för Lattilahti, Kattuvuoma och Laimolahti, vilka bebos året runt, som för Vuoskojaure, Korttolahti och , vilka bebos del av året. Vuoskojaure är folkrikast och bebos närmare 2/3 av året. I Kattuvuoma och Vouskojaure finns familjer med barn i skolåldern. En elektrifiering av nämnda orter torde genom vägen bli genomförbar . De senaste vintrarnas svåra betesförhållanden har inneburit en väsentlig decimering av renstammen. För såväl Talmas som angränsande samebyars vidkommande vore därför de arbetstillfällen som vägprojektet skulle ge synnerligen välkomna. Även byallmänning är mycket angelägen om vägens tillkomst, inte minst för att göra skogarna vid Oinäkkajärvi tillgängliga. Enligt protokoll av (kommun) har projekteringskostnaderna för vägen beräknats till och anläggningskostnaderna till . finns väg mellan och . Ett annat länge diskuterat projekt som äntligen borde komma till genomförande är vintersportanläggningen på Altavaara, mittemot på andra sidan . a. skulle där byggas hoppbackar, något som nu saknar. Slalombacke är även planerad. Åtminstone hoppbackarna är tänkta att tillåta internationella tävlingar. är i området planerade tennisbanor, terränglöpningsbanor m. m. Även internationellt har dessa planer tilldragit sig intresse och Altavaara har bedömts som synnerligen lämpligt för en vintersportanläggning. Läget i förhållande till och flygplatsen är dessutom mycket gynnsamt. a. skulle ett dylikt projekt betyda mycket ur sysselsättningssynpunkt. Småjordbruk, trädgårdsnäring och småindustri Jordbruket tillsammans med skogsbruket har haft en dominerande betydelse för sysselsättningen och uppehållet i och utgör än basen för näringslivet i bygden. förser malmfälten med viktiga jordbruksproukter och är därför av stor betydelse även för malmfältsborna. Ett rätt utformat stöd till kombinationssysselsättningar inom jordbruk trädgård skogsbruk småindustri och turism skulle utan tvekan få så stor effekt på nyskapande av varaktiga arbetstillfällen att en stor del av de nya arbetstillfällen som behövs skulle kunna tillgodoses inte bara i Tornedalskommunerna utan även i flera andra kommuner i . Småbruksstödet bör utformas dels som ett investeringsstöd bidragsdel, i första hand avsett för byggnadsinvesteringar och dikningsarbeten och i andra hand för maskininvesteringar (gemensam maskinanvändning bör eftersträvas), dels som ett produktionsstöd genom inrättande av tjänster som lokala produktionsrådgivare. Lämpligen inrättas en sådan tjänst per kommun. Den sistnämnda åtgärden är billig men viktig, eftersom den bedömes kunna förbättra småjordbrukets lönsamhet avsevärt. Stödet till trädgårdsnäringen bör utformas dels som ett investeringsstöd till odlingsmaterial och växthusbyggnader samt specialmaskiner för gemensam användning, dels i form av ökad produktionsrådgivning i kombination med ökad försöksverksamhet. Den försöksverksamhet som bedriver i norra trädgårdsförsöksdistriktet täcker tyvärr ej läns inland. Med tanke på att t. ex. svarta vinbär är starkt lokalanpassade har det varit stora svårigehter för försöksstationen på att få fram de sorter som passar bäst för t. ex. . De högst avkastande sorterna på har ofta lämnat en betydligt lägre skörd i än de lokalt anpassade sorterna där. Dessa senare odlas dock inte fältmässigt i någon större skala. Det krävs således försök på fler odlingsplatser varigenom de för lokalen bäst anpassade sorterna kan utväljas. Denna försöksverksamhet bör även utsträckas till att omfatta jordgubbar, hallon, köksväxter på friland och växthusgrödor. Möjligheterna till samarbete med bör undersökas, eftersom det redan finns en försöksstation vid på den finska sidan. Avsättningsfrågorna på trädgårdssidan bör lösas i samarbete mellan hushållningssällskapet, företagareföreningen och , eftersom dessa redan påbörjat ansträngningarna i den vägen. För att småindustrin skall kunna utvecklas och utnyttja det investeringsstöd som lämnas via företagareföreningen krävs inrättande av marknadsföringstjänster med uppgift att marknadsföra och bygga upp avsättningskanaler för småindustrins produkter. Förslagsvis bör 2-3 kommuner dela på en sådan tjänst. De medel som skulle kunna lösgöras från det planerade vägprojektet bör disponeras av respektive kommun för sig. Medlen skall dock uteslutande användas för projekt som kan betecknas skapa sysselsättning av långsiktig karaktär. Kommunerna bör ges möjligheter att själva besluta om till vilka projekt medlen skall användas. Om denna överföring av medel från vägbyggnad till åtgärder för att skapa sysselsättning av varaktig karaktär vidtages skulle statsmakternas framtida kostnader för bl. a. stöd till samhällsservice i läns glesbygder kunna minskas. En fortsatt bebyggelse och ekonomisk aktivitet i inlandet innebären större stimulans för näringslivet i än en ny landsvägsförbindelse med . Med hänsyn till den stora osäkerheten om världens framtida energi- och övriga naturresurshushållning är det bättre att satsa på en i varje fall temporärt bevarad bosättning i glesbygderna än att bygga en landsväg . De här föreslagna alternativen ger nämligen större valmöjligheter än vad vägen gör. Fördelning av anslag (.) Behov av nya arbetstillfällen (till 1980) av vägar, hemslöjd, skogsvårdsåtgärder, kommunalt avlopp i vissa byar. Fiskevård, sameslöjd, skogsvårdsåtgärder. Turiststugor efter , fiskevård, snickeri, småbruksstöd, skogsvårdsåtgärder. Skogsvård, skogsdikning, småbruksstöd, stöd till småindustri, upprustning av äldre bostäder, som ej används, för turism, fiskevård, lösande av sterbhusproblemen, bastuugnstillverkn. Åtgärder som för , sågverksindu stri, stöd till trädgårdsnäringen, förbättr. Övriga inlandskommuner: 800 1 100 2 000 av skogsbilvägar samt nyanläggningar av dito. För dessutom broförbindelse till Summa ca 10000 130 milj. kr. ' Enligt länsprogram 1970 för BD län.