mot · FX02805 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för förhindrande av oljeskador. Oljeföroreningarna i haven utgör ett allvarligt problem. Oljeutsläpp förekommer längs svenska kuster nästa . En del är avsiktliga, andra en följd av olyckshändelser eller slarv. De skador, som uppstår vid oljeutsläpp, är allvarliga. Oljeklibbiga badklippor och stränder är kanske det som syns bäst. Oljeskadade fåglar är ett annat synligt exempel. Men de mer djupgående skadorna är värre. alger och andra organismer är känsliga för olja. Fisket påverkas negativt. Oljeskadorna kan begränsas genom åtgärder på olika områden. Säkerheten till sjöss måste ökas genom bättre navigationshjälpmedel, enkelriktning av farleder, förbättrad övervakning, lotsplikt etc. En kraftig utbyggnad av det svenska oljeskyddet måste komma till stånd. Katastroforganisationer, gemensamma för Nordsjöländerna respektive , måste byggas upp, så att snabb bekämpning av stora oljeutsläpp blir möjlig. Övervakningen måste förstärkas så att avsiktliga oljeutsläpp kan förhindras. Ett idogt internationellt arbete krävs för att skärpa de internationella konventioner som reglerar fartygstrafik, tillåtna utsläpp m. m. Vad som gjort eller föreskrivits om begränsning av oljeutsläpp är helt otillräckligt. Oljetransporterna över haven ökar kraftigt och medför betydande utsläpp. Om inte nationell och internationell lagstiftning kan tvinga ned utsläppen kommer stränder, vikar och flodmynningar att smutsas ned ökande omfattning. De ekologiska riskerna är inte tillräckligt utredda men kan förmodas vara ytterst allvarliga. Det finns ingen anledning för oss vid och kuster att vara optimistiska snarare tvärtom, eftersom innanhav är ännu mera sårbara än de stora haven. Detta gäller särskilt innanhav med låg temperatur och föga eller inget tidvatten, som kan ge behövlig omsättning av vattenmassorna. Därför är det väsentligt att vi får en effektiv oljeskyddsberedskap och en effektiv övervakning i syfte att förhindra olagliga oljeutsläpp. De fortsatta försöken med märkning av olja bör ges hög prioritet. Ytterligare en förutsättning för en minskning av utsläppen är att det i hamnarna finns tillräckligt dimensionerade mottagningsanordningar för oljeavfall. Med tanke på det svenska tonnagets ekonomiska svårigheter krävs här insatser från det allmänna. Lagen om åtgärder mot vattenförorening från fartyg ställer krav på sådana mottagningsanordningar, dock endast för allmän hamn. innebär en begränsning, eftersom en del oljelastningsplatser inte går in under detta begrepp. Mottagningsanordningar måste ordnas även vid dessa. Ordet allmän bör därför utgå ur 9 § i lagen. Ytterligare ett skäl härför är att en förutsättning för att genom skall ges totalskydd mot utsläpp är tillgång till mottagningsanordningar för oljeavfall. Kontrollen av fartygen måste också förbättras. Flertalet utsläpp längs våra kuster torde bestå av oljehaltigt barlastvatten från kusttankers, som innan de tar in ny last tömmer barlastvattnet. Det är tämligen lätt att konstatera om fartyg, som anländer till en lastningsplats, någonstans på vägen olagligt gjort sig av med sina oljerester. Vissa oljeutsläpp är tyvärr tillåtna. Enligt den senaste som godkänt får tankfartyg släppa ut bestämda kvantiteter olja om de är under gång och befinner sig mer än från land. Detta innebär att utsläpp tillåts i vissa delar av , och . Detta kan inte accepteras. Det är över huvud taget oacceptabelt att oljeutsläpp tillåts i haven. Den måste med kraft verka för generellt totalförbud mot alla oljeutsläpp. Förutsättningar torde nu finnas för att skall undantas. men det är för del särskilt angeläget att skyddet får gälla även och . riksdag hade att ta ställning till flera internationella konventioner angående skydd för haven. I motioner från folkpartihåll framhölls därvid bl. a. behovet av utveckling av konventionerna. Vi vill här åter understryka att den svenska lagstiftningen rörande ansvarighet för oljeskada vidgas till att omfatta även skador till följd av utsläpp av icke beständiga oljor. Även dessa oljor ger upphov till skador på den miljön och är särskilt till skada för fisket genom att lekområden och uppväxtplatser för fiskynglet påverkas. Det bör här vara möjligt att finna former för ersättning. Ytterligare en brist i de här aktuella konventionerna är att de inte omfattar skador i samband med borrning efter olja. Vi har varnat för riskerna i samband med oljeborrning under havsytan. Från finns exempel på olyckor, s. k. blow-outs, som fått mycket allvarliga konsekvenser. För del har dessa problem kommit närmare. Omfattande oljeborrningar pågår i och borrningar är aktuella även i . Från folkpartihåll har föreslagits att de nuvarande föreskrifterna för prospektering och undersökningsarbete vid borrning efter olja under havsytan skulle kompletteras. De borde omfatta även regler för hur borrning får utföras och vilka krav som bör ställas på oljeborrningsföretagens medverkan vid upprustning av oljeskydd och deras ekonomiska förpliktelser vid oljesanering i samband med borrning. De gällande föreskrifterna är allmänt hållna. Motionerna har dock inte föranlett någon åtgärd från sida. Enligt vår mening är det angeläget att detaljerade generella bestämmel ser utarbetas, som klart anger säkerhetskrav och reglerar de ekonomiska konsekvenser som kan bli aktuella vid eventuella olyckor. Det måste vara önskrävt även för sökanden att få dessa sidor av företaget ingående belysta. Det kraftigt ökande antalet oljeborrningar i där även svenska intressen kommer att ingå har på ett särskilt sätt accentuerat riskerna också för vårt land. Vissa experter anser att kommer att bli ett av världens främsta oljeproducerande områden. Att riskerna för löskommen olja därvid ökar är uppenbart. bör i internationella sammanhang verka för att kontrollen av oljeborrningen och oljeplattformarna utvidgas. De svenska lagarna om förbud mot dumpning av avfall från fartyg och om åtgärder mot vattenförorening från fartyg bör kompletteras så att de omfattar även plattformar till havs. Ett speciellt hot utgör de allra största fatygen supertankbåtarna. Det finns inga bestämmelser som anger största tillåten storlek för en tankbåt. Erfarenheterna visar att totalhaverier med supertankbåtar är möjliga. Skadeverkningarna vid en sådan katastrof är närmast oöverblickbara. Det finns starka skäl för en begränsning av tonnagets storlek och för en reglering av trafiken med dem. De bör t. ex. inte få trafikera innanhav som med mindre än att en tillräcklig katastroforganisation finns. Trafik med supertankbåtar pågår i , men någon tillräcklig katastroforganisation finns inte. bör verka för en internationell begränsning av tanktonnagets storlek. Det finns inget sätt att transportera olja, som kan anses helt säkert. Vilket alternativ man än väljer i rör, på järnväg, per båt eller per landsväg kan olyckor inträffa eller annat hända som gör att olja kommer lös. Vid val mellan olika transportalternativ gäller det att kalkylera med både kostnader och risker. Det är inte säkert att det alternativ, som strikt ekonomiskt förefaller mest förmånligt i realiteten kommer att bli det, om detta alternativ innebär ett ökat risktagande. Ingen utredning har gjorts som ekonomiskt och praktiskt belyser oljeskaderiskerna vid olika transportalternativ. En sådan utredning bör göras för att bl. a. analysera riskabla punkter i transportkedjan och leda till förslag till säkerhetsbestämmelser i samband med oljetransport av olika slag. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att hos Kungl. a) att en utredning tillsätts med uppgift att analysera riskmomenten i samband med oljetransporter i olika former, b) att snara åtgärder vidtas från svensk sida för att få till stånd en bättre beredskap för begränsning av oljekatastrofer sorn kan inträffa i samband med oljeborrningarna i , c) att förslag föreläggs med innebörd att lagen om förbud mot dumpning av avfall i vatten och lagen om åtgärder mot vattenförorening från fartyg görs tillämpliga även för plattformar till havs samt om åtgärder i övrigt för att förebygga skador i samband med borrning efter olja, d) att i internationella sammanhang driver kraven på förbud mot oljeutsläpp i haven och en begränsning av tanktonnagets storlek, 2. att måtte besluta att 9 § lagen om åtgärder mot vattenförorening från fartyg ändras så att krav på anläggning för omhändertagande av oljerester m. m. kan ställas även för annan hamn än allmän hamn, 3. att ger Kungl. Maj:t till känna vad som i motionen anförs angående förbättrat oljeskydd. () ()