mot · FX021276 · 1974-01-26 00:00:00 — av i m. fl. angående de internationella biståndsorganens verksamhet. I statsverkspropositionen, bilaga 5, föreslås under anslaget Bidrag till internationella biståndsprogram att under /75 bidrager med . till en fjärde påfyllning av Internationella utvecklingsfondens () resurser. I samband med Världsbanksgruppens årsmöte i under träffades en principöverenskommelse enligt vilken de deltagande regeringarna åtog sig att rekommendera sina parlament att besluta om nya bidrag till , uppgående till totalt 4 500 milj. dollar. skall bidra med totalt 180 milj. dollar. Då åtaganden rörande den tredje påfyllnaden av IDA:s resurser avslutas i och med utgången av innevarande budgetår finns anledning att något utvärdera det senaste engagemanget samt pröva huruvida Internationella utvecklingsfondens verksamhet överensstämmer med fastlagda målsättningar och riktlinjer för svensk biståndspolitik. Internationella utvecklingsfonden () utgör en av Världsbanksgruppens tre grenar. Förutom består gruppen av Internationella återuppbyggnads- och () samt Internationella finansieringsbolaget (IFC). bidrag kanaliseras uteslutande genom . Formellt är , och anslutna till FN som tre självständiga fackorgan. I praktiken är de olika grenarna av Världsbanksgruppen nära nog helt identiska vad gäller administrativ ledning och organisation. Världsbanksgruppen är viktigaste källa för långfristig kreditgivning. ger huvudsakligen krediter till länder med en BNP per capita som understiger . Lånen skall betalas tillbaka, men är räntefria. Låntagaren betalar en administrationsavgift som uppgår till 3/på det utlånade beloppet. Finansieringen av IDA:s verksamhet skiljer sig från själva bankens. IDA:s verksamhet finansieras genom bidrag från medlemsländerna genom påfyllningen samt genom överföringen av överskottet från verksamhet till . En förutsättning för medlemskap i är att landet i fråga är medlem i . Medlemsländerna i är indelade i två grupper. Medlemsländernas inflytande är proportionellt mot respektive lands kapitalinsats. Part I-gruppen, vilken utgörs av 19 i-länder, har av det totala antalet röster. Enbart har av rösterna inom . Part Il-gruppen, som består av 93 st. , har det resterande antalet röster. Trots att majoriteten av IDA:s medlemmar utgörs av är deras inflytande över verksamheten begränsat. har i :s styrelse och direktion arbetat för ett ökat inflytande för över verksamheten, utan några påtagliga resultat. Det föreligger fyra viktiga skillnader mellan och . Dessa skillnader gäller för det första formerna för medelsanskaffningen, för det andra lånevillkoren, ger lån på avsevärt mjukare villkor än banken. För det tredje har IDA-krediter även beviljats till projekt som icke är infrastrukturellt inriktade, t. ex. utbildning, vattenförsörjning och konstbevattning och för det fjärde går största delen av lånen till länder med en BNP per capita. Långivningens geografiska fördelning påverkas av att fyra länder tilldelats fasta procentsatser enligt följande: , , , . Nästan 2/3 av IDA:s krediter går således till dessa fyra länder. Innan ett lån ges verkställer en ingående analys av låntagarlandets totala ekonomi. a. undersöks om den ekonomiska politik som förs främjar landets utveckling. Det kreditsökande landets verksamhet inom olika sektorer analyseras. Även om IDA:s lån sker på s. k. mjuka villkor ställs hårda krav på kreditvärdighet hos låntagarlandet innan kredit beviljas. Dessutom ställs krav på att mottagarlandet skall reglera sina skulder. Bankens och IDA:s kriterier och villkor för att bevilja lån överensstämmer. Detta framgår bl. a. i en av Världsbanksgruppen utgiven publikation : Oavsett om ett projekt skall finansieras med lån på hårda eller mjuka villkor eller genom blandning av båda, måste det uppfylla samma strikta ekonomiska kriterier och samma höga tekniska och förvaltningsmässiga standard som traditionellt fordras för de projekt som finansieras av banken. Ett lands ekonomiska ställning avgör vilken sorts lån som skall beviljas, förutsatt att projektet och landets politik anses sunda. och ställer i samband med långivningen villkor beträffande utvecklingspolitik eller ekonomiska politik som i flera fall brutit mot nationella politiska mål och centrala politiska prioriteringar i låntagarlandet. och utvecklingsfilosofi medför att vissa projekt avslås på grund av för låg kalkylerad avkastning. Världsbanksgruppens syn på utvecklingsprocessen gör att man t. ex. ställer krav på en räntabel avgifts- och prispolitik i mottagarlandet. Olika offentliga nyttigheter skall t. ex. enligt bankgruppen bära sina egna kostnader utan statliga subventioner. Bankgruppens krav på den allmänna ekonomiska politiken i mottagarlandet kan gälla skattepolitiken, den allmänna prispolitiken, den rådande växelkursen samt förändringar av finans- och penningpolitiken. Bankgruppens rekommendationer syftar till att uppnå monetär och ekonomisk stabilitet i mottagarlandet. Eventuella balansrubbningar i form av underskott i statsbudgetens handels- eller betalningsbalans skall elimine Mottagarlandets skuldsättning skall regleras. Världsbanksgruppens långivning är dessutom avhängig av om låntagarlandet betalar ersättning för nationaliserad egendom eller ej. Bankgruppens policy vid bedömning av låntagarländernas kreditvärdighet samt dess syn på nationaliseringen av utländska företag i framgår av följande citat ur skriften , and IFC: Policies and Operations: Vid evalueringen av ett lånsökande lands ekonomiska ställning avslöjas ibland verksamheter eller aktiviteter som allvarligt skulle kunna inverka på landets ekonomiska framtidsutsikter och dess förmåga att effektivt utnyttja finansiella resurser. I sådana fall fordras innan beviljandet av ett banklån eller en IDA-kredit att det låntagande landet vidtar åtgärder som är ägnade att förbättra den ekonomiska politiken. Banken och insisterar ej på att alla förbättringsåtgärder som bedömts vara nödvändiga skall ha fullbordats för att landet skall vara kvalificerat för bankeller ID A-finansiering. Å andra sidan är man normalt inte beredd att förlita sig på enbart en försäkran om att sådana förbättringsåtgärder i sinom tid skall vidtas. Banken följer en liknande politik gentemot medlemsländer vilkas kreditanseende har minskat till följd av tvister rörande oreglerade skulder eller kompensation för exproprierad tidigare utlandsägd egendom. Banken är enligt stadgarna skyldig att uppmuntra internationella investeringar. Den har därför ett direkt intresse av att tillskapa och bibehålla nöjaktiga förhållanden mellan medlemsländerna och deras externa kreditorer. Följaktligen är det normal praxis i samband med dylika tvister att informera regeringarna och övriga involverade att banken respektive ej vill bistå dem såvida inte bestämda ansträngningar görs att nå en rimlig och rättvis lösning. Världsbanksgruppens agerande gentemot under president regeringstid är ett exempel på vilka effekter bankgruppens lånevillkor kan få i praktiken. var under regeringstid utsatt för en ekonomisk krigföring från bl. a. amerikanska multinationella företag, exempelvis ITT, samt kopparbolagen . () ställde en rad krav på förändringar av Allenderegeringens ekonomiska politik för att bevilja ett stabiliseringslån. fick inte heller under regeringstid några nya krediter från Världsbanksgruppen eller (). Denna ekonomiska blockad ledde till att försattes i ett utomordentligt prekärt ekonomiskt läge. Man klarade inte av amorteringarna av tidigare utländska lån på grund av den ekonomiska blockaden som bl. a. Världsbanksgruppen deltog i. Bankgruppen hade som förklaring till att inte bevilja några nya lån hänvisat till den labila ekonomiska situationen i landet samt till att nationaliserat utländska företag utan att betala ersättning. Efter militärkuppen i har bl. a. () återupptagit kreditgivningen till . Enligt uppgifter i Le Monde och har representanter för bl. a. Världsbanksgruppen besökt den nya chilenska regeringen. a. i Världsbanksgruppens årsrapporter och i anföranden hållna av Världsbanksgruppens president uttalanden som antyder en omprövning av bankgruppens syn på utvecklingsprocessen. De sociala aspekterna av ekonomisk tillväxt och fördelningsaspekterna skall tillmätas större betydelse. Länder som förstår att fördela sin tillväxt så rättvist som möjligt bör särskilt gynnas. har dock de praktiska resultaten av den nya politiken varit relativt begränsade. De nordiska ländernas representanter har i och direktion bl. a. drivit uppfattningen att biståndsinsatsernas sociala aspekter och fördelningsaspekter måste beaktas. Krav har drivits på översyn av reglerna för röstfördelning inom i syfte att öka inflytande. Inom har från svensk sida eftersträvats att verksamheten i enlighet med i ökad utsträckning skall präglas av en vidare syn på utvecklingsproblematiken samt att organisationen skall basera sin verksamhet på de låntagande ländernas egna ekonomiska och utvecklingspolitiska målsättningar och prioriteringar. IDAs karaktär av internationell samarbetsorganisation skall stärkas. har dessutom begärt att och restriktiva lånepolitik visavi länder som genomför nationaliseringar av utländska företag skall tas upp till diskussion. Det borde enligt uppfattning inte finnas anledning för , vars verksamhet baseras på statliga bidrag, att göra sin kreditgivning avhängig av ersättningar för nationaliserad egendom till privata företag i enskilda i-länder. förslag i och direktion har i allt väsentligt inte bidragit till någon ändring av frågan. Den 1973 tillsatta utredningen med uppgift att företa en allmän översyn av frågor som rör deltagande i det internationella utvecklingssamarbetet har enligt direktiven bl. a. till uppgift att pröva de internationella biståndsorganens verksamhet utifrån behov och de värderingar som vägleder den svenska biståndspolitiken. Utredningens värdering av de internationella biståndsorganen och av roll i dessa bör även enligt direktiven omfatta en granskning av omfattningen av finansiella bidrag til bl. Då åtaganden beträffande en tredje påfyllnad av IDA:s resurser avslutas i och med innevarande budgetår bör en värdering av IDAs verksamhet utifrån behov och de värderingar som vägleder den svenska biståndspolitiken göras av den biståndspolitiska utredningen innan utbetalning av det svenska bidraget sker till den fjärde påfyllnaden för . Förslaget i årets statsverksproposition grundas på en rekommendation från de bidragsgivande ländernas regeringar att föreslå sina parlament att gemensamt anslå till Medlen kan anvisas, men beslut om utbetalning till en fjärde påfyllnad bör avvakta resultatet av den biståndspolitiska utredningens värdering av IDA:s verksamhet. Denna bör därför göras med förtur i utredningen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att hos Kungl. Maj:t anhåller om tilläggsdirektiv till utredningen angående utvecklingssamarbete med (UD 1972:03) så att prövningen av de internationella biståndsorganens verksamhet kommer att behandlas med förtur, 2. att i avvaktan på prövningen av de internationella biståndsorganens verksamhet avslår hemställan i propositionen 1974:1, Bilaga 5, C 1.4 angående medgivande för Kungl. Maj:t att utbetala det första svenska bidraget till under den fjärde påfyllnaden. () ()