mot · FX02142 · 1974-01-18 00:00:00 — av m. fl. angående den kommunala demokratin. I den svenska demokratin utgör den kommunala självstyrelsen en av hörnstenarna. Den erbjuder inte bara de enskilda människorna de bästa möjligheterna att påverka det samhälle de lever i, deras totalmiljö, utan skapar därutöver en känsla av samhörighet, som är av den allra största betydelse för ett fritt och demokratiskt samhälle. Det är därför ett vitalt intresse att slå vakt om, förstärka och fördjupa den del av folkstyrelsen som innefattas i den kommunala självstyrelsen. För , som ser ett decentraliserat samhälle som ett övergripande politiskt mål, är det en självklarhet att värna om den kommunala demokratin. förslag om fördjupat medborgarinflytande, bl. a. genom införande av ett särskilt kommundelsorgan (kommundelsfullmäktige eller kommundelsråd) och vidgad medverkan från de förtroendevalda i hela samhällets beslutsprocess, är ett viktigt led i strävan att förstärka den kommunala demokratin och den kommunala självstyrelsen. Storkommunerna och den kommunala demokratin har antalet kommuner i landet nedbringats från tidigare ca 2 500 till nuvarande 278. För vår del har vi motsatt oss beslut om tvångssammanläggning, men är sammanläggningarna genomförda, och vi har att utgå från detta faktum. Ingen kan emellertid bestrida att resultatet av denna kommunsammanslagning medfört allvarliga problem för den kommunala demokratin, vilket på kan komma att utgöra ett hot mot den kommunala självstyrelsen. Den känsla av främlingskap i de stora kommunerna som många människor nu känner är inte bara en fråga om minskad personlig trivsel och tillfredsställelse; den kan också leda till ett ointresse och en oförståelse för den egna kommunens problem. är detta en fara för vårt demokratiska samhälle. Det har blivit svårare för den enskilde att nå kontakt med de förtroendevalda och med de kommunala förvaltningarna. För att enkelt belysa detta kan det räcka med att konstatera att kommunsammanslagningarna har nedbringat antalet förtroendevalda från ca 225 1952 till ca 42 1974. initiativ rörande den kommunala demokratin Redan i propositionen om kommunindelningsreformen 1961 framhölls att problem skulle uppkomma för den kommunala demokratin. Det utlovades att dessa skulle noga uppmärksammas. En särskild arbetsgrupp tillsattes för detta ändamål. Den fick emellertid inte någon större betydelse. De reformförslag som förts fram och förverkligats är få. tog upp frågorna om den kommunala självstyrelsens lokala förankring i ett delbetänkande 1965. Dess enda förslag avsåg emellertid att något vidga möjligheterna att delegera beslutanderätt. Detta förslag genomfördes . I anslutning till att en lag antogs om kommunindelningsreformens fullföljande, genomfördes också vissa reformer av betydelse för den kommunala demokratin. Viktigast var att kommunerna fick rätt att ge partierna ekonomiskt stöd. Vidare öppnades möjligheter att öka antalet fullmäktige i kommunerna och att införa suppleanter för fullmäktige. Dessa reformer är självklart värdefulla men otillräckliga för att möta den kommunala demokratins problem. Från sida har vi därför under en följd av år i motioner fört fram frågor av vital betydelse för den kommunala demokratin och länsdemokratin. I en motion till förra årets riksdag framfördes från vårt håll konkreta förslag i syfte att åstadkomma särskilda kommundelsorgan (kommundelsråd eller kommundelsfullmäktige). Syftet med detta förslag är att få bort många av de tidigare nämnda nackdelar som införandet av storkommuner har inneburit och att ge den kommunala självstyrelsen starkaste möjliga lokala förankring. Informationsproblemen är av grundläggande betydelse för den moderna demokratin. De utgör i viss mån själva kärnpunkten i debatten om en fördjupad demokrati. Det måste understrykas att frågan gäller information i två riktningar, dels till de förtroendevalda som skall bära upp självstyrelsen, dels till de enskilda människorna i samhället. De kommunala beslutsfattarna har genom kommunalvalet åtagit sig att verka för ett program. Det är självklart deras uppgift att hålla medborgarna informerade om arbetet men också att kontinuerligt hålla sig underrättade om medborgarnas önskemål i olika frågor. Det måste alltså ständigt vara en dubbelriktad kommunikation en dialog mellan valda och väljare. Partigrupperna i kommunerna och landstingen samt i de lokala partiorganisationerna har här en nyckelposition. Från sida har vi slagit fast att den kommunala beskattningsrätten är en grundläggande förutsättning för den kommunala självstyrelsen. har det skett en betydande kostnadsövervältring från stat till kommun. Detta har lett till starkt ökade kommunalskatter. har i dessa hänseenden förordat ett bidragssystem, innebärande ett statligt bidrag med skatteutjämningseffekt och utan statlig detaljkontroll. Dessa frågor kommer vi att behandla i en särskild motion. Den gemensamma valdagens inverkan på den kommunala demokratin Samordningen av riksdagsvalet och kommunalvalen till en gemensam valdag, som beslöts i samband med enkammarreformen, har medfört att de kommunala frågorna kommit i bakgrunden i förhållande till de rikspolitiska frågorna. Det säger sig självt att detta förhållande är till nackdel för den kommunala demokratin. De erfarenheter som samlats av de två val som genomförts med den nya ordningen bör vara till fyllest för att en grundlig utvärdering av den gemensamma valdagens konsekvenser skall kunna göras. Inom ramen för den kommunala demokratin ligger också frågan om en fördjupning av länsdemokratin. har under en lång följd av år väckt motioner om en utbyggd länsdemokrati. Huvudprincipen här måste vara att de folkvalda landstingen övertar en stor del av de uppgifter som åvilar de statliga länsstyrelserna och att uppgifter i övrigt decentraliseras från staten. Särskilt angeläget är att de frågor som rör regional planering och resursfördelning överförs till landstingen. En länsdemokratisk reform av den modell som angetts ovan innebär att de folkvalda landstingen får väsentligt utvidgade arbetsområden, vilket i sin tur medför att landstingen måste bygga ut sin nämndverksamhet. Vidare betyder en sådan reform att primärkommunerna får en stärkt ställning. För landstingen, liksom för primärkommunerna, är givetvis bibehållen beskattningsrätt förutsättningen för en såväl lokal som regional demokrati. Huvudfrågor i detta sammanhang Den tidigare nämnda motionen från , angående de frågor som berörts ovan, har efter beslut överlämnats till olika utredningar. I utredningen om den kommunala demokratin, som har att behandla frågor om den kommunala demokratin, dess utformning och villkor, ingår också en översyn av bestämmelserna om majoritetsstyre kontra samlingsstyre i kommunerna liksom frågor som rör kommunala bolags och stiftelsers ställning. Denna utredning avser enligt erhållna upplysningar att framlägga sitt betänkande . Vi vill emellertid här särskilt ta upp frågan om majoritetsstyre kontra samlingsstyre. Därutöver vill vi fästa uppmärksamheten på den politiska sammansättningen och insynen i kommunala bolag och stiftelser. Särskilt efter det senaste valet har frågan om majoritetsstyre eller samlingsstyre i kommunerna aktualiserats. Detta har skett utan avvaktan på utredningarnas förslag. De som förordat majoritetsstyre har särskilt velat eftersträva en klarare ansvarsfördelning mellan majoritet och opposition. Därutöver har de velat skapa en politisk situation som sägs vara mer ägnad att stimulera den politiska debatten. I diskussionerna kring majoritetsstyrets principer har vanligen också ingått kravet att oppositionens möjligheter till bred insyn i den kommunala verksamheten skall garanteras. Enligt vår mening är dock erfarenheterna av det nuvarande systemet med kommunalt samlingsstyre sådana att en vidareutveckling av det kommunala styrelseskicket bör ske med målsättningen att förbättra arbetsmöjligheterna inom ramen för ett fortsatt samlingsstyre. En av de grundläggande förutsättningarna för att den politiska minoriteten skall kunna agera och framlägga väl underbyggda alternativa förslag är att möjlighet ges att på ett så tidigt stadium som möjligt delta i ett ärendes beredning. Representation i styrelser och nämnder är därför den första förutsättningen. Detta är dock inte tillräckligt, eftersom en nämnd ofta inom sig överlåter beredningsuppgifter på en eller flera förtroendemän. är det presidiet (ordförande och vice ordförande) som utgör ett sådant beredningsorgan. I dessa fall bör minoriteten bli representerad i presidiet. I andra fall tillsätts särskilda arbetsutskott och liknande. Motsvarande krav på minoritetsrepresentation bör då ställas på dessa. Ett deltagande i ärendeberedningen av ovan skisserat slag ger ett betydelsefullt underlag för den politiska minoritetens agerande. Alternativa förslag kan framställas på ett tidigare stadium och med en bättre underbyggnad, bl. a. därför att beredningsförfarandet i allmänhet ger goda möjligheter att få del av grundinformation. Några nya former för markering av politiska skiljelinjer är, enligt vår mening, inte erforderliga. De nuvarande möjligheterna (i första hand reservationer och voteringar) kan inte anses ha utnyttjats i större utsträckning för att markera avvikande ståndpunkter. Av stor vikt i detta sammanhang är dock att den möjlighet till insyn och kontroll som interpellationsinstitutet ger utvidgas till att gälla även den kommunala verksamhet som bedrivs i form av bolag och stiftelser. För att interpellationsinstitutet skall kunna fungera väl från kommunaldemokratisk synpunkt är det nödvändigt att framställda interpellationer besvaras utan dröjsmål. Detsamma bör självfallet också gälla om motioner. kallade enkla frågor bör besvaras vid nästkommande fullmäktigesammanträde. Med nuvarande bestämmelser är val till styrelser i kommunala bolag eller stiftelser undandraget kravet på proportionalitet. Det innebär att en majoritetsgrupp kan utestänga minoriteten från insyn i den för det kommunala livet viktiga verksamhet som de kommunala bolagen representerar. Från allmänt demokratisk synpunkt är denna ordning inte tillfredsställande, och bestämmelserna rimmar f. ö. illa med det självklara kravet på minoriteters rätt till insyn i hela den kommunala verksamheten. Det finns sålunda all anledning att i detta hänseende åstadkomma bestämmelser som garanterar minoriteten tillräcklig representation. Den enligt vår mening lämpligaste vägen är att utsträcka nuvarande bestämmelser om proportionell valmetod till att gälla också kommunala bolag och stiftelser. Proportionell valmetod bör också gälla vid val av ombud för val av sådan styrelse liksom för val av ombud och styrelse till sammanslutning, t. ex. läns- eller förbundskongresser, i vilka kommun eller kommunalt företag ingår som medlem. För att ytterligare garantera medborgarnas och alla förtroendevaldas möjlighet till insyn i de kommunala bolagen och stiftelserna bör interpellationsinstitutet utsträckas till att omfatta även dem. Med hänvisning till det anförda hemställs att 1. dels ger Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts, 2. dels hos Kungl. Maj:t anhåller att motionen överlämnas till utredningen om den kommunala demokratin. () i Glömminge () i Lane-Herrestad