mot · FX02406 · 1974-01-24 00:00:00 — av herrar Carlshamre och Ringaby om slopande av socialförsäkringsavgiften för arbetstagare som uppnått 65 Genom beslut av höstriksdag har folkpensionsavgiften slopats och ersatts med en socialförsäkringsavgift till folkpensioneringen. Denna skall utgå av avgiftsunderlaget och erläggas av samtliga arbetsgivare och egenföretagare. I fråga om folkpensionsavgiften gällde en generell åldersgräns. Ingen behövde nämligen erlägga sådan avgift om han vid beskattningsårets utgång var och . Även de nya bestämmelserna om socialförsäkringsavgift till folkpensioneringen innehåller en bestämmelse om åldersgräns. Denna bestämmelse avser emellertid endast egenföretagares avgift. En arbetsgivare måste alltså erlägga socialförsäkringsavgift för hos honom anställda oavsett deras ålder. Socialförsäkringsavgiften är avsedd att ersätta folkpensionsavgiften, och bör alltså även den i princip upphöra att utgå när den försäkrade uppnått . Denna princip bör enligt vår mening rimligen gälla vare sig det är arbetsgivaren eller den anställde som har att erlägga avgiften. Vid behandlingen av prop. 1973:144 med förslag om folkpensionsavgiftens avskaffande väcktes motioner med yrkande om generellt slopande av socialförsäkringsavgiften för egenföretagarna. avslog motionerna med motivering bl. (jfr SfU 1973:28) att en sådan åtgärd i många fall skulle innebära att avgift skulle utgå på en rörelseidkares inkomster om rörelsen bedrevs som aktiebolag men inte om den drevs som handelsbolag eller enskild firma. En effekt av bestämmelserna i deras nuvarande utformning är att den egenföretagare som driver en rörelse i form av aktiebolag får betala socialförsäkringsavgift på egen inkomst från detta företag till sin död, men att han befrias från avgift på samma inkomst redan om han driver rörelsen som handelsbolag eller enskild firma. Enligt vår uppfattning bör inte minst från rättvisesynpunkt socialförsäkringsavgift erläggas endast av eller för försäkrad som ännu inte uppnått . Vi yrkar att måtte besluta ändring av nu angivet innehåll i lagen om allmän försäkring. Författningsändringen bör erhålla retroaktiv verkan och gälla fr. o. m. . Med hänvisning till det anförda hemställer vi att antar följande såsom motionärernas förslag betecknade Nr 406 -410 Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring Härigenom, förordnas att 19 kap. 1 § lagen (1962:381) om allmän försäkring skall ha nedan angivna lydelse: Vid beräkning av avgift enligt denna paragraf skall hänsyn icke tagas till arbetstagare, vars lön ej uppgått till femhundra kronor och ej heller till arbetstagares lön eller ersättning i vad den för år räknat överstiger det vid årets ingång gällande basbeloppet. Vad gäller sjukförsäkringen och folkpensioneringen skall vidare, där ej fall som avses i 3 kap. 2 § andra stycket sista punkten är för handen, vid beräkning av avgift bortses från arbetstagare, som icke är obligatoriskt försäkrad enligt lagen om yrkesskadeförsäkring. Såvitt angår försäkringen för tilläggspension skall bortses från arbetstagare, som vid årets ingång uppnått ålder, så ock från arbetstagare i fall då lön eller annan ersättning till honom antingen enligt 11 kap. 2 § tredje eller fjärde stycket icke räknas såsom inkomst av anställning eller, om arbetstagaren icke är svensk medborgare och ej heller är bosatt härstädes, avser arbete utom riket. Vid beräkning av avgift enligt denna paragraf skall hänsyn icke tagas till arbetstagare, vars lön ej uppgått till femhundra kronor och ej heller till arbetstagares lön eller ersättning i vad den för år räknat överstiger det vid årets ingång gällande basbeloppet. Vad gäller sjukförsäkringen och folkpensioneringen skall vidare där ej fall som avses i 3 kap. 2 § andra stycket sista punkten är för handen, vid beräkning av avgift bortses från arbetstagare, som icke är obligatoriskt försäkrad enligt lagen om yrkesskadeförsäkring. Såvitt angår folkpensioneringen och försäkringen för tilläggspension skall bortses från arbetstagare, som vid årets ingång uppnått ålder. I fråga om sistnämnda försäkring skall också bortses från arbetstagare i fall då lön eller annan ersättning till honom antingen enligt 11 kap. 2 § tredje eller fjärde stycket icke räknas såsom inkomst av anställning eller, om arbetstagaren icke är svensk medborgare och ej heller är bosatt härstädes, avser arbete utom riket. 3 kap. 16 §. Denna lag träder i kraft och skall tillämpas i fråga om avgift för eller senare år. () () 1* 1974.