ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FX021017 · 1974-01-26 00:00:00 — av m. fl. om ökat anslag till Bidrag till trossamfund. Samhället skall garantera förutsättningarna för religiös verksamhet över hela landet. Målsättningen bör även vara att trossamfunden får en likvärdig ekonomisk behandling. Enligt beslut av riksdag utgår statsbidrag till fria kristna samfund, varigenom ett första steg tagits för att uppnå likvärdighet mellan samfunden. De fria samfunden arbetar under andra ekonomiska villkor än , som beräknas få av statliga medel främst i form av skatteutjämningsbidrag. Detta bidrag syftar till likvärdighet mellan de kyrkliga församlingarna, där skillnaden i skattekraft är stor, främst mellan glesbygdsförsamlingar och tätortsförsamlingar. De fria kristna samfunden har i direkt statligt bidrag erhållit /72 och under innevarande budgetår. De fria samfundens verksamhet är dock till stor del beroende av frivilliga medel, i genomsnitt uppskattade till per medlem och år. Utöver den religiösa verksamheten uträttar även de fria samfunden ett värdefullt socialt arbete bland såväl ungdom som äldre, liksom för dem som lever under svåra omständigheter. Sociala insatser i form av t. ex. narkomanvård och nykterhetsvård utgör väsentliga komplement till de samhälleliga insatserna. Samfunden uträttar sålunda ett uppoffrande ideellt samhällsarbete. Det framstår därför som en angelägen uppgift för samhället att underlätta deras möjligheter att verka. De ökade insatserna i barn- och ungdomsarbete och social verksamhet innebär att de fria samfunden trots stora frivilliga insatser har en besvärlig ekonomisk situation, vilket särskilt gäller de små församlingarna. Bland annat innebär arbetsgivaravgiften en ökad ekonomisk belastning. Någon större möjlighet att genom rationaliseringsåtgärder klara den ökade belastningen för ekonomin synes inte stå att finna. Samfunden kan inte få kompensation på liknande sätt som t. ex. affärsföretag eller allmänna organ genom höjda priser eller ökade skatter. I statsverkspropositionen föreslås en uppräkning av anslagen till trossamfund . Denna uppräkning har till stor del gett kompensation för höjda arbetsgivaravgifter och försäkringsavgifter. Det är väsentligt att öka möjligheterna till likvärdiga ekonomiska villkor i de fria samfundens verksamhet och i förhållande till verksamhet. Främst genom ett ökat samhälleligt stöd kan detta mål, varom råder stor enighet, uppnås. Ytterligare samfund och organisationer föreslås enligt statsverkspropositionen bli bidragsberättigade, varför behov även finns för en ytterligare uppräkning. Med tanke på de fria samfundens ökande verksamhet, som beräknas kosta , och målsättningen att ge likvärdig behandling utifrån ekonomiska utgångspunkter, är det angeläget att uppräkna det direkta statliga bidraget till av samfundens kostnader. För /75 finner vi det vara motiverat med en ytterligare uppräkning med . Med hänvisning till det anförda hemställes att till Bidrag till trossamfund för /75 anvisar ett reservationsanslag om . () i Lane-Herrestad () i Glömminge
mot · FX021019 · 1974-01-01 00:00:00 — av m. fl. om utträde ur . () har medgivit att den ligger bakom en kampanj mot vänstern. Denna dyrbara och tyvärr också delvis framgångsrika verksamhet består bl. a. av attacker mot radikala kulturarbetare, propaganda inom skolorna, subventionerad utgivning av reaktionära debattböcker, påtryckningar hos ledning för att förhindra verklighetsnära radio- och TV-program. Kulturarbetare har slagit larm om denna kampanj. De anställda vid har genom sin fackliga organisation krävt att skall upphöra med sitt medlemskap i . i avtal ålagda opartiskhet och saklighet kan inte upprätthållas av ett företag som med sitt medlemskap stöder en organisation som SAF. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar att i skrivelse till Kungl. Maj :t kräva att av Kungl. Maj :t utsedda representanter i styrelse (hälften + ordf.) verkar för att lämnar SAF. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · FX02102 · 1974-01-17 00:00:00 — av i m. fl. angående realisationsvinstbeskattningen vid försäljning av egnahemsfastighet. Möjligheter till uppskov med realisationsvinstbeskattningen finns ej för den som av olika skäl tvingas avyttra sin egnahemsfastighet och på annan ort anskaffa likvärdig bostad. Ofta föreligger här ett faktiskt tvång i samband med förändrade förhållanden på arbetsmarknaden, såsom statlig utlokalisering, konjunkturnedgångar och strukturrationaliseringar. I andra fall kan människor tvingas söka sig till annan miljö på grund av sjukdomar. Vi anser därför att den som tvingas flytta och därvid måste försälja sin egnahemsfastighet och på den nya orten avser att förvärva likvärdig bostad skall äga att åtnjuta uppskov med realisationsvinstbeskattningen. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att överlämnar motionen till realisationsvinstkommittén för beaktande. HANS () i . () i
mot · FX021020 · 1974-01-01 00:00:00 — om vidgad rätt till bidrag till lokal ungdomsverksamhet. Enligt gällande bestämmelser utgår statsbidrag till lokal ungdomsverksamhet till åldrarna . Krav har förts fram på att åldern borde sänkas från till , den övre gränsen kvarhålles. Fritids- och ungdomsverksamheten i kommunerna har ständigt ökat. Fritidsgårdar har byggts i många kommuner, och en omfattande verksamhet bedrives. Idrottsföreningar, ideella och kristna ungdomsorganisationer bedriver likaledes en intensiv verksamhet. Många skäl talar för att dessa insatser bör prioriteras, då de är av central betydelse. Inom den åldersgrupp , som nämnts ovan, ryms så gott som all scoutverksamhet. Många upplever vårt samhälle som komplicerat, inte minst våra ungdomar, och vi bör med tacksamhet inse vad ungdomsorganisationernas arbete för att fylla ungdomarnas fritid på ett meningsfullt sätt betyder. Kommunerna har ett hårt ekonomiskt tryck på sig, och staten bör ta på sig sin del av ansvaret, vilket bör resultera i att statsbidrag bör utgå till ungdomsorganisationers lokala verksamhet för ungdom i åldrarna . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag innebärande att bidrag till lokal ungdomsverksamhet skall utgå till åldrarna
mot · FX021021 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om kostnadsfri polisbevakning vid idrottsarrangemang. Enligt 17 § i allmänna ordningsstadgan nödgas arrangörer av skilda idrottsevenemang (tävlingar, matcher, uppvisningar etc.) betala den extra polisbevakning som polismyndigheterna vid varje särskilt tillfälle beslutat om. Enligt ordningsstadgan gäller sådan bevakningskostnad inte enbart lokal eller plats där offentlig tillställning äger rum utan även vid ingångarna och vid särskilda parkeringsplatser. Från idrottshåll har det alltemellanåt framskymtat kritik mot detta system, som brandskattar enskilda föreningar och klubbar på medel som eljest skulle ha använts till föreningens verksamhet. I hög grad går denna verksamhet ut på fostrande ungdomsarbete, som även samhället i viss utsträckning stöder. I övrigt måste dock verksamheten baseras på medel som inte sällan måste anskaffas genom lotterier och bingospel. En stor del av ledarnas tid, som bättre kunde ha använts till ungdomsarbete, går åt till att skaffa föreningarna och klubbarna pengar till bl. a. detta arbete. Inte minst från brottspreventiv synpunkt är det arbete bland barn och ungdom som idrottsföreningarna och klubbarna bedriver ovärderligt, och det är man också från ansvarigt håll i samhället väl medveten om. Just av den anledningen anslår också samhället på olika nivåer ekonomiska bidrag till idrotten. Men det har väl knappast varit de anslagsbeviljande myndigheternas mening att sedan ta tillbaka en del av dessa medel genom att tvinga föreningar och klubbar, som har ekonomiska bekymmer, att betala polisbevakning vid t. ex. tävlingar i amatöridrott. Den bevakningen borde samhället stå för på samma sätt som samhället står för bevakningskostnaderna vid exempelvis politiska demonstrationer. Sådana kräver betydligt större och därmed också dyrbarare bevakningskostnader, som arrangören inte behöver betala någon ersättning för. Med hänvisning till ovanstående hemställes att hos Kungl. Maj:t uttalar att allmänna ordningsstadgans 17 § måtte ändras på så sätt att enskilda idrottsföreningar ej belastas med kostnader för av polismyndighet beordrad ordningshållning vid idrottsarrangemang av amatörkaraktär. () i Ulfsbyn
mot · FX021022 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om ökad respekt för radionämndens verksamhet. I sändes två program om polisen. Båda programmen var negativa för polisen, för att inte säga klart polisfientliga. Programmens innehåll, vilka bedömningar som ligger bakom och en mängd frågeställningar om vart vederbörande producent vill komma med sitt program kan här lämnas därhän. Programmens innehåll torde för de flesta människor i vårt land nu vara väl kända. På grund av programmens negativa art och i en del fall med klara felaktigheter upprättades vid en 16-sidig promemoria med bemötanden, som styrelsens förtroendevalda parlamentariker ställde sig bakom och översände till radionämnden såsom en anmälan för kännedom och bedömning. Ytterligare anmälningar om programmen ingavs från olika håll till radionämnden. Trots att dessa anmälningar ingavs sändes programmen i repris i samma kanal . Mången har frågat sig vem som bär ansvaret för att så skedde. Frågan har redan uppmärksammats i , där utbildningsministern besvarade en enkel fråga . Han uppgav då att enligt de regler som gäller för programverksamhet finns inget formellt hinder att sända repris på ett program som anmälts till radionämnden men ännu icke prövats av nämnden. Det ankommer således på att bedöma, om det finns anledning att hindra reprissändning. Eftersom en stor del av programmen i radio och TV är repriser skulle regler, sorn innebär att enbart en anmälan till radionämnden kan förhindra en återutsändning, innebära en styrning av programsättningen som inte är förenlig med de principer som statsmakterna ansett bör gälla för verksamhet. Någon rimlig avvägning måste emellertid göras mellan intresse att sända repriser och anmälares anspråk på att få sin sak prövad åtminstone i fall, när enskilda människor eller yrkesgrupper finner sig kränkta och visat rimligt fog för sin uppfattning. Då måste anständigheten kräva att avstår från reprissändning innan radionämnden tagit ställning. anmälaren rätt, har uppenbarligen skadan fördubblats. Ett förfarande av denna art skulle av otvivelaktigt stämplas som ett synnerligen allvarligt övertramp i förhållande till god publicistisk sed, om någonting sådant förekommit inom pressen. Det måste vara en angelägenhet av vikt, även för själv, att allmänheten har uppfattningen att tar radionämnden och dess verksamhet på allvar. Här har bara getts ett exempel på hur radionämndens verksamhet brister i effektivitet till följd av handlande. Det vore inte svårt att ge en lång rad exempel på detta, av även annan art än här refererade. Över huvud måste det ifrågasättas, om inte åtgärder bör vidtas för att öka respekten för radionämnden. Med anledning av ovanstående hemställes att hos Kungl. Maj:t begär en skyndsam prövning av möjligheterna till åtgärder för att öka respekten för radionämndens verksamhet, med beaktande av vad som anförts i motionen. () ()
mot · FX021023 · 1974-01-26 00:00:00 — av fröken m. fl. om rätt för att ta fondmedel i anspråk. har genom en intern översynsutredning och därav följande åtgärder inom företaget kunnat uppnå vissa besparingar. I statsverkspropositionen synes Kungl. Maj:t ha den uppfattningen att ytterligare kostnadssänkningar kan fortsätta, och man synes inte heller ha tagit tillbörlig hänsyn till de automatiska kostnadsstegringar som icke är beroende av företagets beslut utan är en följd av statsmakternas beslut. Man synes inte heller ha insett att det anställningsstopp som rått knappast kan bli en permanent företeelse. Den minskning av tilldelade medel i förhållande till företagets äskanden som Kungl. i statsverkspropositionen bilaga 10 förutsatt är från företagets, de anställdas och allmänhetens synpunkt ytterst beklaglig. måste mot bakgrunden av den minskade medelstillgången göra omdispositioner i planeringen. Detta får till följd att personella och tekniska resurser inte kan utnyttjas med högsta grad av ekonomi. Det betyder vidare att fria producenter i allt mindre grad kan användas. Programkvaliteten kan också riskera att sjunka till följd av alltför låsta dispositioner. Den samhällsinformation som enligt avtalet med staten är ålagd att svara för riskerar också att förlora i mångsidighet. De planer på ökad regional TV-verksamhet och de möjligheter till en decentraliserad riksprogramproduktion som är en företagets ambition att genomföra måste till följd av Kungl. Majits angivande av medelstilldelningen skjutas in i en oviss framtid. Just i detta avseende anser vi att de största olägenheterna finns. Det borde förvisso vara en angelägen uppgift att påskynda decentraliseringsprocessen så att medborgarna verkligen kunde känna att det är deras eget medium och inte, som säkert många menar, ett ganska opersonligt jätteföretag i huvudkommunen . Mot bakgrund av medelsäskanden och i följd av det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. som sin mening uttalar att Kungl. för /75 bör medge Radio att ta i anspråk fondmedel intill ett belopp som med 16 miljoner överstiger i statsverkspropositionen angivna. () ()
mot · FX021024 · 1974-01-01 00:00:00 — av och i om kostnadsfri polisbevakning vid idrottsarrangemang. Trots samhälleligt stöd i olika former måste idrottsorganisationerna i tillgripa många olika sätt för att klara sin ekonomi. Mycket av den tid som våra idrottsledare i klubbarna skulle ägna åt själva idrotten måste läggas på annan verksamhet som kan bidra till att organisationerna kan få mer inkomster. Detta faktum är allmänt känt. Men det gäller inte bara för organisationerna att få så stora inkomster som möjligt för att få debet och kredit att gå ihop. Man måste också på allt sätt spara på utgiftssidan. En för idrottsorganisationerna betungande utgift är de avgifter för polisbevakning som samhället utkräver vid olika idrottsarrangemang. Även för polisbevakning vid eventuella trafikstörningar i samband med idrottsarrangemanget utkrävs betalning av organisationerna. Enligt uppgift uppskattas dessa kostnader för idrottsrörelsen till - en summa som för polisverket är liten men som för idrottsorganisationerna är mycket betungande. Dessa avgifter för polisbevakning är en källa till ständig irritation, inte bara inom idrottsorganisationerna utan även mellan dessa och polismyndigheterna, då givetvis idrottsorganisationerna med hänsyn till kostnaderna önskar att så få poliser som möjligt användes vid bevakningen. Dessutom är just idrottsorganisationerna missgynnade i förhållande till andra arrangörer, där polisbevakningen vid olika evenemang sköts helt utan kostnad för arrangörerna. Vi anser att detta förhållande måste ändras så att samhället betalar den polisbevakning som anses nödvändig också i samband med idrottsevenemang. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att samhället skall stå för alla kostnader i samband med erforderlig polisbevakning vid alla slags idrottsarrangemang. (vpk) i
mot · FX021025 · 1974-01-24 00:00:00 — av och i om ökat anslag till Bidrag till hemgårdsrörelsen. För /74 ökade anslaget till Hemgårdsrörelsen med till , bl. a. med anledning av motion kommunisterna. Då hade Hemgårdsrörelsens anslag varit oförändrat under tre budgetår. Ingen ifrågasätter det stora värdet av Hemgårdsrörelsens arbete med dels ungdomsledareutbildning, dels också den verksamhet som syftar till integrering av invandrare och handikappade i den lokala verksamheten. För nästkommande budgetår begär Hemgårdsrörelsen en ökning av anslaget med . Denna höjning motiveras dels med kostnadshöjningar, dels också med det höjda medlemsantalet. Att som Kungl. Maj :t föreslår bibehålla förra årets anslag innebär i realiteten en sänkning. Då övriga organisationer med barn- och ungdomsverksamhet under B 22 enligt departementschefens förslag erhållit en sjuprocentig ökning av sitt anslag, motiverat just med kostnadsökning och medlemsökning, är det rimligt att även Hemgårdsrörelsen erhåller en sådan ökning och icke blir diskriminerad. Att som SÖ föreslår stanna vid i ökning anser vi vara att icke behandla Hemgårdsrörelsen lika med övriga organisationer. Den föreslagna ökningen med är, om man betraktar den i jämförelse med hela huvudtiteln, ett mycket blygsamt belopp men dock ett belopp som kan komma att få betydelse för den erkänt nyttiga verksamhet som Hemgårdsrörelsen bedriver. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att måtte besluta att till Bidrag till hemgårdsrörelsen, B 26, tionde huvudtiteln, för /75 anvisa ett anslag av . (vpk) i
mot · FX021026 · 1974-01-01 00:00:00 — av herrar Rämgård och om ökat stöd till . bildades genom sammanslagning av Fiskefrämjandet, allmänna fiskevårdsförbund och . Förbundet har över 70 000 medlemmar och är den enda representativa organisationen i för dem som sportfiskar och dem som genom fritidsfiske söker en aktiv rekreation. I takt med det ökade intresset för fritidsfisket (enligt låginkomstutredningens delbetänkande Fritid och rekreation fiskar av svenska folket i åldrarna ) har förbundet fått alltmer vidgade arbetsuppgifter. Informationsverksamheten, riktad till allmänheten, medför ökad tidsåtgång och kostnad för förbundet. Förbundets samhällsnyttiga verksamhet har medfört att förbundet erhållit statsbidrag för sin verksamhet. Innevarande budgetår erhåller förbundet , fördelade av , samt , s. k. tröskelbidrag, för sin ungdomsverksamhet, fördelat av . I skrivelse till Kungl. Maj :t av anhöll förbundet med hänsyn till verksamhetens karaktär att bli upptaget bland de organisationer, stående utanför , vilka erhåller statsbidrag över nionde huvudtiteln under anslaget Stöd till idrotten. definition på idrott: Alla tävlingsmoment och aktiviteter som människor utför för att uppnå visst resultat eller få motion av fysisk aktiv rekreation torde väl kunna inrymma fritidsfisket. Med stöd av det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller att bland gruppen organisationer stående utanför , som erhåller statsbidrag över nionde huvudtiteln, Stöd till idrotten, upptages även .
mot · FX021027 · 1974-01-25 00:00:00 — av herrar Åsling och i Ulfsbyn angående medelstilldelningen till byggnadsminnesvården. Byggnadsminnesvården är eftersatt i vårt land. Allt fler kräver ökade insatser, men såväl ekonomiska resurser som lagstiftning släpar efter. Ansvaret för kulturminnesvården åvilar och är därför ytterst en statlig uppgift. Inom fornminnesvården innebär detta att vårdarbeten drivs statsbidrag. Inom byggnadsminnesvården är situationen mer komplicerad. Merparten av de kulturhistoriskt värdefulla byggnaderna är i enskild eller ägo. Möjligheterna att bevara äldre bebyggelse beror av möjligheterna att samarbeta med de enskilda intressenterna. har iståndsättningen av äldre bebyggelse i växande utsträckning kunnat ske som beredskapsarbete. Den totala volymen har för /72 beräknats till ca , varav 45 miljoner utgått som statsbidrag. insatser har alltmera allmänt uppfattats som en ersättning för statsmakternas underlåtenhet att förse med egna medel för ändamålet. AMS:s handläggning av ärenden inom byggnadsminnesvården har emellertid förändrats. synes åter vara i huvudsak hänvisat till egna resurser. Att denna utveckling skett som förberedelser sker för att redovisa de svenska insatserna under det europeiska är anmärkningsvärt. Från alla håll torde vitsordas den stora betydelsen av de insatser som gjorts inom byggnadsminnesvården med stöd av medel för sysselsättningspolitiken. I den mån de medel som kunnat disponeras för insatser inom byggnadsvården tas i anspråk för andra sysselsättningsinsatser hamnar emellertid byggnadsminnesvården i en mycket svår situation. Det synes därför angeläget att statsmakterna markerar sitt intresse för byggnadsminnesvården genom att en garanterad ram för insatser av detta slag dras upp. En sådan ram skulle göra det möjligt att bättre planera det årliga restaureringsarbetet som en omfattande insats skulle garanteras. Inte minst ur sysselsättningssynpunkt synes det angeläget att arbeten inom byggnadsminnesvården med dess speciella krav på yrkesskicklighet och möjligheter att sysselsätta äldre arbetskraft får en garanterad och stabil omfattning. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t begär översyn av formerna för medelstilldelning till byggnadsminnesvården. . ÅSLING (c) () i Ulfsbyn
mot · FX021029 · 1974-01-26 00:00:00 — om ändrade bestämmelser om särskild prövning i gymnasieskolan. En viktig målsättning för de reformer som genomförts inom skolans område har varit att skapa ökad jämlikhet mellan olika utbildningsvägar. Enligt skolstadgans 9 kap. kan studerande som ej genomgått gymnasieskola genomgå särskild prövning och därefter erhålla bevis som svarar mot genomgången gymnasieskola. I anslutning till bestämmelserna i skolstadgans 9 kap. 61, 62 och 63 §§ har utfärdat särskilda anvisningar angående särskild prövning och fyllnadsprövning i gymnasieskolan. I SÖs anvisningar heter det att särskild prövning får avläggas i samtliga ämnen enligt gymnasieskolans läroplan med undantag av ämnen som innehåller undervisning i arbetsetik eller annan undervisning med samma syfte. Undantagsregeln rimmar illa med skolstadgans bestämmelser och står dessutom i klar motsatsställning till de allmänna jämlikhetsideal som präglar det svenska skolsystemet. Det är olyckligt om särskild prövning enligt ovan kan erhållas i teoretiska ämnen, medan sådan prövning inte beviljas för praktiskt inriktade utbildningsvägar. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer jag att hos Kungl. begär förslag till nya bestämmelser angående särskild prövning i gymnasieskolan med innebörd att sådan prövning skall omfatta alla ämnen enligt gymnasieskolans läroplan. H. ()