ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FX02420 · 1974-01-23 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder mot olyckor vid brott på hydraulslang. För att förekomma yrkesskador i arbetslivet skall i enlighet med arbetarskyddslagen lyft- och transportanordningar vara försedda med erforderliga skyddsanordningar och även i övrigt vara utförda och anordnade så att de erbjuder en betryggande säkerhet. Denna bestämmelse kompletteras vidare med föreskrifter i arbetarskyddskungörelsen. Där sägs bl. a. att lyftanordningar skall, förutom att vara försedda med erforderliga skydd, med hänsyn till material, konstruktion, uppställning och anordnandet i övrigt, erbjuda betryggande säkerhet. Till ledning vid tillämpning av dessa allmänna stadganden gäller arbetarskyddsstyrelsens anvisningar och normer. Några av dessa har förmodligen utgått på grund av att de saknat aktualitet till följd av den tekniska utvecklingen. En alltmer mekaniserad hantering av tungt gods har medverkat till att större maskiner kommer till användning, inte minst inom skogsbruket. En sådan utveckling har man också kunnat notera på transportsidan. Så t. ex. monteras på allt fler lastbilar kranar, bakgavelliftar, lyftanordningar för containers och tippanordningar av olika slag. Dessutom finns inom industrin pallyftare, truckar och lyftbord osv. Men en gemensam nämnare för alla dessa maskiner är den hydrauliska cylindern. Vidare utsätts hydraulslangen för mycket stora tryckpåkänningar, då lasten lyftes och sänkes, som den skall följa med cylinderns läge. I vissa fall kan hydraulslangen även bli utsatt för rent mekanisk påverkan genom att uppskjutande delar av lasten kan kroka tag i den och slita av den. Vid sådana eller andra olyckstillfällen skall slangbrottsventilen mellan cylindern och slangen stänga oljeflödet från cylindern. De slangbrottsventiler som i stor utsträckning finns på marknaden har dock alla haft den olägenheten att de antingen inte fungerar vid vissa flöden eller alldeles . Det har bl. a. inträffat att lasten i sitt fall hunnit accelerera till sådana värden att när ventilen väl har stängt så har belastningen på kranarmen varit så stor att denna brustit. Förmodligen skulle effektiva slangbrottsventiler i lyftanordningarna kunnat förhindra svåra olycksfall bland berörda arbetstagare. har dock ett företag i lyckats med uppgiften att konstruera en tillfredsställande slangbrottsventil med extremt kort stängningstid (). Denna ventil har prövats på många olika slag av maskiner med ett utmärkt resultat och ingår nu som standard hos flera tillverkare. Med tanke på vår vilja att så långt som möjligt förhindra yrkesskador i arbetslivet bör arbetarskyddsstyrelsen omgående utarbeta sådana föreskrifter och anvisningar att effektiva slangbrottsventiler monteras in i berörda maskiner. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t begär att motionen överlämnas till arbetarskyddsstyrelsen i syfte att undvika olyckor i samband med hydraulslangsbrott. () () GOTAB 74 5755 S
mot · FX02421 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om statsbidrag till barntillsyn vid vuxenutbildning. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1974:558 av m. fl. att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag om statsbidrag till barntillsyn vid vuxenutbildning. () () () G. () () PER () () ()
mot · FX02423 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om statsbidrag till De blindas förenings verksamhet för dövblinda. startade De blindas förening en systematisk verksamhet för vuxna dövblinda. Det visade sig mycket snart att denna lilla grupp om några hundra personer ofta levde under rent skandalösa förhållanden. Man fann bl. a. flera dövblinda som intagits på mentalsjukhus utan att vara mentalt sjuka. Anledningen härtill var att bristen på aktivitet tog sig sådana uttryck att dessa måste behandlas med stark medicinering. I allmänhet kunde inte personalen de dövblindas kommunikationsmetoder och hade således inte möjligheter att få direkt kontakt med de intagna. Andra dövblinda fanns på ålderdomshem eller på andra institutioner utan någon som helst specialinriktning på denna grupp. Även där saknade personalen ofta möjlighet att få kontakt med de dövblinda. Det hände inte sällan att dövblinda klassificerats som mentalt utvecklingsstörda enbart därför att man saknat möjligheter att få kontakt med dem. Å andra sidan fann man också dövblinda som tack vare ovanlig energi och envishet lyckats leva ett självständigt liv utanför samhällets institutioner, och andra återigen hade goda familjeförhållanden. Det visade sig snart att man i många fall genom ganska enkla åtgärder kunde väsentligt förbättra situationen för många enskilda dövblinda. Föreningen och De blindas förening har sålunda ordnat en rad aktiviteter i form av aktiveringskurser, rekreationsvistelser, utlandsresor, skidveckor osv. Erfarenheterna från denna verksamhet har gjort att och startat en särskild anpassningsundervisning i . planerar också i samarbete med och kommun ett projekt för att lösa boende- och sysselsättningsfrågorna för en grupp dövblinda. Kostnaderna för den enskilde dövblinde i samband med olika aktiviteter täcks i huvudsak av vederbörande landsting. Däremot har De blindas förening kostnader för en dövblindkonsulent och för central administration av verksamheten som täckts av insamlade medel. Det är obestridligt att de dövblinda utgör en av de allra mest eftersatta grupperna i vårt samhälle, och det är därför angeläget att åtgärder snabbt vidtas för att ge även denna grupp bättre förhållanden. Det är därvid rimligt att staten tar på sig det ekonomiska ansvaret för viss riksverksamhet genom att täcka De blindas förenings kostnader för verksamheten. Dessa kostnader beräknas utgöra . Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar ett anslag för /75 till De blindas förenings verksamhet för dövblinda med att utgå från anslaget K 8, Kostnader för viss verksamhet för blinda, vilket anslag bör ökas till . () () () ()
mot · FX02426 · 1974-01-22 00:00:00 — om skyldighet att använda skrivmaskin vid utfärdande av recept. I 5 § punkten 2 i kungörelsen angående förordnande och utlämnande av läkemedel från apotek m. m. sägs att recept skall avfattas tydligt och utan sådana förkortningar eller ändringar som kan föranleda tveksamhet rörande dess rätta tolkning. Erfarenheterna visar dock att det är vanligt förekommande att recept som lämnas in för expediering på apotek är mycket svårlästa. Detta leder till att apotekspersonalen i många fall måste kontakta den läkare som utfärdat recepten för att undvika att misstag begås. Det måste anses otillfredsställande att patienter utsätts för risker att få fel mediciner och att apotekspersonalen tvingas till onödigt extraarbete på grund av slarvigt skrivna recept. För att få en förbättring till stånd så att felexpediering av medicin inte skall kunna ske på grund av att recepten är otydligt skrivna anser vi att reglerna för utfärdande av recept bör ändras så att alla recept måste skrivas på maskin. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. begär att reglerna för utfärdande av recept bör ändras så att alla recept skall skrivas på maskin. () ()
mot · FX0243 · 1974-01-11 00:00:00 — av m. fl. angående postservicen på landsbygden. Kungl, poststyrelsen har beslutat om en mycket omfattande omorganisation av landsbygdens postanordningar. Den nya organisationen innebär att poststationerna och postombuden skall försvinna. De allra största poststationerna (på orter med minst 200 hushåll) ersätts med C-postexpeditioner, medan de övriga ersätts med postställen eller postväskor. Postombud på orter med minst 40 hushåll blir postställen medan övriga får postväskor. Ungefär 250260 poststationer kommer i enlighet med beslutet att ombildas till s. k. C-postexpeditioner och 130 poststationer förvandlas till postställen. Bortsett från vissa skärgårdsområden kommer de s. k. postställena endast att återfinnas i de inre delarna av . Drygt 300 poststationer kommer att kvarstå efter ovannämnda omorganisation. Dessa kommer i enlighet med postverkets långtidsplan att successivt ombildas till lantbrevbäringslinjer. Efter omläggningen kommer även drygt 300 postombud att kvarstå. Avsikten är att dessa skall dras in för att i stället förvandlas till postväskeområden. Den omläggningen kommer dock inte att ske förrän postverket avslutat sin översyn av postväskeverksamheten, som syftar till att finna lösningar som förbättrar brevhemligheten. Därefter blir det dags för indragning även av dessa 300 postombud. Från postverkets sida söker man bagatellisera konsekvenserna för postkunderna på landsbygden, men dessa är obestridliga. Den största serviceförsämringen sker på de orter som i fortsättningen kommer att få bara postväskor, men det blir i många fall också en betydande försämring där man får ett postställe i stället för en poststation. Först och främst blir det oftast en reducering av öppethållandetiden, i vissa fall en halvering. Andra negativa konsekvenser blir att man i de flesta fall får hålla öppet under endast en sammanhängande period, i samband med postens ankomst . Beslutet om postställereformen har fattats av den centrala direktionen som består av fyra man. Det finns posttjänsteman som betecknar omorganisationen som den största serviceförsämringen för landsbygdens postanordningar , kanske den största i postverkets historia. Det synes märkligt att inte på något sätt fått tillfälle att behandla frågan. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att uttalar sig för att den inledda omorganisationen inom postverket av landsbygdens postanordningar avbryts och att nytt förslag angående postservicen på landsbygden skyndsamt utarbetas med målsättning att förhindra ytterligare färsämring av denna service, samt att föreläggs frågan för ställningstagande. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · FX02432 · 1974-01-23 00:00:00 — av m. fl. om skyldighet att före obduktion av avliden underrätta anhörig. har en mycket hög obduktionsfrekvens. Det finns ingen officiell statistik när det gäller obduktioner, men av allt att döma ligger högst i och förhållandena i är inte kända. obducerades av alla döda. I de tre största kommunerna låg siffrorna på mellan . Obduktionsprocenten vid våra sjukhus är betydligt högre. 1 stort sett kan man väl säga att alla på sjukhus avlidna obduceras. Någon skyldighet att underrätta de anhöriga föreligger ej klart uttalat i . De flesta europeiska länder och även tillämpar någon form av medgivande från de anhöriga. Både i och i fordras bestämt medgivande. I alla stater krävs medgivande från skriftligt medgivande av alla anhöriga till telefonmedgivande av en anhörig, bevittnat av växeltelefonist. Om anhörig ej finns, måste i en del stater coronern ge samtycke till obduktion. 1 vårt land är rättsläget oklart. Den aktuella bestämmelsen i 27 § sjukvårdsstadgan har tolkats efter ordalagen, dvs. så att ingen skyldighet föreligger för sjukhusen att underrätta de anhöriga om planerad obduktion. JO har emellertid i ett uttalande redovisat en avvikande uppfattning. uttalade sig 1969 rätt cyniskt i frågan och talade om de allvarliga olägenheter som skulle uppkomma för obduktionsverksamheten om en underrättelseplikt till de anhöriga skulle föreligga i varje särskilt fall. S. 'n på inkom också 1969 med en PM till JO av motsatt uppfattning. har redovisat samma uppfattning som . Det är hög tid att klarhet skapas. Mänsklig hänsyn och människors rätt till medinflytande kräver en ändring av de aktuella bestämmelserna, som innebär att vid obduktion underrättelseplikt till de anhöriga föreligger. Frågan om underrättelse eller medgivande synes mig vara en lämplighetsfråga, där hänsyn, humanitet och skonsamhet gentemot de anhöriga får fälla utslaget. Vid i har gjorts en vetenskaplig undersökning för att belysa olika aspekter på ett underrättelseförfarande vid obduktioner. Denna undersökning visar att människor inte är negativa till att obduktioner utförs. bedömning om de allvarliga olägenheter som skulle uppstå för obduktionsverksamheten om under rättelseplikt till de anhöriga skulle föreligga håller alltså inte. Det är angeläget från både de enskilda människornas och samhällets synpunkt att man genom obduktioner klarlägger sjukdoms- och dödsorsaker, men i ett demokratiskt samhälle där man diskuterar behovet av människors medinflytande får man inte som sker undanhålla de anhöriga möjligheten att säga sin mening i en fråga som känslomässigt kan ha betydelse för dem. Med hänvisning till ovanstående hemställes att hos Kungl. 't anhåller att sådana bestämmelser införes att anhöriga underrättas innan obduktion av avliden sker. () () ()
mot · FX02434 · 1974-01-23 00:00:00 — av m. fl. om översyn av bestämmelserna rörande de statskommunala bostadstilläggen. beslöt om utökning och förändring av de statskommunala bostadstilläggen. Genom beslutet infördes statsbidrag för bostadstillägg till hushåll utan barn, vidare ändrades högsta och lägsta hyresgränsen för statsbidragsberättigade tillägg till hushåll med barn. Villkor för att erhålla statskommunalt bostadstillägg för hushåll utan barn är bl. a. att sökande har egen bostad, har uppnått och ej är folkpensionär samt att kommunen beslutar om en sådan utvidgning av bostadsbidragssystemet. Genom att folkpensionärerna undantas från rätten till statskommunalt bostadstillägg kan folkpensionärer i vissa fall få lägre bostadsstöd än övriga. I följande tabell redovisas bostadsstödets storlek vid olika hyror, inkomster och maximala bostadstillägg för pensionärer /Kbt/ och för ensamstående utan barn samt för gifta folkpensionärer och gifta utan barn. Bostadstillägg för ensamstående folkpensionär och ensamstående utan barn Fp max Kbt 3 000 Fp max Kbt 4 000 Fp max Kbt 5 000 Fp max Kbt 6 000 Fp max Kbt 7 000 Fp max Kbt 3 000 Fp max Kbt 4 000 Fp max Kbt 5 000 Fp max Kbt 6 000 Fp max Kbt 7 000 Fp max Kbt 3 000 Fp max Kbt 4 000 Fp max Kbt 5 000 Fp max Kbt 6 000 Fp max Kbt 7 000 Fp max Kbt 3 000 Fp max Kbt 4 000 Fp max Kbt 5 000 Fp max Kbt 6 000 Fp max Kbt 7 000 Bostadstillägg för gifta folkpensionärer och gifta utan barn Folk pensionärer får i allmänhet bättre bostadsstöd än icke-folkpensionärer. Vid extra inkomster för pensionärer blir emellertid bostadsstödet i vissa fall lägre för folkpensionärerna även vid måttliga extrainkomster. Det gäller framför allt för de gifta. Vidare blir skillnaderna stora om det maximala bostadstillägget för pensionärer är lågt och hyran hög. Allra hårdast drabbas förtidspensionärerna, enär en del av deras pension är folkpension och de följaktligen är utestängda från det nya bostadsstödet. Vid införandet av bostadstillägget till hushåll utan barn sattes skilda nedre hyresgränser för statsbidragsberättigade tillägg för ensamstående och gifta. Nedre hyresgränsen för ensamstående är . och för gifta . ändrades reglerna för barnfamiljer så att likformighet gäller i detta avseende. I följande tabeller redovisas bostadstilläggen vid olika hyror, inkomster och familjetyp. Bostadstillägg för hushåll utan barn Ensamstående utan barn -18 000 Bostadstillägg för hushåll med 2 barn Genom bidragens konstruktion får ensamstående högre bidrag vid samma hyra och inkomst än de gifta. Härigenom blir den disponibla inkomsten högre för de ensamstående än för de gifta. Under åberopande av ovanstående hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär en översyn av bestämmelserna om statskommunala bostadstillägg i enlighet med vad i motionen anförts. () () () ()
mot · FX02437 · 1974-01-24 00:00:00 — av herrar i Nennesholm och Karlehagen om förbättrad apoteksservice. Samhällets sjukvårdsservice till medborgarna har genom landstingens och statens försorg ständigt förbättrats. Detta har varit fallet inte minst inom den öppna vården. De ökade resurserna, bl. a. genom utbyggnad av antalet öppenvårdscentraler inom de olika sjukvårdsdistrikten med goda personella resurser med allmänläkare och ett utökat antal specialister, syftar till att ge den vårdsökande allmänheten en allt bättre sjukvårdsservice. Genom en decentralisering av öppenvårdscentraler ger man den vårdsökande allmänheten också denna service inom rimligt avstånd från bosättningsorten. Dessa åtgärder betyder från trygghetssynpunkt mycket för de enskilda människorna. Därtill kommer att det är lätt att få tag i den av läkarna ordinerade medicinen. Tyvärr är inte detta förhållandet på jourtid. I regel finns det jourapotek endast i någon eller i bästa fall några större tätorter i varje sjukvårdsdistrikt. Man har således på läkarsidan genom att placera ut jourcentraler i olika delar av sjukvårdsdistriktet sökt tillgodose allmänhetens behov av sjukvårdsservice. Läkaren kan man nå antingen genom att uppsöka jourcentralen eller genom att per telefon bli ordinerad behövlig medicin. Däremot kan det vara omöjligt för de vårdsökande att inom rimliga avstånd få tag i den ordinerade medicinen. Som det nu är kan man bli hänvisad till apotek som ligger på ett avstånd från hemorten, t. o. m. i tätbefolkade områden i . För många människor, som inte har egen bil eller är ensamstående, betyder detta att man får vänta innan man kan skaffa den ordinerade medicinen. Det är nödvändigt att samhället gör något för att avhjälpa detta otillfredsställande förhållande. Inrättandet av jourapotek eller någon form av telefonjour i hemmet av personal på apoteken som kan lämna ut av läkaren ordinerad medicin under jourtid borde på något sätt kunna ordnas. Därigenom skulle uppnås att det i varje fall finns jouröppet i det apotek som är beläget närmast jourläkarmottagningen. Ett lämpligt organ för att utreda och framlägga förslag i denna fråga kan vara , som finns mellan Apoteksbolaget och . Med anledning av det anförda får vi hemställa att hos Kungl. Maj:t uttalar sig för förbättrad apoteksservice under jourtid i enlighet med vad vi anfört i motionen. () ()
mot · FX02438 · 1974-01-24 00:00:00 — om översyn av bestämmelserna rörande hälsofarliga varor inom färgindustrin. Forskningen inom det kemiska området gör stora framsteg, och man får fram allt fler kemiska komponenter som ersätter tidigare preparat som varit behäftade med olika brister, både kvalitetsmässigt och hälsomässigt, inte minst inom färgämnesindustrin. Inom industrin har kemisternas arbete resulterat i stora framgångar för olika yrkesområden; speciellt inom byggnadsindustrin har detta varit märkbart. Dessa nytillkomna produkter har resulterat i ekonomiska vinster för näringslivet. Trots detta kan man konstatera att medaljen har en icke alltför acceptabel baksida, vilket synes vara fallet speciellt inom färgtillverkningen. Forskningen inom färgindustrin synes ha i huvudsak inriktats på att få fram produkter som ur färgsynpunkt är tillfredsställande utan tillbörlig hänsyn till dem som skall arbeta med dessa produkter. Detta leder, som regel, till att man blundar för de eventuella skadeverkningar som kan uppstå hos dem som arbetar med dessa produkter. Det finns t. ex. inte bevis för att alkydfärg inte ger upphov till hjärnskador, nedsatt luktförmåga eller skador på andra organ. Det torde vara helt klart att den som arbetar ständigt i utrymmen där gaser från lösningsmedel förekommer i relativt höga koncentrationer kan drabbas av inre skador, som t. ex. kroniska besvär i luftvägarna. Undersökningar som gjorts beträffande lösningsmedel har redovisat skador av hälsovådliga lösningsmedel på relativt kort tidsrymd. Några undersökningar om skadeverkningen på lång sikt har inte förekommit, men allt talar för att denna kan bli förödande. Den senaste i detta sammanhang diskuterade produkten på området är uretanfärgerna, som framställs genom att två komponenter får reagera tillsammans. Den ena komponenten är ett isocyanat, som i oreagerad form är mycket farligt. I princip skall den färdiga produkten vara fri från föroreningar i form av oreagerat isocyanat, men var finns garantin att det alltid är en ren produkt? Det synes således vara samma förhållande här som med tidigare nämnda produkter, nämligen att de anställda utsätts för faror som i fråga om skadeverkningar är outredda. För att skapa säkrare förhållanden på arbetsplatserna måste det vara ett oeftergivligt krav att de produkter som användes i färgmaterial skall vara helt ofarliga liksom de lösningsmedel som kommer till användning på arbetsplatserna. Detta krav får ej endast gälla kortsiktiga skadeverkningar utan även på lång sikt. Hänsyn till fabrikanters och brukares ekonomiska intressen kan icke få vara avgörande vid bedömning av dessa frågor. Den avgörande frågan måste vara de uppenbara risker för allvarliga skador som kan uppstå på person. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t begär en översyn av de bestämmelser som gäller hanteringen av hälsovådliga ämnen av det slag som anges i motionen.
mot · FX02439 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. angående behovet av hälsocentral. I motion nr 769 till riksdag framfördes förslag om att hos Kungl. Maj:t skulle begära en utredning beträffande förläggningen av ett hälsocentrum i . Som skäl för motionskravet framhölls betydelsen av förebyggande hälsovård. Motionärerna ansåg det utomordentligt angeläget att en anläggning för förebyggande hälsovård ett hälsocentrum - kom till stånd. Man begärde att en utredning skulle göras om ett hälsocentrum förlagt till . Man ansåg att utredningen skulle få i uppgift att bedöma hur en sådan anläggning skulle utformas och vilken inriktning och omfattning en sådan anläggning borde ha. Likaså ville man att utredningen skulle föreslå hur ett hälsocentrum borde finansieras. Skälen för att en hälsocentrumanläggning borde lokaliseras till ansåg motionärerna vara att har ett geografiskt och kommunikationsmässigt gynnsamt läge. Samhället har också intressant topografi och omväxlande terräng, framhölls det i motionen, där man också anförde närheten () till universitets medicinska fakultet och i . föreslog med anledning av motionen i betänkande 1971:22 att i anledning av motionen hos Kungl. Maj:t anhåller om att motionen överlämnas till sakkunniga för planering av turistanläggningar och friluftsområden m. m.. beslöt enligt utskottets förslag, och beslutet meddelades i skrivelse 1971:168 till kommittén för planering av turistanläggningar och friluftsområden. har kommiterade behandlat förslag om utbyggnad av hälsocentra, dels i i , dels på norra . I betänkandet: Turism och rekreation i (SOU 1973:52) betonar man att det föreligger ett växande behov att rehabilitera nedslitna människor eller att ge konvalescentvård efter den egentliga sjukvårdsbehandlingen. Behovet av sådana anläggningar finns , och flera utvecklingstendenser i samhällsutvecklingen pekar dessvärre mot att behovet av sådana anläggningar med tiden kommer att öka. Men kommittén konstaterar i samma avsnitt av betänkandet att man från kommitténs utgångspunkt inte haft möjlighet att ta upp utredningsvädjan, eftersom förslagen i bl. a. motion 1971:769 innehåller viktiga moment av hälso- och sjukvård. Vi anser det angeläget att hos Kungl. Maj:t anhåller om en särskild utredning som kan kartlägga behovet av och möjligheterna att tillskapa hälsocentrum. Utredningen bör också, som det uttalades i motion 1971:769, pröva frågan om de ekonomiska möjligheterna att tillskapa hälsocentrum och huvudmannaskapsfrågan för sådana anläggningar. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning om hälsocentrumanläggningar, enligt de i motionen skissade förslagen. () ()