mot · FX021412 · 1974-01-25 00:00:00 — av i m. fl. angående fördelningen av vägresurserna. Väl utbyggda kommunikationer är en väsentlig grundförutsättning för en regions utveckling och framåtskridande. Utvecklingen i olika delar av landet visar också att en svag järnvägsservice och ett eftersatt vägnät skapat svårigheter för dessa områden. Sambandet mellan eftersatta kommunikationer och problem för näringslivet och sysselsättningen, låga inkomster, dåliga bostäder och avfolkning är i regel alltid starkt. För län har utvecklingen under en lång följd av år varit särskilt ogynnsam såväl för vägbyggandet som för de kollektiva kommunikationerna. Länets eftersläpning i förhållande till andra regioner har också blivit ett svårt handikapp för strävandena att utveckla Kalmarlänet till en stark region som kan ge invånarna utbildning, arbete och trygghet. När länet har förlorat av järnvägsnätet för persontrafik har detta utgjort ett katastrofalt hårt slag såväl mot de enskilda människornas servicebehov som mot näringslivet. Trots den kraftiga försvagningen av järnvägsnätet har inte länet kompenserats med någon väsentlig upprustning av vägnätet. Tvärtom har väganslagen kraftigt reducerats till förmån för storstadsregionerna. När tog ställning till regeringens regionalpolitiska förslag innebar detta beslut att resurser på olika områden skulle tillföras eftersatta regioner i ökad omfattning. Detta är i och för sig en självklar och nödvändig inriktning om de regionalpolitiska målen skall kunna uppnås. Såväl kommunikationsministern som trafikutskottet gav också klart uttryck för att fördelningen av vägresurserna borde styras i ökad omfattning till områden som var i behov av lokaliserings- och regionalpolitiska åtgärder. Har då dessa löften infriats? I sin inventering av vägbyggnadsprojekt redovisar i län ett behov av sammanlagt 335 milj. kr. enbart för huvudvägarna. För den innevarande beräknas länet få ca 60 milj. kr. för byggande av såväl riksvägar som länsvägar. Med denna låga anslagstilldelning är det helt orealistiskt att räkna med att upprustning och byggande av vägar kan ske tillnärmelsevis i den omfattning som räknat med. Inte heller i årets budget ges väganslagen någon nämnvärd regionalpolitisk inriktning. har t. ex. räknat med ett medelsbehov av i genomsnitt 55 milj. kr. för byggande och upprustning av det enskilda vägnätet. I budgeten anvisas endast 21,5 milj. kr. I bilaga 8 till årets statsverksproposition redovisas ett byggnadsbehov av statliga vägar 1984 på 15 300 milj. kr. Av dessa resurser beräknas gå till östra planläggningsområdet (med omkringliggande län). Däremot avses användas för den sydöstra regionen (länen E, F, G, H), som representerar ett avsevärt större geografiskt område med i stor utsträckning små möjligheter att utnyttja kollektiva trafikmedel. I samma långtidsplan av de framtida vägresursernas fördelning beräknas av de totala resurserna gå till riksvägarna. satsas på det tertiära vägnätet, som har stor betydelse för stora glesbygdsområden. Den långsiktiga vägpolitiken tycks alltjämt inriktas på en fortsättning av den tidigare koncentrationen av resurserna till huvudvägnätet och storstadsregionerna. Detta är en anmärkningsvärd vägpolitik med hänsyn till att dessa områden har i förhållande till andra regioner ett väl utbyggt kollektivt trafiksystem. Den framtida fördelningen av vägresurser borde fördelas utifrån regionalpolitiska behov och målsättningar. Därför bör få i uppdrag att omarbeta den nuvarande långtidsplanen. Hur vägresurserna används är i hög grad en angelägen jämlikhetsfråga. I olika sammanhang har regeringen starkt betonat behovet av regional jämlikhet. Inom ramen för årets budgetförslag finns alltjämt möjligheter att beakta angelägna regionala behov. Det anslag på 200 milj. kr. som är benämnt Särskilda byggnads- och förbättringsåtgärder avseende statliga vägar borde i första hand fördelas till regioner som har ett svagt utvecklat kommunikationsnät och behov av regionalpolitiska insatser. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. 1. begär att det nya anslaget på 200 milj. kr., benämnt Särskilda byggnads- och förbättringsåtgärder avseende statliga vägar, i första hand sätts in i län och andra regioner som har stora behov av insatser på kommunikationsområdet i syfte att uppnå en bättre regional balans, 2. anhåller om att får direktiv att vid planeringen av den framtida vägpolitiken prioritera regioner som är i särskilt behov av lokaliserings- och regionalpolitiska insatser.