mot · FX02638 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om upphävande av lagen om tillfälligt omhändertagande. antog lagen om tillfälligt omhändertagande. Lagen trädde i kraft . Den tid som denna lag varit i kraft är således kort, men trots detta har redan de farhågor som uttalades av företrädare för kommunisterna före lagens tillkomst börjat att besannas. Lagen om tillfälligt omhändertagande ser vid ett hastigt påseende förhållandevis oskyldig ut och kan kanske uppfattas som ett lagfästande av redan tillämpad praxis med stöd i tidigare gällande lagar som reglerar polisens verksamhet. På vilka grunder kunde då detta lagförslag kritiseras som ändå skedde i vpk-motionen 1973:1977? Rent principiellt riktades den kritiken att det var fel att angripa symtomen i stället för orsakerna då det gäller att eliminera störande beteenden hos människor. Här framfördes meningen att det borde vara en riktigare åtgärd att kartlägga de sociala orsakerna och åtgärda dessa genom en ökad satsning på det sociala området i stället för en kvantitativ satsning på polisen. I ett upprop som stöddes av ett betydande antal organisationer, vilkas verksamhet är förlagd till det sociala området, framfördes liknande synpunkter. 1 detta upprop hävdades: Mot bakgrund av tillgänglig kunskap om uppkomst och behandling av sociala avvikelser i det högindustrialiserade samhället framstår brottskommissionens prioriteringar som olyckliga och passiva eftergifter åt den tillfälliga opinionen, som mot vetenskapligt underbyggda insikter ensidigt hävdar att 'lag och ordning kan lösa komplicerade sociala problem. 1 motionen 1973:1977 hävdades att förslaget om lag om tillfälligt omhändertagande utgjorde ett av de mest tvivelaktiga inslagen i det propositionspaket som grundade sig på brottskommissionens i all hast tillkomna rapport, som till sina huvuddrag torde kunna anses utgöra en renässans i repressivt tänkande. Polisen hade ju redan i polisinstruktionen de nödvändiga befogenheterna att upprätthålla allmän ordning och göra de tillfälliga omhändertaganden som krävdes härför. Om praxis tidigare hade varit ojämn, hade det räckt med preciseringar i polisinstruktionen och exempelvis i barnavårdslagen för att göra de anpassningar till praxis som varit ändamålsenliga. Den nya lagen om tillfälligt omhändertagande har ändå inte preciserat vad som skall förstås med termen störande av allmän ordning. Detta överlåts fortfarande till polisen att avgöra. Vi lever fortfarande i ett klassamhälle, och i ett sådant får också lagstiftning Lagen är formellt lika mot alla, men i praktiken kommer lagstiftningen att tjäna de ekonomiskt starkare och verka repressivt mot de ekonomiskt svagare. I fråga om lagen om tillfälligt omhändertagande blir denna klasskaraktär särskilt markant. Det torde utan vidare stå klart att de människor som slagits ut från arbetslivet löper större risk att uppvisa ett beteende som enligt polisens bedömning kan komma att anses som avvikande. Klart är också att utlänningar kan komma att bli särskilt utsatta. Den viktigaste invändningen som gjordes före lagens tillkomst och som redan nu kan anses bekräftad är att den riktar sig mot avvikande och underprivilegierade i samhället. Den, är om man så vill, en modern form av gamla tiders lösdrivarlag, där var och en som inte har fast bostad och arbete kan gripas. De ingripanden som skett med hänvisning till lagen om tillfälligt omhändertagande, som exempelvis ingripandet mot demonstrationen utanför den grekiska ambassaden, visar att lagen aldrig borde ha kommit till. kommunisterna yrkade också avslag i samband med lagens tillkomst. Vi inte bara vidhåller denna mening, vi finnér den ytterligare styrkt och kräver i konsekvens därmed att lagen skall avskaffas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om upphävande av lagen om tillfälligt omhändertagande. PER (vpk) (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk)