ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FX02355 · 1974-01-24 00:00:00 — av herrar Schött och i om produktionsbidrag för dagstidningar på annat språk än sven ska. Jämlikt 13 § kungörelsen om statligt stöd till dagstidningar kan produktionsbidrag under vissa särskilt angivna förutsättningar utgå till allmän nyhetstidning av dagspresskaraktär som är s. k. andratidning. Jämlikt 17 § samma kungörelse kan undantag göras så att t. ex. andratidning ej erhåller bidrag om det är uppenbart att tidningen ej har samma svårigheter som en andratidning i regel har. Till presstödsnämndens bedömning har förelegat ansökningar om produktionsbidrag från tidningar utgivna i på främmande språk. Som exempel kan nämnas den på estniska språket utgivna tidningen . Nämndens majoritet har därvid tolkat bestämmelserna i kungörelsen så att dessa förhindrar bidrag till tidning som utkommer på främmande språk. En minoritet i nämnden (och ) har ansett det förhållandet att tidningen utges på annat språk än svenska icke vara hinder för produktionsbidrag om tidningen i övrigt uppfyller förutsättningarna därför. Övervägande skäl talar enligt vår mening för att minoritetens tolkning är riktig. Det har vid presstödets tillkomst ingalunda varit avsikten att diskriminera tidning som utkommer på annat språk än svenska. Vi anser därför en justering i presstödskungörelsen erforderlig så att där klart anges att det förhållandet att en tidning utkommer på främmande språk inte utgör hinder för bidrag. Ändringen synes angelägen och bör därför komma till utan avbidan på vad pressutredning kan komma att föreslå angående det statliga stödet till pressen. Erforderlig författningstext torde få utarbetas av vederbörande utskott. Med åberopande av det anförda hemställes att ger Kungl. Maj:t till känna att det i presstödskungörelsen bör anges att det förhållandet att dagstidning utkommer på annat språk än svenska inte utgör hinder för produktionsbidrag.
mot · FX02358 · 1974-01-23 00:00:00 — av i om ett nytt valsystem för landsting och kommuner. Vid val till tillämpades ett nytt valsystem. Principen i det nya systemet är att partierna skall bli representerade i i direkt proportion till sina andelar av valmanskåren i hela landet. Detta åstadkoms genom att endast en del av mandaten tilldelas valkretsarna och fördelas mellan partierna på grundval av valresultatet där. Återstoden av mandaten används för att utjämna de avvikelser från ett riksproportionellt riktigt resultat som kan uppstå vid mandatfördelningen inom kretsarna. Principen om riksproportionalitet är emellertid inte konsekvent genomförd. För att förhinda en från parlamentarisk synpunkt olycklig partisplittring i har systemet försetts med en spärr mot småpartier. Det nya valsystemet har fungerat mycket rättvist vilket framgår av nedanstående tabell som visar vad partierna vid valet fick betala för sina mandat: Moderata samlingspartiet 14 462 röster/mandat I primärkommuner och landsting har som bekant det nya valsystemet inte införts och nedanstående tabell illustrerar vad de i representerade partierna vid valet till landsting i genomsnitt fick betala för varje mandat: Moderata samlingspartiet 3 344 röster/mandat Dessa tabeller visar med all önskvärd tydlighet hur angeläget det är att ett valsystem liknande det vi nu har vid riksdagsval också införs vid kommunal- och landstingsval. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till nytt valsystem - med utjämningsmandat - för landsting och kommuner så att beslut i frågan kan fattas års val.
mot · FX02359 · 1974-01-24 00:00:00 — av herrar i och om vidgad skyldighet att distribuera valsedlar till poströstningslokaler, m. m. Det är självfallet angeläget att medborgarna har möjligheter att vid valen till riksdag, landsting, kommun- och kyrkofullmäktige välja de kandidater de önskar. En viktig detalj för att detta skall kunna ske är tillgången till valsedlar i vallokalerna. Problem i det här avseendet uppkommer särskilt i poströstningslokalerna. Till dessa distribueras valsedlar endast för sådana partier som har representation i . Det kan innebära svårigheter för dem som önskar rösta på något annat parti. Det är enligt vår mening angeläget att detta rättas till. En minimiåtgärd är enligt vår mening att partier, som enligt reglerna om partistöd får rätt till sådant stöd, även får sina valsedlar distribuerade till poströstningslokalerna oavsett om de är representerade i eller inte. Praktiska svårigheter kan möjligen hindra att samma förmån ges beträffande övriga partier. I så fall bör dock dessa ha möjlighet att själva få placera ut valsedlar i poströstningslokalerna. Under hänvisning till det anförda hemställes att måtte hos Kungl. begära förslag till ändring av vallagen av innebörd att valsedlar distribueras till poströstningslokalerna beträffande alla partier som har rätt att erhålla partistöd samt att andra i val deltagande partier bereds möjlighet att i poströstningslokalerna placera sina valsedlar på därför avsedd plats.
mot · FX02360 · 1974-01-22 00:00:00 — av herrar Alemyr och i om ändring i stadgarna för Stiftelsen . Enligt stadgar för Stiftelsen kan den ledamot eller suppleant i styrelsen som utsetts till efterträdare till avgången ledamot eller suppleant för återstoden av dennes mandattid inte omväljas till styrelsen, om han eller hon varit ledamot eller suppleant i styrelsen (4 § sista stycket). Denna bestämmelse har visat sig mindre ändamålsenlig, särskilt vid val av företrädare för . Stor möda läggs ner på att utse lämpliga personer. Med tanke på de särskilda kvalifikationer som krävs vid bedömning av ansökningar om anslag till forskning är erfarenhet av sådant arbete nödvändig. Det förefaller därför angeläget att den företrädare för som fått möjlighet att skaffa sig sådan erfarenhet under kanske inte därmed skulle vara diskvalificerad för omval. Man kan tvärtom hävda att en person, som inte har forskning som huvuduppgift, just genom erfarenhet har ökat sina kvalifikationer som bedömare i detta sammanhang. En ändring i stadgarna i riktning mot att omval skall kunna ske även efter längre, tidigare ledamotskap än kan därför anses väl motiverad. En sådan ändring är motiverad även beträffande den av särskilt valde ordföranden samt representanten för , vilka tillsammans med företrädare har en allmän forskningspolitisk funktion i styrelsen. I detta sammanhang bör de övergångsbestäm melser som gäl ler val av styrelse 1971 utgå. Med hänvisning till ovanstående föreslår vi att 4 §, sista stycket, i stadgarna för Stiftelsen får följande lydelse: Vid val till styrelsen i annat fall än som avses i föregående stycke må ej den omväljas som varit ledamot eller suppleant i styrelsen . Denna inskränkning i valbarheten gäller inte ordförande, företrädare för och representant för .
mot · FX02361 · 1974-01-22 00:00:00 — av herrar i och om återlån från allmänna pensionsfonden. Med hänvisning till den motivering som anförts i motionen 1974:551 hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om åtgärder för att företag med mindre än 500 anställda skall tillförsäkras återlån från allmänna pensionsfonden enligt gällande bestämmelser utan begränsning av kreditrestriktioner. . () ()
mot · FX02362 · 1974-01-23 00:00:00 — av herrar Henmark och i angående fördelningen av kommunalskatt mellan mantalsskriv ningskommuner och fritidskommuner. Allt fler människor förvärvar numera särskild stuga eller gård för fritidsvistelse på annan plats än mantalsskrivningsorten. Icke minst den betydande fritid som vi redan disponerar och som sannolikt kommer att ytterligare öka stimulerar tätortsfolk att skaffa vistelsemöjlighet i lantlig och avstressande miljö. Genom det regionala planeringsarbete som skett har vissa områden avsatts för fritidsbebyggelse och rekreation och då avskilts från industrilokalisering. De kommuner som fått omfattande fritidsbebyggelse kommer i ett ekonomiskt sett ogynnsamt läge. Kommunen kan visserligen ta ut ersättning för vatten, renhållning, elkraft m. m., men de serviceanordningar som kommunen i övrigt erbjuder och som sannolikt också fritidsboende ställer krav på får kommunen ingen ersättning för från dem som är mantalskrivna på annan ort. Frågan hur en fritidskommun skall tillgodoses i skattehänseende har praktiskt taget aktualiserats, dock utan resultat. Man har förväntat sig att det skatteutjämningsförslag som antog skulle åstadkomma en lösning på problemet. I vissa lägen kan en kommuns ekonomiska läge förbättras genom att det skatteunderlag som representeras av fritidsfastigheter avräknas från kommunens eget skatteunderlag då skatteutjämningsbidraget räknas ut. Detta förhållande utgör emellertid icke en tillräcklig tillgång för värdkommunerna. Det har framförts olika möjligheter att skapa ett ekonomiskt vederlag till värdkommunerna. Man kan tänka sig ändrade grunder för fritidshusbeskattningen, differentierad taxa för tillhandahållna tjänster eller direkt överföring av viss del av kommunalskatt från mantalsskrivningskommunen till fritidskommunen. Samtliga metoder är förenade med administrativa svårigheter och andra nackdelar. Det är emellertid nödvändigt att frågan löses utan tidsutdräkt med hänsyn bl. a. till den snabba utveckling som fritidsbebyggelsen f. n. undergår. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos Kungl. Maj:t anhålla om utredning rörande vederlag till kommuner med fritidsbebyggelse för de kostnader som kommunen nödgas bestrida för invånare (fritidsboende) som ej är mantalsskrivna inom kommunen.
mot · FX02364 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om vidgad avdragsrätt för familjer vid inkomsttaxeringen. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1974:558 av m. fl. 1. beslutar att fr. o. m. införa avdragsrätt, begränsad till ett av beslutat belopp, vid inkomstbeskattningen för faktiska tillsynskostnader för barn för familjer där båda makarna förvärvsarbetar och för ensamstående familjeförsörjare, allt under förutsättning att barnen icke erhållit plats på barn- eller familjedaghem, 2. beslutar att införa ett extra familjeavdrag om vid inkomstbeskattningen för familjer med hemmamake och barn fr. o. m. , 3. antager följande Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom förordnas, att 20 § samt punkt 6 av anvisningarna till 22 § och punkt 11 av anvisningarna till 29 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha nedan angivna lydelse: Vid beräkningen 43 § 3 mom. Avdrag må eller uppfostran; Värdet av arbete, som i den skattskyldiges förvärvsverksamhet utförts av den skattskyldige själv, hemmavarande barn eller hemmavarande barn, som fyllt 16 men ej och som ej anses tillhöra arbetspersonalen; ränta å till kapitalförlust. Anvisningar till 22 § Avdrag får ske för värdet av arbete som i förvärvskälla utförts av andre maken om båda makarna varit verksamma i förvärvskällan i ej blott ringa omfattning. fastställer grunden härför. Hemmavarande barn, punkt 2.) Barn, som för barnet. Angående hemmavarande barn, som användas i rörelse samt avdrag för värdet av arbete som utförts av andre maken, gäller vad som är stadgat beträffande jordbruk (se punkt 6 av anvisningarna till 22 §). Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller dock vid 1975 eller tidigare års taxering för eller . G. () PER () i Gäddvik
mot · FX02365 · 1974-01-23 00:00:00 — angående gränsen för redovisningsskyldighet till mervärdeskatt. Enligt gällande förordning om mervärdeskatt (6 §) föreligger icke redovisningsskyldighet för kalenderår under vilket den skattepliktiga omsättningen ej överstigit eller, i fråga om kalenderår under vilket skattepliktig verksamhet påbörjats eller upphört, ett härefter svarande belopp för den tid verksamheten bedrivits. För verksamhet som upphört under samma kalenderår som den påbörjats föreligger icke redovisningsskyldighet, om den skattepliktiga omsättningen ej överstiger verksamheten pågått. När särskilda skäl föreligger kan medge att en skattskyldig tills vidare skall vara redovisningsskyldig trots att den årliga omsättningen understiger . Med hänsyn till den penningvärdeförsämring som ägt rum sedan mervärdeskatten infördes synes starka skäl tala för att den skattepliktiga gränsen för redovisningsskyldighet bör höjas från nuvarande till . När mervärdeskatten infördes undantogs skattskyldiga med mindre omsättning än från redovisningsplikt med bl. a. motivet att det både från administrativ och ekonomisk synpunkt ansågs lämpligt att ha en undre gräns. Motivet för att mindre verksamheter befrias från redovisningsskyldighet är lika starkt, dock att gränsen för redovisningsskyldighet för mervärdeskatt bör ligga vid en skattepliktig omsättning av per kalenderår. Med stöd av vad jag anfört hemställer jag att beslutar att 6 § i förordningen om mervärdeskatt skall ha följande lydelse: Redovisningsskyldighet föreligger icke för kalenderår under vilket den skattepliktiga omsättningen ej överstigit eller, i fråga om kalenderår under vilket skattepliktig verksamhet påbörjats eller upphört, ett häremot svarande belopp för den tid verksamheten bedrivits. För verksamhet som upphört under samma kalenderår som den påbörjats eller nästföljande kalenderår föreligger icke redovisningsskyldighet om den skattepliktiga omsättningen ej överstiger verksamheten bedrivits.
mot · FX02366 · 1974-01-24 00:00:00 — av herrar Böijesson i och i Skärstad om höjning av diabetikers extra avdrag för nedsatt skatteförmåga. Sjukdomen diabetes medför ofta en väsentlig fördyring av levnadskostnaderna för den sjuke. Insulinet är visserligen kostnadsfritt, men viss del av kostnader för läkarbesök och kontrollundersökningar måste vederbörande själv svara för liksom förlust av arbetsförtjänst på grund av denna nödvändiga behandling. För att undvika och förebygga följdsjukdomar måste också kostens sammansättning ägnas ständig uppmärksamhet. Utredningar har påvisat att diabetesdieten blir avsevärt dyrare än den vanliga husmanskosten. Enligt en undersökning vid i blir råvaran till diabeteskost dyrare än för normalkost. Det är således ett faktum att diabetiker får vidkännas betydande fördyringar av levnadskostnaderna. har i anvisningar till taxeringsmyndigheterna (utfärdade ) medgivit extra avdrag för nedsatt skatteförmåga för diabetiker. Av ovannämnda anvisningar framgår att extra avdrag för nedsatt skatteförmåga till följd av diabetes bör utan särskild prövning av havda kostnader medges med , om inkomsten inte överstiger för ogift skattskyldig och för gift skattskyldig för makarna gemensamt. Därest den skattskyldige visar att han i anledning av sjukdomen haft höga kostnader för resor och läkarvård, bör dessa kostnader föranleda ökning av avdraget. Sedan det extra avdraget fastställdes har en fördyring av levnadskostnaderna ägt rum, inte minst när det gäller diabeteskosten. Det synes därför vara motiverat med en förhöjning av det extra avdraget till , om inte inkomsten överstiger för ogift skattskyldig och för gift skattskyldig och om den skattskyldige visar att han i anledning av sin sjukdom haft höga kostnader för sitt livsuppehälle, resor och dylikt. Dessa kostnader skall föranleda ökning av avdraget. Med stöd av det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller att riksskattenämnden utfärdar nya anvisningar rörande extra avdrag för nedsatt skatteförmåga för diabetiker, innebärande en höjning av det extra avdraget i enlighet med vad i motionen anförts. () i Skärstad
mot · FX02367 · 1974-01-24 00:00:00 — om ändring av reglerna för beskattning av tvåfamiljshus. gäller att ägare av en- och tvåfamiljshus måste i sin deklaration ta upp en beräknad intäkt från fastigheten som uppgår till av taxeringsvärdet , av den del som överstiger men inte samt av den del som överstiger . Om två familjer gemensamt äger ett tvåfamiljshus med taxeringsvärdet måste de således ta upp som intäkt, dvs. Om huset i stället betraktas som två rådhus som var för sig taxeras till , skulle ägarna var för sig behöva ta upp av detta taxeringsvärde, dvs. Beroende således på hur två familjer delar upp ett hus mellan sig kan beskattningen ändras avsevärt. Det kan inte heller gärna hävdas att det skulle vara lyxigare att två familjer bor i var sin lägenhet i en stor villa än att de bor i två mindre villor som ligger bredvid varandra. De nuvarande beskattningsreglerna kan således ej gärna betecknas som rättvisa. Dessutom motverkar de önskvärd sanering och rationellt utnyttjande av det bestånd av äldre stora villor som finns i våra många villastäder. En ändring av bestämmelserna skulle förmodligen innebära att man fick en större boendetäthet i dessa områden och kunde bevara dessa ofta kulturhistoriskt värdefulla områden och byggnader. Hur detta skall lösas tekniskt, genom att man gör det möjligt att få lagfart på delar av hus som särskilda fastigheter eller genom särskilda regler vid beskattningen, måste utredas närmare. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos Kungl. Maj:t begär förslag om ändring av reglerna för beskattning av tvåfamiljshus i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · FX02368 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om vidgad avdragsrätt vid inkomsttaxeringen för avgift till arbetslöshetskassa. Avgiften till arbetslöshetskassa är från beskattningssynpunkt en avdragsgill kostnad. Vid avgivande av allmän självdeklaration får avdrag för avgiften till arbetslöshetskassa yrkas under rubriken för vissa andra försäkringar. Det avdragsgilla beloppet är emellertid maximerat till för ensamstående och gemensamt för dem som taxeras som gifta. Även om avgifterna till arbetslöshetskassorna inte är så höga, relativt sett, har dock många kassor nödgats höja avgifterna högst väsentligt. Då ersättningen från arbetslöshetskassa från är skattepliktig inkomst synes det rimligt att avgiften till arbetslöshetskassa blir avdragsgill även i de fall den icke rymmes inom det belopp som avser för vissa andra försäkringar. I avvaktan på införandet av en allmän arbetslöshetsförsäkring är det angeläget att ändringar i gällande taxeringsförordning redan nu vidtages, så att de kan tillämpas vid avlämnandet av allmänna självdeklaration. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t begär sådana ändringar i taxeringsförordningen, att avgift till arbetslöshetskassa blir avdragsgill även i de fall den icke rymmes inom det maximerade belopp som avser för vissa försäkringar. () ()
mot · FX02370 · 1974-01-01 00:00:00 — av m. fl. om avdragsrätt vid inkomsttaxering för isoleringsarbeten på villafastighet. Den statliga bostadspolitikens mål är att tillgodose behovet av bostäder, öka valfriheten när det gäller bostadsmiljön och stimulera till bättre hushållning med samhällets resurser. Den som köpt en gammal villa i en miljö som han trivs i bidrar därför på sitt sätt till att uppfylla detta mål. Men fråga är om han gör det när det gäller hushållningen med samhällets resurser, om man tänker på det krisläge som råder på energi- och oljesektorn. En gammal villa är nämligen i regel ganska dåligt isolerad mot kyla och slukar därför mycket olja, elektricitet, kol eller gas för sin uppvärmning. Om ägaren av ett hyreshus vidtar förbättringar på husets lägenheter, så får han göra s. k. investeringsavdrag härför i sin deklaration. Detsamma gäller för den som äger och bebor en villa knuten till ett jord- eller skogsbruk. 1 båda dessa fall räknas bostaden som ingående i rörelse, och avdrag får göras även för sådana kostnader som ägaren haft för att förbättra bostadens isolering. En villaägare däremot får i sin deklaration till statlig inkomstskatt inte göra avdrag för utförda reparationer på villan utan blir beskattad som alla andra inkomsttagare. Och det är stora summor det rör sig om när man isolerar en gammal villa t. ex. genom att klä väggarna med värmeisolerande plattor, byta ut gamla, otäta fönster mot nya och bättre, spruta in skumplast i väggar och golv osv. - och bara materialet kan gå på eller mera. Sådana kostnader kan många villaägare inte klara av. I nu rådande energi- och oljekris är det emellertid nödvändigt att isolera bostäderna bättre. Detta är också i hög grad ett samhällsintresse, eftersom man på det sättet kan spara pä landets knappa oljetillgångar och eftersom de nuvarande höga oljepriserna påverkar landets ekonomi. Därför är det motiverat att åtminstone för medge rätt för villaägare att vid taxering till statlig inkomtskatt göra avdrag för sådana reparationer på den egna villan, som avser att förbättra värmehållningen i densamma. Med hänvisning till vad som anförs i motionen hemställs A. att hos Kungl. Maj:t aktualiserar frågan om att införa sådana bestämmelser, att villaägare som förbättrar värmeisoleringen i sin villa har rätt att i sin deklaration göra avdrag för kostnaderna härför, samt B. att denna fråga behandlas med högsta prioritet, så att beslut kan fattas av möjligt. HANS NYHAGE (m) L. () i
mot · FX02371 · 1974-01-23 00:00:00 — om vidgad rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för medel som insatts på skogskonto. Enligt Kungl, förordningen (nr 142) om taxering av medel, som insatts å skogskonto, äger vissa skogsägare erhålla uppskov med taxering till och statlig inkomstskatt för den del av inkomsten från skogsbruk, som insatts på s. k. skogskonto. Enligt bestämmelserna får vissa angivna kategorier skogsägare på skogskonto insätta högst av likviden för rotsåld skog och högst av likviden för leveransvirke och skogsprodukter, som tagits ut för vidareförädling i egen rörelse. Vid stormfällning i avsevärd omfattning kan skogsägaren med stöd av intyg från i länet få uppskov med beskattningen av högst av likviden för rotsåld skog och högst av likviden för leveransvirke och skogsprodukter, uttagna för förädling i egen rörelse. Bestämmelserna om skogskonto gynnar speciellt skogsägare med mindre skogsarealer, som tack vare utnyttjandet av skogskonto kan göra rationella skogsuttag med större tidsintervaller exempelvis vart tredje eller femte år - och detta till trots fördela inkomsten skattemässigt jämnt . Nuvarande skogskonjunkturer och det stora behovet både av skogsprodukter och arbetstillfällen, som föreligger, motiverar att den högre insättningen på skogskonto av likviden för rotsåld skog och av likviden för leveransvirke och skogsprodukter, uttagna för förädling i egen rörelse borde få tillämpas, även om icke storm fällning föreligger. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att förhöjning av procentsatserna vid uppskov med taxering till och statlig inkomstskatt för den del av inkomsten från skogsbruk som insatts på s. k. skogskonto må generellt medgivas till av likviden för rotsåld skog och av likviden för leveransvirke och skogsprodukter, uttagna för förädling i egen rörelse. . () i
mot · FX02373 · 1974-01-24 00:00:00 — om slopande av mervärdeskatt på textila konstverk. Enligt förordningen om mervärdeskatt har från skatteplikt undantagits konstverk, som är hänförligt till tulltaxenummer 99.0199.03 och som äges av upphovsmannen eller dennes dödsbo. De tre tulltaxenumren gäller målningar och teckningar utförda helt för hand, konstgrafiska originalblad samt originalskulpturer, oavsett materialet. Undantaget gäller alltså icke konst som framställts av textilt material. Den svenska textilkonsten har stort internationellt anseende främst beroende på den högklassiga utbildning som staten bekostar för ett antal elever vid fackavdelningen för textilarbete vid i . Många av de sålunda utbildade har svårt att försörja sig i sitt yrke på grund av de höga framställningskostnaderna för textila konstverk. I jämförelse med andra konstnärer som har lägre framställningskostnader, t. ex. målare och grafiker, är deras konkurrenssituation svår redan vid lika skatteförhållanden. är den närmast förödande. Alla de textila konstverk som pryder offentliga byggnader i är inte framställda av konstnärer med ren textilutbildning. Många har tillkommit i samarbete med konstnärer som huvudsakligen verkat som målare, t. ex. , , , , och . När dessa konstnärer arbetat som målare har de varit undantagna från förordningen om mervärdeskatt, vilket de icke varit när de arbetat med textilt material. Detta framstår som en klar inkonsekvens i lagstiftningen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att beslutar om sådan ändring av förordningen om mervärdeskatt att textila konstverk undantages från skatteplikt. GOTAB 74 5752 S 1974