mot · FX021035 · 1974-01-25 00:00:00 — av herrar Elmstedt och i angående utvecklingen av praktiska kunskaper och färdigheter på högstadium. Skolan har rönt en intensiv uppmärksamhet , vilket är naturligt då den varit föremål för reformer som berör alla människor på ena eller andra sättet. Skolan har inte alltid motsvarat förväntningar som ställts vare sig när det gäller undervisningens inriktning eller när det gäller skolmiljön. Eleverna får inte den stimulans som ett framgångsrikt studiearbete förutsätter. Förändrade förhållanden i samhället innebär nya krav på skolan. Den tidigare ofta förekommande nära anknytningen mellan barnen och föräldrarnas arbete gjorde att eleverna lätt kunde identifiera sin egen verksamhet med en framtida yrkessituation. Särskilt i det agrara samhället var detta mycket påtagligt. Den allt starkare urskiljningen av arbetsplatserna från bostadsområdena leder till att den unga generationen får sämre möjligheter till naturliga kontakter med yrkeslivet. Familjesituationen har kraftigt förändrats. Den tidigare tregenerationsfamiljen har brutits upp. Allt fler barn kommer från familjer med bara en förälder. Detta påverkar självfallet barnens attityder och medverkar till att kontaktytan med vuxenvärlden minskar. I det centraliserade samhället finns inte utrymme för ett naturligt utvecklande av sådana praktiska kunskaper och färdigheter som är av stor betydelse för ett meningsfullt liv. Det personliga skapandet är en stor tillgång för samhället och för individens personlighetsutveckling men riskerar att gå förlorat i det specialiserade samhället med stereotypa boendemiljöer. I skolan har inte den förändrade samhällsbilden nog beaktats. Genom att de praktiska och verklighetsanknutna momenten i skolan inte fått tillräckligt utrymme blir många elever dåligt motiverade för undervisningen. De har svårt att placera in den egna verksamheten i ett större samhällssammanhang. Många av skolans sociala och disciplinära problem torde ha sitt ursprung i detta förhållande. En del elever upplever skolan som en förvaringsplats, där de måste befinna sig innan de kan gå ut i förvärvslivet. En praktisk verksamhet är för många elever den mest meningsfulla inlärningsformen. Detta beaktades inte tillräckligt vid Lgr 69 :s tillblivelse. framförde då synpunkter om en mer praktisk inriktning men vann inte gehör för synpunkterna. riksdag beslöt emellertid att ge Kungl. Maj:t i uppdrag att vidta åtgärder för bättre balans mellan teori och praktik på högstadium. Några påtagliga resultat av detta tillkännagivande har inte kunnat noteras. Skolan måste kunna tillgodose enskilda elevers behov och önskemål i vad gäller undervisningens uppläggning och inriktning. Den uttalade strävan att anpassa undervisningen till varje enskild elev måste ha sin motsvarighet i läroplanens instruktioner om undervisningens uppläggning. En bättre balans mellan praktik och teori är nödvändig. Praktiska moment i alla ämnen De flesta ämnen i bör kunna ge utrymme för praktisk verksamhet i olika avseenden. Kan man inte i den konkreta undervisningssituationen finna inlärningsformer med praktiska inslag, finns i allmänhet möjlighet att anknyta utbildningen till en praktisk verklighetsbild. Det är av stor vikt att alla möjligheter till praktisk anknytning tas till vara. Läroplanen måste följas upp med konkreta anvisningar för hur en bättre balans skall kunna åstadkommas i undervisningen. Lärarna måste ges bättre förutsättningar att improvisera och anknyta undervisningen till de på orten eller i skolans närhet rådande förhållandena. I lärarutbildningen måste större vikt läggas vid hur undervisningen skall kunna ges en verklighetsanknytning. De obundna resurserna i skolan bör även användas för kontakter med människor i arbetslivet. Väsentliga förbättringar av högstadium kan nås inom nuvarande läroplans ram. Sådana förändringar kan dock inte bli tillräckliga för att alla elevers krav skall kunna tillgodoses. En viss modifiering av timplanen är nödvändig. Att betona de praktiska momenten starkare innebär inte att skolans ambitioner för de teoretiskt svagpresterande minskar. Stora insatser måste göras för dessa elever för att de skall tillgodogöra sig nödvändiga baskunskaper, t. ex. i vad gäller svenska språket och matematik. Om dessa ämnen ges en praktisk anknytning innebär det att eleverna blir mer motiverade också för den teoretiska inlärningen. I kommun pågår försök innebärande att elevernas möjligheter till praktiskt tillval ökar. Försöksverksamheten ger eleverna i nionde årskursen möjlighet att välja bort engelskan, sju andra veckotimmar och tillvalsämne för att i stället studera särskilda kurser i ekonomi, konst eller teknik. Eleverna får härigenom ett ökat ansvar inför den egna utbildningen, vilket är värdefullt. Denna försöksverksamhet bör snabbt utvärderas. Från många utgångspunkter vore det värdefullt om alla elever kunde beredas kontinuerlig kontakt med arbetslivet genom ett aktivt deltagande i detta. Det allmänt omvittnade önskemålet om mera praktisk verksam het i högstadium skulle med en sådan ordning bli i hög grad uppfyllt, som det enligt vår mening borde bli ett ökat intresse för skolarbetet hos eleverna, främst hos dem som saknar tillräcklig motivation härför. En försöksverksamhet med förslagsvis en veckodags deltagande i arbetslivet bör startas i åk 9 vid ett antal högstadieskolor på orter med skiftande näringslivsstruktur och av varierande storlek. Säkert finns det många olika varianter av hur denna verksamhet skulle kunna vara organiserad. Man kan tänka sig en årskurs delad på fyra grupper, vilket betyder att en fjärdedel av årskursen är ute i arbetslivet under fyra av veckans dagar, medan den är samlad i skolan den femte. Eleverna bör beredas möjlighet att under god handledning göra en insats i yrkeslivet. Det kräver självfallet en noggrann planering och ett nära samarbete mellan skolan och olika arbetsgivare. Naturligtvis uppstår många problem i sammanhanget, t. ex. när det gäller ansvarsförhållanden, ekonomiska frågor, fackliga intressen etc. Vi vill därför understryka att en grundförutsättning för att det hela skall vara realiserbart är en från flera parter klart uttalad positiv inställning. Syftet med försöksverksamheten är att låta eleverna genom aktivt deltagande lära känna arbetets villkor ute i näringslivet. Denna kunskap förutsättes som nämnts öka elevernas motivation för undervisningen i åk 9 och göra dem mera intresserade för vidare utbildning efter nian. Insikterna i samhällslivet bör ge konkret bakgrund till undervisningen i de samhällsorienterande ämnena. För att skapa utrymme för det önskade inslaget av praktiskt arbete måste en viss beskärning göras i timplanen för åk 9. Utan att i detalj peka på vad som kan minskas i nu gällande timplan anser vi att fritt valt arbete borde kunna ingå i det praktiska arbetet liksom del av tiden för samhällsorienterande ämnen. De inbesparade timmarna förutsättes återgå som en resurs till berörda ämnen för att kunna effektivisera undervisningen genom mindre grupper. är det främst genom den praktiska yrkesorienteringen som eleverna får kunskaper om arbetslivet. De flesta elever får härigenom värdefulla erfarenheter till vägledning för studie- och yrkesval. Svårigheten att placera alla elever i meningsfull verksamhet innebär dock ett problem. Den relativt korta pryotiden gör också att kontakten med arbetslivet blir väl ytligt för många elever. Möjligheten till förlängd pryo bör vidgas, särskilt för elever som har svårt att finna sig till rätta i skolan men trivs på arbetsplatsen. För elever i sista årskursen ser vi inget avgörande hinder för att förlänga pryotiden till en termin. Tvärtom skulle en sådan åtgärd innebära ett värdefullt stöd för den dåligt studiemotiverade när det gäller att få ett arbete efter . En förlängd pryo över en termin skulle vara ett värdefullt komplement till den existerande möjligheten att bevilja enskild elev befrielse från nionde årskursen. Den möjligheten måste finnas även fortsättningsvis och med större frihet för de lokala skolstyrelserna. En rad olika initiativ kan tas för att ge undervisningen en bättre verklighetsanknytning. Ovan har några sådana möjligheter beskrivits. För att verkligen nå konkreta resultat är det nödvändigt att en bred försöksverksamhet kommer till stånd redan inför /75. Olika försök bör startas i olika kommuner. Så snart det över huvud är möjligt att utvinna erfarenheter av dessa försök bör de utvärderas och jämföras med varandra. Det är nämligen av stor vikt att alla elever snabbt kan gå i en skola vars verksamhet de finner vara meningsfull för den personliga utvecklingen och för den framtida yrkesrollen. Med hänvisning till ovanstående hemställes att beslutar ge Kungl. Maj:t i uppdrag att initiera en brett upplagd försöksverksamhet syftande till att ge eleverna i högstadium bättre praktiska kunskaper och färdigheter.