mot · FX021668 · 1974-04-02 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:57 med förslag till inrättande av ett organ för främjande av import från . I proposition 1974:57 föreslås att det inrättas ett organ för främjande av import från . Organet, benämnt importkontoret för u-landsprodukter (IKU), föreslås erhålla fem tjänster. Så gott som alla är eniga om att det är väsentligt för att de snabbare än skall kunna öka sina exportinkomster. Det är en utveckling som alla tjänar på, även om vi måste vara på det klara med att vissa branscher i vårt land kan ha svårt att klara en ökad utländsk konkurrens från låglöneländerna. De hinder som möter den i många resolutioner och anföranden önskade utvecklingen i riktning mot ökad u-landsexport till i-länderna är av två slag. För det första gäller det hinder i form av tullar, kvantitativa restriktioner och s. k. tekniska handelshinder. Att i rimlig takt avveckla sådana hinder för en naturlig världshandel är otvivelaktigt en statlig uppgift. Den andra typen av hinder för en ökning av export till t. ex. är att man i av många skäl saknar kunskap om den svenska marknaden och dess krav samt saknar en etablerad affärsförbindelse i vårt land. Det i propositionen föreslagna importkontoret för u-landsprodukter skulle ha till uppgift att genom olika åtgärder underlätta för att komma över denna andra typ av problem. Man måste ställa sig mycket tvivlande till att den i propositionen föreslagna myndigheten på detta område skulle kunna göra en insats som står i rimlig proportion till anslaget. Kostnaderna för verksamheten har beräknats till 1,2 milj. kr. under det första verksamhetsåret (prop. 1974:1, bil. 5, s. 37). 1 proposition 1974:57, s. 28, sägs att eftersom verksamheten torde inledas kostnaden för /75 skulle bli ungefär hälften av det angivna beloppet och att medel har reserverats i årets statsverksproposition under tredje huvudtiteln. När det gäller arbetsuppgifter av kommersiellt slag, såsom att bedöma den svenska marknadens krav och få till stånd affärsförbindelse mellan svenska importörer och exportörer i u-landet, har en statlig myndighet inte några fördelar framför det kontaktnät som finns i vår marknadsekonomi. Det måste för övrigt vara en överväldigande uppgift för de fem statliga tjänstemännen att stimulera importen från 145 länder och områden. Arbetsuppgifterna kan göras hur stora och omfattande som helst. Den egna arbetskapaciteten sätter dock bestämda gränser för vad som kan göras. Anslaget för IKU skall avräknas från biståndsanslaget. Även om viss ökad sysselsättning kommer till stånd genom inrättandet av IKU måste den avgörande frågan vara huruvida anslaget inte skulle göra bättre nytta för om det användes på annat sätt. Många länder i har genom torkan drabbats av svår hungersnöd. Behovet av snabba och omfattande biståndsinsatser är väl dokumenterat. Behovet av hjälp är praktiskt taget obegränsat. Att i detta läge inrätta ett importkontor för u-landsprodukter, som i praktiken kommer att ha tvivelaktigt värde och som i realiteten endast innebär att får något att tala om på internationella konferenser, är inte motiverat. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att beslutar att, med avslag på proposition 1974:57, för IKU anslagna medel skall överföras till anslaget C 2. Bilateralt utvecklingssamarbete för att användas för katastrofinsatser. () HANS NYHAGE (m)