mot · FX0284 · 1974-01-16 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder i syfte att bevara skolor i glesbygd. Runt om i vårt lands glesbygdsområden pågår kamp mot avfolkningen. Man ser med oro hur den ena aktiviteten efter den andra försvinner: affärer läggs ner, poststationer dras in, skolor upphör. Därmed är man inne i den onda cirkel som gör att takten i avfolkningen ytterligare accelererar. Skolan spelar en viktig roll i människornas liv. När man lägger ner en skola dör ofta byn, och det är mot den bakgrunden man måste värdera den tappra och ihållande kamp som förs exempelvis av byborna i men också på andra håll i vårt land, såsom i i . Ingen ansvarig politiker har kunnat undgå att notera de växande problemen när det gäller den alltmer försämrade skolservicen i vårt land. kommunisterna stöder den kamp som här pågår. Vi ser den som en del av den växande opinionen mot koncentrationspolitik och avfolkning. Kampen för att behålla en skola är en kamp med sikte . Staten måste i större utsträckning vidta åtgärder för att hejda den snabbt pågående nedläggningen av landsbygdsskolor. Självfallet kan man inte in absurdum driva krav om att få behålla nedläggningshotade skolor. Det måste finnas ett visst underlag, och man kan på många håll konstatera att den kapitalistiska koncentrationsprocessen drivits så långt att den primära förutsättningen för utveckling inte längre finns. Barnen har tagit slut. Det är bara åldringar kvar. Men det är också ett faktum att skolväsendets ökade kostnader har drivit fram en kostnadsjakt som inneburit att skolor lagts ner, därför att man med rätt eller orätt har ansett detta vara ekonomiskt fördelaktigt. Därför har man gått in för skolindragningar även på sådana platser där det funnits ett barnantal som väl hade räckt till för undervisningens bibehållande. När det gäller att hejda fortsatt nedläggning av mindre skolenheter på landsbygden krävs snara åtgärder. Utvecklingen på området går skrämmande snabbt. betänkande har redogjort för läget i två glesbygdslän, och . minskade antalet skolenheter med 150, vilket utgör av totalbeståndet. I inland indrogs 92 av områdets 160 skolor. En rad undersökningar har visat att små skolenheter inte behöver vara något negativt. Undervisningen behöver inte bli sämre, s. k. mobbing är i allmänhet ett okänt begrepp inom de mindre enheterna, medan man däremot ofta får bevittna hur sammanhållning och gemenskap präglar stämningen. Också detta är synpunkter som bör beaktas i diskussionen om små skolenheters vara eller icke vara. Nedläggningen av glesbygdsskolor har i många fall skett utan att man tillräckligt beaktat de möjligheter som kanske funnits att driva skolenheterna i den s. k. B-formen. har den dominerande uppfattningen varit att skolformen från pedagogisk synpunkt skulle vara sämre, men den uppfattningen är i färd att revideras. Det framhålls bl. a. i glesbygdsutredningen att B-formen inte alls behöver betraktas som någon sämre variant. Vi är dock medvetna om att huvudskälen för nedläggningar är ekonomiska. Kommunerna är hårt pressade, och avgörande för en nedläggning är oftast krassa ekonomiska kalkyler och inte elevers och föräldrars uttalade vilja att få ha kvar sin skola. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs A. att hos regeringen begär inrättandet av ett särskilt statsstöd, som bör kunna utgå till kommunerna för bibehållande även av små skolenheter i glesbygder, B. att uttalar sig för de lokala skolmyndigheterna som alternativ till skolindragning alltid först bör undersöka möjligheten av att gå in för B-formen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i