mot · FX02564 · 1974-01-22 00:00:00 — av m. fl. om ökat anslag till Arbetsmarknadsservice. Arbetsmarknadsutbildningen har efter hand som den byggts ut fått ett alltmer vidgat syfte. statsverksproposition konstaterade dåvarande inrikesministern att arbetsmarknadsutbildningen utvecklats till att bli ett av sysselsättningspolitikens viktigaste instrument. Antalet personer i utbildning hade ökat från 11 1959/60 till 98 1969/70. I årets statsverksproposition anges att AMS räknat behovet av resurser för /75 till 130 000 personer i utbildning. Sedan den beräkningen av AMS gjordes har den s. k. energi- eller oljekrisen uppenbarat sig. AMS har för att motverka befarade störningar i sysselsättningen och nyrekryteringen av personal till företagen i ett cirkulärmeddelande A 47/1973 anmodat länsarbetsnämnderna och kursstyrelserna att vara beredda att ställa 10 000 elevplatser till förfogande. Genom utnyttjande av tillgängliga vakanser och genom saxning av undervisningen räknar man med att detta är möjligt. Arbetsmarknadsutbildningen blir därmed även ett konjunkturreglerande medel på ett mer framträdande sätt än det varit tidigare, om den s. k. energikrisen får de följder som AMS garderat sig mot. Samhället är därmed tydligen berett att överta ännu en del av företagens insatser för att utbilda för anställningar eller för att utbilda redan anställda. Statens kostnader för arbetsmarknadsutbildningen blir under sådana förhållanden betydande. För de enskilda människor som tvingas genomgå arbetsmarknadsutbildning och med begreppet tvinga syftar vi på att grunden för att få genomgå arbetsmarknadsutbildning är en tvångssituation för den överväldigande delen människor i vårt land, eftersom kriteriet för att få arbetsmarknadsutbildningsbidrag är arbetslöshet eller risk för arbetslöshet är det emellertid ett rättviseförhållande som kräver beaktande när man avväger kostnaderna. Frågan gäller om de av dagens arbetslösa som genomgår arbetsmarknadsutbildning skall betala ett annat pris och ett högre pris än vad gårdagens arbetslösa som genomgick arbetsmarknadsutbildning betalade, enbart av den anledningen att kostnaderna för staten ökar kontinuerligt. Vi har tidigare i motioner visat att utbildningsbidragens storlek ligger klart under socialhjälpsbeloppen i . Vi har påpekat att socialhjälpsbeloppen i är fastställda efter principen att socialhjälpen är en trygghetsgaranti som innebär rätten till ekonomisk minimistandard. Minimistandarden är alltså lägsta rimliga ekonomiska standard för ensamstående eller familjer som saknar andra medel eller inkomster. Till den fastställda nivån kommer skäligt bidrag för bostad inkluderande värme och tilläggsbidrag för dietkost i förekommande situationer. föreslår regeringen som enda ändring en höjning av grundbidraget med . för gift respektive ogift person. Låt oss se hur detta slår för en familj som består av man, hustru och två barn. Hustrun är hemma och har inte några arbetsinkomster utifrån. Barnen är 4 och . såg jämförelserna mellan socialbidraget i enligt principen ekonomisk minimistandard och bidraget vid arbetsmarknadsutbildning ut på följande sätt för denna familj: 775: Grundbidrag 575: 390:- Barntillägget 120: 1 165:- 780: Anm. Hyresbidraget är ej medräknat eftersom det i båda systemen utgår med familjens kostnad. Skillnaden är här . såg relationerna för samma familj ut på följande sätt: 975: Grundbidrag 665: 490:- Barntillägget 240: - Resor 60: 1 465:- 965: Skillnaden blir nu . Till detta kan läggas summan motsvarande vad det tidigare klädbidraget på . utgjorde under förutsättning att vederbörande erhåller arbetskläder genom skolan. Räknar vi upp detta till . har alltså skillnaden mellan socialhjälpsbidraget och arbetsmarknadsutbildningsbidraget för den här familjen ökat med . Det är framför allt barntillägget som är mer realistiskt fastställt i socialhjälpen i (och i angränsande kommuner eftersom man även där använder sig av samma standardbelopp som i ) än i arbetsmarknadsutbildningsbidraget. I årets statsverksproposition föreslås en höjning av grundbidraget med . för gift och . Det är klart otillräckligt. Det förslår inte ens till att återställa skillnaden mellan de två bidragssystemen till nivå, då skillnaden dem emellan var . föreslog för sin del att grundbidraget borde höjas till . lika för gift och ogift. Det skulle minska skillnaden till . Det är ett minimikrav att grundbidraget fastställs till . lika för gift och ogift. Som vi visat är det emellertid barntillägget som är klart för lågt jämfört med socialhjälpsnormerna. Barntillägget bör därför höjas kraftigt för att ge barnfamiljerna i arbetsmarknadsutbildningen en ekonomisk minimistandard något så när i jämnhöjd med socialhjälpens. Barntillägget inom arbetsmarknadsutbildningen bör därför omkonstrueras i enlighet med systemet inom socialhjälpen, dvs. så att bidraget differentieras med hänsyn till tre åldersgrupper med varierande utgiftsbehov : Barn 0 145: Merutgifterna för höjning av grundbidraget och omkonstrueringen av barntillägget beräknas till 50 milj. kr. Med hänvisning till det anförda föreslås att vid behandlingen av bilaga 13 till propositionen 1974:1 beslutar 1. att under punkten B 1 Arbetsmarknadsservice grundbidraget vid arbetsmarknadsutbildning fastställs till . lika för gift och ogift, 2. att barntillägget uppräknas enligt följande: barn i åldrarna 0 . barn i åldrarna . barn i åldrarna . 3. att till Arbetsmarknadsservice för /75 anvisa ett förslagsanslag av 1 . (vpk) i (vpk) i (vpk) i (vpk) (vpk) 1 * 1974. 3 sami Nr 564-568