mot · FX021609 · 1974-02-26 00:00:00 — av herrar Henmark och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:13 angående vissa Med den omfattning som arbetet med läromedlen numera har är varje åtgärd för att effektivisera handhavandet av desamma angelägen. De åtgärder som genom rubricerade proposition föreslås hälsas därför i stort med tillfredsställelse. i samband med de organisationsförändringar som sker bör eventuella svagheter, som tidigare vidlått läromedlen och deras hantering, elimineras. I motion nr 31 till riksdag framhölls bl. a. att vissa läroböcker i regligionskunskap knappast stod i samklang med läroplanens intentioner. Ett flertal exempel angavs också på lydelser i läroböcker, som väckt anstöt. 1 en interpellationsdebatt , protokoll nr 130 s. 45, anförde dåvarande utbildningsministern som svar på ett anförande, i vilket undertecknad Henmark framhöll nödvändigheten av samarbete mellan berörda intresseparter för att skapa goda läroböcker: Det är inte svårt för mig att principiellt komma på samma linje som när det gäller hur vi bör angripa de problem som finns på detta område. Jag tror också att det fortfarande finns brister i ämnet religionskunskap, både i läroböckerna och i den metodik vi använder i klassrummen, och att vi bör försöka rätta till dem. Kanske är det heller inte så märkvärdigt att det finns sådana brister, eftersom det är ett så pass svårt område vi här rör oss på. Jag kan nämna för att en av de böcker som jag tror har varit föremål för debatt här i kammaren sedermera har avförts från listan därför att den uppfattades som fientlig mot kristendomen. Den intog alltså inte en rent objektivt redogörande inställning till kristendomsämnet, utan inställningen kunde uppfattas som ett angrepp på tron, och därmed var den icke förenlig med läroplanen. Det gäller att kunna ge en redogörelse för t. ex. innehåll. Däremot är det inte meningen att man genom tolkning av skall, såsom här antydde, ifrågasätta vad som där står. Självfallet kommer man sedan, vid studiet av andra religioner, in på även andra uppfattningar, som icke har som utgångspunkt. Även dem måste ju skolan redogöra för om vi skall ha en objektiv religionskunskap. Jag tror dock inte att det därvidlag mellan oss föreligger så särskilt stora skillnader i uppfattning, utan det blir mera fråga om en praktisk bedömning av hur vi bäst skall klara situationen. Även inom andra områden än religionskunskapsområdet har läroböcker och andra läromedel marknadsförts, som icke blott från livsåskådningssynpunkt utan även ur andra synvinklar ansetts mindre lämpliga. något fall har som bekant även SÖ ansett sig böra rekommendera att icke använda utgivna filmer. Då kontroversiella läromedel marknadsförs, skapas konfliktsituationer, som minskar förtroendet för skolan och i yttersta fall kan utmynna i beslut att skapa alternativa skolor. Det är enligt vår mening angeläget att skolan ges ett sådant innehåll att den av alla kan accepteras som en hela folkets skola och att skapandet av alternativa skolor förebygges. Om detta skall bli möjligt kräves enligt vår mening en särskild insats och uppmärksamhet från läromedelsnämndens sida. SSK har i sitt yttrande betonat att det vid sammansättningen av nämnden är angeläget att de båda stora områden som objektivitetsgranskningen avser, livsåskådning och samhällsorientering, blir representerade. Eftersom begreppet objektivitet kan ges olika nyanser även inom dessa ämnesområden bör de grupper som inom dessa områden företräder en fundamentalistisk bibelsyn och i övrigt pietistisk inställning även komma till tals. 1 detta sammanhang bör betonas angelägenheten av att radio- och TVprogram, avsedda att användas i skolan, granskas innan de sänds. För att skapa uppslutning kring en fråga av så vital betydelse som läromedlen är det en brist att icke medge besvärsrätt över läromedelsnämndens beslut. Då missnöje, måhända dessutom sakligt grundat, uppstår, bör det anses som positivt även från SÖ:s sida att missnöjet kan kanaliseras fram till beslutsfattaren genom legala kanaler. Att kväva missnöjesyttringar genom att icke medgiva besvärsrätt torde icke vara genomförbart. De kommer då fram på andra vägar. Med hänvisning till det anförda hemställes 1. att ge Kungl. till känna sin mening att läromedelsnämnden bör få en sådan sammansättning att i motionen påtalade förhållanden kan beaktas, 2. att besvärsrätt över läromedelsnämndens beslut skall finnas, 3. att hemställa hos Kungl. om förslag till åtgärder för granskning före sändning av massmediaprogram avsedda att användas i skolan. () ()