mot · FX021423 · 1974-01-25 00:00:00 — av herrar och i om skärpta bestämmelser rörande transporter av hälso- och miljöfarliga varor. Den allt större användningen av hälso- och miljöfarliga varor i industrin har gjort att riskerna för människan och miljön ökat såväl i boendet som på arbetsplatsen. Den ökade giftanvändningen är i stor utsträckning en följd av övergången till mer arbetsextensiva metoder inom produktionen, och den utveckling med större hälsofaror, yrkessjukdomar, otrivsel i arbetet m. m. som blivit följden härav är i sig betänksam. Samhället har bland annat genom lagen för hälso- och miljöfarliga varor sökt minimera riskerna för dem som kommer i kontakt med nämnda varor. Om nu gällande bestämmelser är tillräckliga för att undanröja riskerna inom arbetsplatserna är det kanske dock för tidigt att uttala sig om. Den alltmer ökande giftanvändningen enligt ovanstående har emellertid också fått till följd att transporterna av gifter ökat i stor utsträckning. Ett flertal olyckor och incidenter i samband med dessa transporter understryker vikten av att man på detta område tar initiativ till en förstärkt kontroll över gifttransporterna och en förbättrad beredskap gentemot olyckor. Lagstiftningen när det gäller såväl transporter som övrig hantering med miljöfarliga organ har tidigare splittrat kontrollen av gifthanteringen på en rad statliga och kommunala organ. 1 nuläget finns bestämmelser för transport av vissa kategorier farligt gods dels i förordningen om explosiva varor, läkemedelsförordningen, lagen om hälso- och miljöfarliga varor, bekämpningsmedelsförordningen, strålskyddslagen och atomenergilagen, dels i de tillämpningsföreskrifter som meddelats av Kungl. Maj:t eller vederbörande förvaltningsmyndighet. I samband med den svenska anslutningen till ADR-överenskommelsen genom beslut av föregående år gjordes vissa förändringar av den organisatoriska modellen som innebar att ansvaret för gifttransporter delas mellan statens industriverk, produktkontrollnämnden och . Trots att så sent som fastställda ovanstående organisationsmodell för kontrollen av transporterna av gifter och trots den något tidigare antagna lagstiftningen vad avser hälso- och miljöfarliga varor torde nya åtgärder vara nödvändiga för att ge allmänheten ett fullgott skydd mot olyckor i samband med transport av nämnda varor. Enligt vår uppfattning måste det stora antalet olyckor och den permanenta risk för olyckor som finns exempelvis vid klortransporter genom tätbebyggda områden medföra en starkare reglering av på vilka vägar transport av hälso- och miljöfarliga varor får ske. Enligt nuvarande lagstiftning är det de kommunala trafiknämnderna som vid behov kan avstänga vissa transportleder från gifttransporter. I samband med anslutningen till ADR-överenskommelsen förespeglade kommunikationsministern att denna rättighet skulle föreslås ligga på länsstyrelsenivå . Då transporterna av giftvaror inte sällan är långväga och med tanke på tillgången på destruktionsanläggningar är det enligt vår mening nödvändigt att ett statligt organ upprättar regler för vilka riks- och europavägar gifttransporter må få ske. Länsmyndigheterna skulle sedan få komplettera detta riksnät av vägar med vilka vägar inom länet som därutöver skulle få vara upplåtna för gifttransporter. Detta vägsystem måste sedan särskilt utmärkas och avvikelse från vägsystemet endast få ske efter hänvändelse till den lokala räddningstjänstorganisationen och lokala polisen. För att ovanstående system inte skall bli alltför administrativt betungande är det nödvändigt att en översyn görs över vilka transporter av miljöfarliga varor som skall kunna undantas från ovanstående föreskrifter. För vissa varor torde det å andra sidan vara nödvändigt med en ytterligare reglering så att transport endast får ske då trafiken är minst. Då det för större trygghet och frihet från hälso- och miljörisker utmed våra vägar därutöver torde vara nödvändigt med en samordning mellan de olika transportsystemen så att det minst riskfyllda transportalternativet nyttjades, är det nödvändigt att vi får en särskild transportlagstiftning som reglerar transporterna av hälso- och miljöfarliga varor och som har en övergripande uppgift över de olika transportsystemen Vi vill också betona vikten av att en noggrann undersökning sker angående möjligheterna att överföra en större andel av berörda transporter på spårbundna kommunikationsmedel. En transportlagstiftning föreslogs av den särskilda utredning, utredningen angående befordran av farligt gods på väg m. m., som föregick propositionen med förslag till svensk anslutning till ADR. fann vägande skäl för att inte föreslå en sådan lagstiftning. Med tanke på de allt mer tilltagande gifttransporterna, olycksfallsriskerna och vår tilltagande kunskap om följderna vid giftolyckor anser vi att nu bör ge Kungl. Maj:t till känna att skäl för en särskild transportlagstiftning föreligger. Med hänvisning till det anförda hemställs att ger Kungl. Maj:t till känna vad i motioen anförts beträffande behovet av en kompletterande lagstiftning rörande transporter av hälso- och miljöfarliga varor. GOTAB 74 5945 S 1974