mot · FX02319 · 1974-01-23 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att minska luftföroreningarna från motorfordon. I de bensindrivna bilarnas avgaser finns 150200 olika ämnen. Åtskilliga av dem är giftiga eller skadliga. Ensamma eller tillsammans med andra luftföroreningar skapar de allvarliga påfrestningar på människors hälsotillstånd. Forskningens rön är tillräckliga för att motivera kraftfulla insatser för att begränsa omfattningen av dessa föroreningsutsläpp. De åtgärder som krävs måste sättas in på flera plan. Dels måste konventionella bensinmotorer förses med avgasrenare, dels krävs ett intensifierat utvecklingsarbete för att få fram andra från miljösynpunkt lämpligare motortyper. Men det krävs också insatser för att genom trafikplanering etc. minska riskerna där de nu är störst: i tätorterna. Maximiregler för utsläppen av koloxid och kolväten har i införts fr. o. m. Dessa normer är dock av marginell betydelse. En arbetsgrupp inom föreslog skärpta regler i två etapper, fr. o. m. 1974 resp. bilmodeller. Från regeringens sida visade man dock ett betydande ointresse för dessa viktiga insatser mot luftföroreningarna. Först sent beslöt man införa något skärpta avgasbestämmelser. Dessa skall gälla först fr. o. m. Reglerna motsvarar ungefär dem som gäller fr. o. m. bilmodeller i och som av utredningen föreslogs införda i fr. o. m. Från sida har krävts ett snabbt införande av skärpta avgasreningsnormer. Dessa krav har avslagits. Vår principiella ståndpunkt är att bör hålla samma takt som när det gäller nedskärning av avgasutsläppen. Det kan motiveras med att föroreningssituationen i en del svenska tätorter liknar den amerikanska och att den teknik som tvingas fram genom den amerikanska lagstiftningen borde få ett mer allmänt genomslag. Ett nytt hot mot dessa viktiga miljökrav har kommit fram genom energikrisen. Det finns dock ingen anledning att låta den akuta oljekrisen eller högre bensinpriser bli en broms för utvecklingen för bättre avgasrening. En komplikation ligger i att en del metoder för avgasrening leder till ökad bensinförbrukning. Det bör dock vara fullt möjligt att utveckla sådana motortyper alternativt avgasrenare att bensinförbrukningen inte behöver öka. Diskussionen om avgasnormer har främst gällt nya bilar. sedan nya normer införts kommer ett stort antal äldre fordon att finnas i trafik, fordon för vilka avgasreningskraven ligger betydligt lägre. Det tar alltså innan de totala avgasutsläppen går ner avsevärt, särskilt som antalet fordon ökar. Det är väsentligt att minska utsläppen av avgaser även från äldre fordon. Här bör en teknisk utveckling stimuleras, som kan göra det möjligt att få fram relativt billiga avgasrenare och som går att montera på äldre fordon. Det bör övervägas om normer kan införas även för äldre fordon. Dessa normer måste sannolikt sättas lägre än för nya fordon. Problem förekommer också med avgaser från småbåtsmotorer. Dessa har ofta avgasutsläpp under vattenytan, varvid även vattenföroreningar kan uppstå. Särskilt tvåtaktsmotorer, med smörjoljeinblandning direkt i bränslet, bör uppmärksammas. Tillsatser i och restprodukter av dessa oljor bör uppmärksammas på samma sätt som görs med bensinen. Några skador på grund av vattenföroreningar genom dessa avgasutsläpp har inte kunnat påvisas. I särskilt känsliga vatten, t. ex. vissa insjöar, kan restriktioner dock vara motiverade. Luftföroreningar från båtmotorers avgaser torde vara försumbara vid sidan av dem som orsakas av landsvägstrafiken. Ett annat riskmoment i detta sammanhang är blyutsläppen. Från folkpartihåll har krävts en sänkning av blyhalten i bensin. a. begärdes en sänkning från /l till /l. Dessa krav upprepades 1971 och 1972; motionerna avslogs dock. angav utskottet att en sänkning kunde väntas . avslogs motsvarande krav med hänvisning till att frågan då utreddes. Sedan motionerat om en sänkning även 1972 fattades beslut om en sänkning till /l fr. o. m. . Inte desto mindre, trots att angett att en sänkning varit förestående, har dispenser måst utfärdas då vissa lagerhållare inte gjort sig av med sina blyrika kvaliteter . Detta visar med all tydlighet att beslut måste fattas . Vi förutsätter att ytterligare sänkningar genomförs . Målet bör vara att helt förbjuda blytillsatser i bensin. Det måste också understrykas att blytillsatserna inte får ersättas med andra skadliga tillsatsämnen. Nya motortyper och bränslen Det är svårt och kostsamt att göra bensinmotorn helt fri från besvärliga avgasutsläpp. Det är därför angeläget att främja forskning och utveckling av nya miljövänliga motortyper. En möjlighet, som redan finns och som inte kräver några väsentliga ingrepp i de nu vanligaste bilmotorerna, är att utnyttja gas som drivmedel. Fördelarna är då många; man slipper helt blyutsläppen. Koloxid- och kväveoxidutsläppen är lägre än vid bensin Driftstekniskt är gasbilarna helt jämförbara med bensinbilarna. Kostnaderna för att installera gasdrift på vanliga bensinbilar är sannolikt lägre än för dem som krävs för att nöjaktigt rena avgaserna vid bensindrift. I en del andra länder ökar gasdriften snabbt. I finns mer än 15 000 gasdrivna bilar, i över 300 000. Även i , och är gasdrivna bilar vanliga. Vad som i förhindrat utnyttjandet av gas är beskattningen. Om skatten på gasol sänktes eller togs bort skulle en viss övergång till gasdrift med all säkerhet komma till stånd. Speciellt angeläget är att fordon som till övervägande del används inom tätorter, t. ex. taxibilar och distributionsfordon, kan drivas med miljövänliga bränslen. För trafik i de större städerna skulle ett utbyggt distributionssystem för gas snabbt kunna komma till stånd. Skatten på gasol bör därför sänkas kraftigt eller helt tas bort. Skattebortfallet skulle inte bli mer än marginellt och kan kompenseras genom skattehöjningar på andra fordonsbränslen. Vi föreslår att de miljömässiga och tekniska förutsättningarna för utnyttjande av gas som motorbränsle utreds. De ökande miljökraven gör det alltmer angeläget att utveckla nya motortyper. Elbilen har från dessa utgångspunkter framstått som ett attraktivt alternativ. Olika typer av hybridmotorer och stirlingmotorn kan också i utvecklat skick skapa förutsättningar för ett miljövänligare transportsystem. Ett annat kompletterande alternativ är ångdrift. Nya konstruktioner finns, där tidigare nackdelar som varit förknippade med driften kunnat elimineras. I provas flera ångbusstyper. Resultaten är intressanta. Prestandamässigt är bussarna fullt jämförbara med dieseldrivna bussar. Bullernivån är avsevärt lägre. Man räknar även med att kunna förbättra driftekonomin. De statliga insatserna för utveckling av nya motorer koncentreras speciellt sedan beslut fattades om att avveckla främst på stirlingmotorn och gasturbinmotorn. När det gäller elbilar torde efter Tjorvens nedläggning någon mera betydande satsning från samhällets sida inte föreligga, frånsett visst forskningsstöd. Det är dock angeläget att utvecklingsarbete kan bedrivas även i vad gäller elbilar. Sådant pågår i flera länder, speciellt i , och . I torde mer än 50 000 eldrivna fordon vara i drift. Fordon med relativt goda prestanda har också tagits fram. Problemen gäller här främst att få fram effektiva batterier. Det är väsentligt att ett utvecklingsarbete kan bedrivas när det gäller såväl Stirling- och gasturbinmotorer som äng- och eldrivna fordon samt olika typer av hybridmotorer. Det är främst i tätorter som bilavgasernas skadeverkningar gör sig gällande. Utsläppen av de skadliga gaserna är störst vid den ryckiga trafik som förekommer i tätorter. Trafiken är också intensivast i dessa. Åtskilligt finns alltså att vinna i miljöhänseende genom en bättre trafikplanering. Effektivast är givetvis att genomföra en kraftig begränsning av trafiken med privatbilar, särskilt i större tätorter. Utländska exempel visar också att man aldrig kan lösa trafikförsörjningen i en storstad genom privattrafik med bilar. Denna trafik måste ersättas med kollektiv transport. Samhälls- och trafikplaneringen baseras dock fortfarande i alltför hög grad på trafikförsörjning genom privatbilar. En utbyggd kollektivtrafik kombinerad med en dämpning av privatbilismen har givetvis väsentliga fördelar från miljösynpunkt. Men avgasproblemen kan i avvaktan på en framtida bättre kollektivförsörjning minskas genom planeringsåtgärder. Givetvis bör fordonstrafik och fordonsuppställning undvikas i närheten av bostäder. Normer om högsta tillåten halt av olika luftföroreningar från motorfordon i städerna bör användas för att begränsa tillströmningen av fordon till tätortskärnorna. Trafikseparering och stoppljus, som ordnas till gröna vågor, är andra generella åtgärder. Trafikleder bör läggas utanför tätortskärnorna. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. 1. att förberedelser vidtas för ytterligare skärpningar av avgasreningsnormerna för motorfordon, 2. att en utredning görs av förutsättningarna för utnyttjande av gas som motorbränsle, 3. att utvecklingsarbetet på nya motortyper, t. ex. elmotorer och hybridmotorer, stimuleras, 4. att ytterligare åtgärder vidtas i syfte att främja en trafikplanering som tar större hänsyn till miljörisker i form av avgasutsläpp m. m. () K.-E. () () () ()