mot · FX02717 · 1974-01-25 00:00:00 — av i m. fl. om ökat anslag till för stöd åt folkrörelsearkiven. Under de två, tre har på en rad platser runt om i landet initiativ tagits för att tillvarata, vårda och tillhandahålla de arkiv och andra kulturminnen som folkrörelsernas verksamhet från och med 1800-talets senare hälft givit upphov till. Uppgiften har varit angelägen inte minst därigenom, att föreningsnedläggelser och organisatoriska förändringar i hög grad gått fram i Föreningssverige , vilket erfarenhetsmässigt äventyrar arkiven. I centrum för detta arbete står de s. k. folkrörelsearkiven dvs. lokalt eller regionalt verkande depåer/institutioner. Personalen har i regel varit synnerligen begränsad, ofta inskränkt till en enda eldsjäl, som av rent ideellt intresse för saken satt till tid och krafter. De ekonomiska resurserna har likaså normalt varit mycket blygsamma. kan man räkna med ett 60-tal folkrörelsearkiv. De har ibland setts som uttryck för en egen liten men expanderande folkrörelse. Dessa folkrörelsearkiv har, i synnerhet om de beretts möjlighet att nå ett högre utvecklingsstadium, goda förutsättningar att bli ett värdefullt tillskott i de lokala och regionala kultursammanhangen. De få stora folkrörelsearkiven ger goda exempel på detta. Det insamlade arkivmaterialet har även ett betydande riksintresse som underlag för den tilltagande forskning, som bedrivs rörande folkrörelsernas historia och som syftar till att ge en helhetsbild av folkrörelsernas insatser bakom det svenska samhällets utveckling . Det har även anlitats exempelvis vid utställningar av rikskaraktär. Det förefaller emellertid överflödigt att här närmare belysa folkrörelsearkivens verksamhet och det värde den har. Statsmakterna har redan givit entydigt erkännande härav. Vid riksdag väcktes i första och andra kammaren motioner i syfte att få till stånd en utredning om folkrörelsearkiven. , som efter bifall fick Kungl. Maj:ts uppdrag att verkställa den begärda utredningen, framlade ett omfattande betänkande 1970, utredning rörande folkrörelsearkivens ställning och framtida organisation. Häri föreslogs flera statliga stödåtgärder till förmån för folkrörelsearkiven. Väsentligast är den punkt som innebär statligt lönebidrag om av lön, dock högst motsvarande löneklass A 26. Sådant bidrag skulle kunna utgå till föreståndare vid folkrörelsearkiv som riktar sig till alla folkrörelser som har län/landskap till verksamhetsfält och bedöms äga goda förutsättningar att bedriva en betydande, rationell verksamhet i organisatoriskt stabila former. Detta förslag upptogs statsverksproposition och antogs utan debatt av . beslöts om inrättandet av en till knuten konsultverksamhet rörande folkrörelsearkiv och om en höjning av anslag för inventering av enskilda arkiv. utgår statligt lönebidrag enligt ovan till fyra folkrörelsearkiv, placerade i , , och . De övriga åtnjuter inga som helst statliga bidrag av detta slag. I sin utredning har emellertid uppenbarligen för att göra bidragssystemet mera flexibelt tagit upp en anslagspost på , avsedd för lönebidrag till väletablerade icke läns/landskapsomfattande depåer. har sedan upptagit detta belopp i sina petita. Maj:t har emellertid ej tillmötesgått detta berättigade önskemål. På flera håll i landet bedrivs ett omfattande och utvecklingsbart arbete genom folkrörelsearkiv, vilka av olika skäl inte kan komma i åtnjutande av lönebidrag enligt nu gällande bestämmelser. Det kan gälla sådana arkiv som verkar inom en stor del av län/landskap men som i brist framför allt på en under betryggande former anställd föreståndare inte kan ta det sista steget upp till lönebidragsberättigad status. Den situationen kan också föreligga, att ett län/landskap delas upp genom en konstruktiv arbetsfördelning mellan två väletablerade folkrörelsearkiv. Ett konkret exempel på det sistnämnda fallet skall ges. I finns sedan åtskilliga år två väletablerade folkrörelsearkiv. Det ena är beläget i (Folkets hus) och svarar för den södra länsregionen (upp till ). Det andra är beläget i (folkrörelsearkivet vid ) och svarar för den norra länsregionen (norr om ). Denna uppdelning av länet i två regionala depåer har sin naturliga förklaring i den historiska utveckling, som resulterat i ett nordligt och ett sydligt kulturområde, där Ätrans dalgång utgör en gränsbygd. Detta har, för att nämna ett näraliggande exempel, lett till framväxten av två regionala kulturhistoriska museer. har konfirmerat denna regionala indelning av länet vid anvisning av medel för museiverksamheten. Det skall tilläggas att goda förutsättningar finns för samgång om en gemensam föreståndare för de båda regionala folkrörelsearkiven. Även i andra län/landskap finns folkrörelsearkiv med motsvarande uppbyggnad. Det gäller bl. a. , , , och . Dessa är genom sin verksamhet i starkt behov av lönemedel till föreståndare. Kommande års utveckling torde ytterligare understryka detta förhållande. Det bör därför vara ett utbrett intresse att andra folkrörelsearkiv än de fyra som uppbär lönebidrag kan komma i åtnjutande av sådana, och att härvid en flexiblare anpassning till rådande regionala förhållanden kan ske. Detta kan uppnås om den anslagspost på , som föreslog i sitt betänkande 1970 och därefter upprepat i sina petita, nu beviljas. Med hänvisning till det anförda hemställs att under åttonde huvudtiteln utöver vad Kungl. Maj :t föreslagit anvisar . till för stöd åt folkrörelsearkiven. HANS () i