mot · FX02315 · 1974-01-23 00:00:00 — av m. fl. Den nuvarande trafikpolitiken är bristfällig. har därför i fört fram en rad förslag till förbättringar av utformningen och tillämpningen av den. I motion till riksdag föreslog vi således att en parlamentarisk kommitté skulle tillsättas med uppgift att göra en bred översyn av tillämpningen av trafikpolitiska beslut. Inget annat parti biträdde oss då i detta krav. Det var därför vi med tillfredsställelse noterade tillsättandet av den trafikpolitiska utredningen, ett beslut som vittnade om att regeringen insett behovet av en ny trafikpolitik. Utredningen har med ett par viktiga undantag fått de arbetsuppgifter vi förordat. Luftfartens och sjöfartens roll för trafikförsörjningen borde dock belysas av utredningen. biföll 1973 vårt krav beträffande sjöfarten. Tilläggsdirektiven till utredningen är dock halvhjärtade och oklara och måste därför förtydligas. De mest framträdande grundprinciperna trafikpolitiska beslut var att varje trafikgren i princip själv skulle svara för de kostnader som den förorsakar samhället samt att en tillfredsställande transportförsörjning för hela landet till lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad skulle tryggas. Dessa mål har dock inte uppnåtts. har dessutom en ny regionalpolitik och ett större medvetande om miljöns betydelse börjat växa fram. En annan faktor som givetvis får avgörande betydelse för trafikpolitiken är energisituationen. Den akuta oljekrisen har visat vilka konsekvenser även en marginell begränsning av oljetillförseln har på trafikområdet. Men även i ett mer långsiktigt perspektiv är förutsättningarna förändrade. Vi kommer inte att ha tillgång till billig energiråvara. I ett läge när energin är dyr och knapp blir de kollektiva trafikmedlen allt viktigare. En kraftig utbyggnad av kollektivtrafiken är därför även av detta skäl angelägen. Även frågan om godstransporter måste ses från denna utgångspunkt. Det är angeläget att den trafikpolitiska utredningen i sitt fortsatta arbete utgår från den energisituation vi har att vänta . Vi behöver nu en integrerad trafikpolitik som syftar till att genom samarbete och naturlig arbetsfördelning mellan olika trafikslag tillvarata varje trafikmedels specifika förtjänster. Kostnaderna för tekniskt avancerade transportlösningar ställer större krav på ett rationellt utnyttjande av olika transportmedels kapacitet. Rationaliteten bjuder därför att de ganska strikta gränserna mellan olika transportsätt sprängs. Möjligheterna för olika lastbilsföretag att köpa transporttjänster av SJ för kombinerade transporter järnväg-lastbil i egen regi bör t. ex. kunna vidgas. Genom tekniska innovationer är det nu möjligt att bättre integrera transporter med olika trafikmedel. Nya fraktsystem som bygger på enhetslåster måste därför kunna anpassas till flera trafikslag. Det kräver en ganska långtgående teknisk standardisering av utrustningen. Det ankommer på regeringen att ta erforderliga initiativ till samordning i det syftet. För persontrafiken är det i första hand samordningen mellan olika kollektiva trafikmedels taxepolitik och tidtabeller som måste eftersträvas men på också kombinationer av individuella och kollektiva transportmedel. Med dagens datateknik är det fullt möjligt att skapa tidtabellsmässig samordning mellan olika transportmedel. Sådan samordning förekommer mellan olika busslinjer men mera sällan mellan tåg och buss. Inte minst i förekommer att långlinjebussar anländer till en ort med järnvägsförbindelse på en tidpunkt då det är omöjligt att fortsätta resan med tågförbindelse. Vi föreslår att trafikpolitiska utredningen får i uppdrag att utarbeta ett system för tidtabellsmässig samordning mellan olika transportmedel. Lastbilarna spelar en viktig roll i ett integrerat transportsystem. Deras andel i transportförsörjningen är av naturliga skäl störst på de kortare avstånden. Även vid en långtgående samordning järnväg-lastbil resp. båt-lastbil kommer dock fjärrtrafiken på landsväg att ha betydelse, bl. a. därför att stora områden av landet saknar järnvägsnät. Åkerinäringen såväl större som mindre företag måste ges skäliga arbetsförutsättningar, och de bestämmelser som är nödvändiga måste utformas så, att rättssäkerheten tryggas. För att underlätta integrationen mellan de olika yttransportmedlen bör i stadsplaneringen ske en satsning på gemensamma terminaler. I direktiven till den trafikpolitiska utredningen har huvudvikten lagts på att öka järnvägens konkurrenskraft. Detta är i linje med krav på en energisnål transportapparat. På de längre avstånden har järnvägarna sina största konkurrensfördelar. Det är olyckligt om dessa inte kan tillvaratas på grund av otillräcklig tillgång på investerings- och rörelsekapital för SJ eller genom otillfredsställande teknisk utveckling. Konkurrensen kan höjas genom utvecklande av snabbtåg för både godsoch personbefordran. Höjning av spårstandarden, fler planskilda korsningar, utbyggnad av fjärrblockeringssystemet m. m. förkortar transporttiderna och ökar trafiksäkerheten. Därmed blir tiden även mogen för att pröva frågan om höjning av det nu normala axeltrycket på . Då höjs järnvägens kapacitet utan utbyggnad av järnvägsnätet. En sådan utveckling hindrar inte att behovet av eventuella utbyggnader prövas. uppdrog 1971 åt regeringen att utreda frågan om ostkustbanans utbyggnad eller andra alternativ för att möta det framtida transportbehovet för de nordliga delarna av landet. SJ har fått regeringens uppdrag att utreda lönsamheten för ostkustbanans utbyggnad jämte därav föranledda kostnader för upprustning av befintlig bansträckning till . Någon bredare utredning enligt beställning har inte skett. Regeringen bör lämna en samlad bedömning i enlighet med tidigare fattat beslut. Vissa delar av järnvägsnätet bör byggas ut. Detta gäller i synnerhet industrispår till transportkrävande större industrier. I en motion föreslogs från folkpartihåll utbyggnad av industrispår till olika industrier utmed med början av ett spår till Husums fabriker utanför . Behovet av ett sådant industrispår är mer aktuellt än . De utredningar som utförts är tillräckliga för att regeringen skall kunna verka för att beslut om utbyggnaden fattas och att arbetena igångsätts . Detta skulle verksamt bidra till att den kraftiga undersysselsättningen inom området minskas. Sedermera bör frågan om fortsatt utbyggnad till industrierna i , och prövas. Godstrafiken är ryggraden i en järnvägslinjes lönsamhet. Om underlaget för godstransporterna viker, kommer också persontrafiken i farozonen. Kritiken mot de senaste årens omfattande järnvägsnedläggningar har föranlett regeringen att tills vidare uppskjuta besluten om ytterligare nedläggningar till dess att arbetet med den regionala trafikplaneringen är klart. Att söka beräkna verkningarna för övriga banors lönsamhet exempelvis i fråga om matartrafik är svåra att beräkna, bl. a. därför att ingen hänsyn tas till de kostnader inom andra transportsektorer som uppkommer till följd av järnvägsnedläggning. Huruvida en bandel skall läggas ned borde alltså avgöras utifrån en bedömning av hela transportapparatens lönsamhet i stället för utifrån en begränsad kostnads-intäktskalkyl för transportföretaget . Detta synsätt som vi redovisat i tidigare motioner har i klartext bestyrkts av riksdagsrevisorernas skrivelse till Kungl. Maj:t om nedläggning av järnvägar: Nedläggningskalkylerna har blivit korttidskalkyler, som bara tar upp verkningarna på viss bandel, inte på samhället i dess helhet. De har aldrig underkastats någon form av efterhandskontroll. Metoderna att i nedläggningskalkylerna ta upp enskilda bandelar som bärare av intäkter och kostnader kan knappast ge tillräckligt underlag för en meningsfull ekonomisk analys. En översyn av grunderna för lönsamhetsbedömningen på olika delar av järnvägsnätet och kriterierna för beslut om nedläggningar och indragningar utgör en av de viktigaste uppgifterna för den trafikpolitiska utredningen. I en separat motion utvecklar vi de åtgärder som vi anser måste vidtas för att öka både person- och godstrafiken på järnvägarna. Även om ansträngningarna att överföra en allt större del av transporterna till den mer energisnåla järnvägstrafiken blir mycket framgångsrika, behövs i vårt land ett omfattande vägtrafiknät. Det förhållandevis glesa järnvägsnätet måste kompletteras med ett vägnät av hög standard. Det finmaskiga vägnätet inom en region fungerar i stor utsträckning som matarleder till stora trafikleder. Det är därför viktigt att utbyggnaden av det lokala vägnätet sker i proportion till de växande godsströmmar och den persontrafik som huvudlederna projekteras för. Från regionalpolitisk synpunkt måste dessutom behovet av goda kommunikationer till tätorter och mellan tätorter beaktas. De långsiktiga bedömningarna i vägplanerna måste baseras även på de regionalpolitiska kraven. Ett väl fungerande vägnät inom en region är en förutsättning för möjligheten att bibehålla eller utvidga regionens näringsliv. Det kan därför oftast vara motiverat med en större tilldelning av investeringsmedel till en svagt expanderande region än vad den för handen varande trafiksituationen kräver för att därigenom stärka regionens expansionskraft och förebygga en negativ befolkningsutveckling. Det är inte endast företagens råvaruförsörjning och marknadsföring som är beroende av ett väl fungerande regionalt och lokalt vägnät. Många industrier sysselsätter människor från ett stort omland, av vilka många pendlar fram och tillbaka mellan hem och arbetsplats . Samhällets kostnad blir i många fall mindre om dessa möjligheter förbättras, eftersom alternativet är motsvarande utbyggnad av den tätort där arbetsplatsen är belägen. Härigenom ökar också förutsättningarna att behålla glesbygden levande. De enskilda vägarna bör därför ges en stor vikt vid fördelningen av de till vägändamål avsatta resurserna. Såsom vi anfört i en särskild motion angående vägarna i anknytning till statsverkspropositionen har en omprövning av högsta tillåtna axeltryck och boggietryck givit till resultat att de statliga vägarna nu till är tillåtna för högsta axel- resp. boggietryck på /mot en andel av . Fördelningen är fortfarande mycket ojämn mellan landets olika delar, och är kapaciteten på korta vägavsnitt och broar flaskhalsar i trafiken. När den övervägande delen av det svenska vägnätet således nu tillåts för det högre axel- resp. boggietrycket bör den generella basklassningen av vägnätet höjas till 10 tons axeltryck och 16 tons boggietryck i stället för som 8/12 tons axel/boggietryck. Efter den generella omprövning av högsta tillåtna axel/boggietryck som gjorts inom de olika vägdistrikten utgörs numera endast av det allmänna vägnätet av 8/12 tons vägar. Genom en sådan åtgärd blir alla vägar med lägre axel/boggietryck än 10/utmärkta med vägmärken, vilket skulle underlätta för trafikanterna att hålla tillåtna lastgränser. För särskilt tunga transporter arbetar man inom på att skapa ett sammanhängade dispensvägnät genom landet för 22 tons boggietryck. Det är angeläget att detta arbete påskyndas, inte minst i fråga om sträckningen genom där den tyngre industrin och entreprenadföretagen på grund av det glesa järnvägsnätet har stort behov av sådana transporter. Även om luftfarten är energikrävande, kommer den även i fortsättningen att ha stor betydelse för en rationellt utformad transportförsörjning, särskilt för områden som ej nås med järnväg och för delar av landet som har stora geografiska avstånd till landets centrala delar. Snabbare förbindelser mellan övre och inre och samt övriga förutsätter att flyg kommer till användning i större utsträckning än . Därvid bör också de krav som ställs för turismens utveckling uppmärksammas. Utrymme måste också beredas för en naturlig expansion av taxiflyg och privatflyg. Det är inte minst viktigt för trafikförsörjningen i fjällvärlden och i skärgårdarna. Staten bör vidare verka för en sådan utbyggnad av flygplatser och flyglinjer att de möjligheter som luftfarten erbjuder utnyttjas på bästa sätt. De frågor rörande investeringarna på detta område samt pris- och taxefrågorna som aktualiserats måste också få en tillfredsställande lösning. Vi anser därför att sådana ytterligare tilläggsdirektiv bör ges den trafikpolitiska utredningen att även luftfartens roll i den framtida trafikpolitiken uppmärksammas och prövas. biföll 1973 vårt krav om utredning av den inrikes sjöfartens roll i den totala transportförsörjningen. De lämnade tilläggsdirektiven till trafikpolitiska utredningen bör dock ges en mera utförlig precisering. Man bör utgå från att långa kust skapar goda förutsättningar för sjöfart. Industrierna är till stor del lokaliserade till kustlandet. Hamnarna ligger också jämnt fördelade. Utbyggnaden av Trollhätte och kommer att skapa förutsättningar för en tilltagande trafik på och . En framtida utbyggnad av västgötadel skulle ytterligare öka förutsättningarna för inrikes sjöfart utmed kustland och inre vattenleder. Ökad isbrytarservice kommer att möjliggöra åretruntsjöfart. Utan att några insatser gjorts från statens sida har kustsjöfarten börjat få en ökad andel i det totala transportarbetet. Sjötransporterna är energisnåla och har låga undervägskostnader. De utgör dessutom ett miljövänligt transportalternativ. De frågor som utredningen bör ta upp är bl. a. finansieringsfrågor för den mindre och medelstora sjöfarten, avgifter samt terminalfrågor. Av stor betydelse för konkurrensen med andra transportmedel är en rationell lagring i terminalerna och att samordnande terminaler för sjö- och landtransportmedlen kommer till stånd. Lastnings- och lossningsfrågorna bör ägnas särskilt studium. Även kustsjöfarten bör delta i utvecklingen mot enhetslastning. Även möjligheterna att utnyttja piggy-back-system borde prövas. Vi anser att en klarare precisering bör göras av de tilläggsdirektiv i denna fråga som lämnats den trafikpolitiska utredningen. Behovet av sjömätning utmed våra kuster och på de inre vattenvägarna är utomordentligt stort. finns stora områden där mätningarna är utförda . De moderna fartygens större djupgående ställer stora krav på sjökartornas tillförlitlighet. Ökade sjömätningsbehov har också uppkommit i samband med kravet på ökad vintersjöfart i Norrlandsfarvattnen. Från miljösynpunkt har sjömätningen stor betydelse. Främst gäller det att skapa s. k. tung-trafikkorridorer. Vid mätningar som genomfördes söder om fann man att djupet där sjökortet visade endast var . Grundstötningar till följd av icke tillförlitliga sjökartor kan få katastrofala följder. I motion 1973:310 påtalades behovet av att kapaciteten för sjökartläggningen förstärks. Det är med tillfredsställelse vi konstaterar att medel upptagits i årets statsverksproposition för anskaffande av ett nytt sjömätningsfatyg. Utöver en planmässig och tillförlitlig sjökartläggning utgör isbrytarservicen ett av de viktigaste medlen för att stärka sjöfartens utvecklingsoch konkurrenskraft. Målet för den statliga isbrytarverksamheten måste därför i enlighet med uppfattning liksom enligt motioner från folkpartihåll vara att skapa förutsättningar för sjöfart äret runt på hamnarna i . Vi anser därför att ytterligare ett nytt isbrytarfartyg (I) utöver de beställda bör anskaffas. Som nämnts utreds den statliga trafikpolitiken . Vi har här lagt fram förslag till åtgärder inom trafikpolitikens ram. En generell målsättning måste därvid vara att skapa ett energisnålt transportsystem, vilket bör vara en grundförutsättning för den trafikpolitiska utredningens arbete. Utredningen bör framlägga förslag till en integrerad transportteknik. Den bör även utarbeta system för tidtabellmässig samordning mellan olika transportmedel och lämna förslag till utveckling av gemensamma godsterminaler för sjö-, järnvägs- och landsvägstransporter. Utredningen bör genom tilläggsdirektiv få i uppgift att utreda flygets roll för trafikförsörjningen och få mer preciserade tilläggsdirektiv i vad avser sjöfartens roll. Vidare bör åtgärder vidtas för utbyggnad av fler industrispär. Besked om ostkustbanans förlängning måste komma och förstärkningar ske av affärsbanenätet så att högre axeltryck kan tillåtas. Genom beställning av ytterligaer en isbrytare kan möjligheterna till sjöfart i förbättras. Målet är att möjliggöra fullständig vintersjöfart. Ytterligare resurser måste satsas på sjömätning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att direktiven till den trafikpolitiska utredningen vidgas i enlighet med vad som anges i motionen. () () /ENKEL (fp) () ()