mot · FX02254 · 1974-01-22 00:00:00 — av m. fl. om fördjupad arbetsdemokrati inom statliga företag Strävandena fram till politisk demokrati blev en process som tog flera decennier. Det kan, när nu den politiska demokratin är ett faktum, vara överraskande att utvecklingen fram till demokrati i arbetslivet även den skall behöva bli en process som tar flera decennier. Det borde för alla parter i samhället vara uppenbart att den politiska demokratin var en av grundförutsättningarna för den progressiva utveckling som vårt land genomgått både ekonomiskt, tekniskt, kulturellt och socialpolitiskt. Demokratiseringen av arbetslivet borde därför kunnat bli en betydligt snabbare process, påskyndad av ett intresserat, positivt samarbete mellan berörda parter. Så är som bekant inte förhållandet. Alla åtgärder i stimulerande syfte torde därför behövas från deras sida som tror på arbetsdemokratin och arbetar för dess förverkligande. Det första konkreta steget var det avtal som ingicks 1946. Alla som varit fackligt engagerade på sin arbetsplats vet att det fick som huvudsakligt resultat företagsnämnder och att arbetsgivarnas information till arbetstagarna förbättrades. Sedan detta avtal fått verka ingicks ett nytt 1966. Arbetstagarparten fick, mot bakgrunden av de gångna årens kontakter med arbetsgivarsidan i företagsnämnderna, grundad anledning att skärpa sina krav därhän att samråd skulle äga rum innan besluts fattande eller åtgärds genomförande. - Beslutsrätten har fortfarande arbetsgivaren ensam även om samrådet i gynnsamma fall inneburit ett visst medinflytande från arbetstagarnas sida. Den utveckling som ägt rum skall inte förringas, men nog är det besynnerligt att det skall behövas två decenniers kontakter i en båda parter skall bli klara över att verksamheten vinner på om man i förväg samrått om olika åtgärder! Mot bakgrunden av de båda stegen information och samråd föreligger nu från TCO:s sida och från LO:s kongressbeslut om att målet för arbetsdemokratin skall vara medbestämmanderätt för arbetstagarna på alla beslutsnivåer i beslutsprocessen TCO säger i sin att medbestämmanderätten skall byggas in i företagets beslutsorganisation. Man undviker därigenom den parallellitet som beslutsprocess och företagsnämndsorganisation onekligen innebär. TCO föreslår att beslutsgrupper inrättas på alla nivåer i företaget och inordnas i linjeorganisationen. I dessa beslutsgrupper skall ingå representanter för både företagsledning och anställda. LO, som för ett liknande resonemang, säger beträffande förverkligandet att medbestämmanderätten över arbetsorganisationen och arbetsledningen bör därför bekräftas i ett särskilt avtal, som anger mål och metoder för utvecklingsarbetet. Även TCO inriktar sig på avtal om medbestämmanderätten fristående eller sammanfört med de allmänna kollektivavtalen. Ett viktigt led inom ramen för medbestämmanderätten har slutförts av höstriksdagen 1972, som lagstiftat om rätt för arbetstagarna att under vissa förutsättningar utse två representanter i företagets styrelse. Ovanstående beskrivning av utvecklingen torde visa att det tredje steget - skapandet av avtal om medbestämmanderätt för arbetstagarna blir av avgörande betydelse. Det skulle därför vara av värde om försök med sådan beslutsorganisation startades vid några företag av olika storleksordning och typ. Staten såsom företagsledare har här möjlighet att föregå med gott exempel. En möjlig utveckling skulle kunna bli förhandlingar som syftar till att ersätta det avtalet om företagsnämnder med ett nytt avtal med regler för arbetstagarnas medbestämmanderätt på alla beslutsnivåer. Orsaken till att denna motion upprepas års riksdag är bl. a. att företagsdemokratidelegationen har lämnat en rapport över de erfarenheter som delegationen vunnit. Delegationen sammanfattar dessa erfarenheter så att: Delegationen finneräven att en fortsatt utveckling av enbart informations- och samrådsverksamheten enligt gällande företagsnämndsavtal inte leder till en tillräcklig reell ökning av arbetstagarnas inflytande i företaget, emedan företagsledningens möjligheter att ensam driva igenom sin linje kvarstår i en situation då parterna inte kan enas. Kännedom därom påverkar parternas agerande i kommittéer och nämnder och kan bl. a. leda till att såväl de anställda som den verkställande ledningen inte tillräckligt aktivt engagerar sig i arbetet med att utveckla demokratin. Inflytandegraden bör följaktligen vara sådan att de anställdas representanter får möjlighet till direkt medverkan i beslutsfattandet. Delegationen bekräftar i sin rapport att förhållandena i praktiken är just sådana som motionen påtalar i kapitlet Tvåstegsutveckling, dvs. arbetsgivaren fortfarande ensam har beslutanderätten. Det Tredje steget, nämligen att arbetstagarna får reell medbestämmanderätt på alla beslutsnivåer, är verkligen långt avlägset, både enligt vad som sägs i motionen och i företagsdemokratidelegationens septemberrapport. Det finns därför all anledning att upprepa vår hemställan. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär initiativ på lämpligt sätt som syftar till inledande av försök vid vissa statliga företag med medbestämmanderätt på alla beslutsnivåer för arbetstagarna. HANS () i