mot · FX02403 · 1974-01-24 00:00:00 — december 1975februari 1976 på grundval av de underlag som presenteras efter perspektivplaneplaneringens fas 2. Dessa direktiv kommer att vara av avgörande betydelse för beslutsunderlaget års beslut. Den tillgängliga tiden för framtagning av dessa direktiv är ytterst kort. Det är viktigt att inte bara hålls informerad om det löpande planeringsarbetet utan också har möjlighet att reellt påverka besluten. Detta kräver en uppföljning under arbetets gång av en art och omfattning, som försvarsutskottet i sin helhet inte rimligen kan prestera. Det naturliga och effektivaste organet är en särskild kommitté. För att en sådan kommitté skall kunna påverka underlaget i önskad grad, måste den tillsättas så att den kan ta ståndpunkt senast . Vi yrkar därför på tillsättandet av en försvarskommitté med uppgift att förbereda försvarsbeslut. Med stöd av vad som anförts hemställes 1. att hos Kungl. hemställa om utredning och förslag till nytt prisregleringssystem för försvaret i enlighet med vad i motionen anföres, 2. att för perioden 19741979 godkänna en planeringsram för det militära försvaret om 37 360 milj. kr. i prisläge , vilket innebär en höjning med 1 060 milj. kr. 3. att fastställa den fortsatta inriktningen av huvudpogrammen i enlighet med vad i motionen anges, 4. att för /75 fastställa utgiftsramen för det militära försvaret till 7 381 milj. kr., vilket innebären ökning av basbeloppet med 160 milj. kr. fördelat på sätt som i motionen anges, 5. att uppdraga åt Kungl. att tilldela försvarets myndigheter en rörlig kredit för att befrämja en rationell investeringsverksamhet, 6. att hos Kungl. hemställa om tillsättandet av en försvarskommitté med uppgift att förbereda försvarsbeslut. () () PER () i Gäddvik G. () att utveckling och tillverkning av jaktrobot till JA 37 () kan ske inom landet, att en sjätte fulltalig attackdivision av AJ 37 kan anskaffas i stället för fem plus en ofullständig, att planeringen kan inriktas mot en anskaffning av minst 10 jaktdivisioner Ja 37 i stället för 8 samt att anskaffade jaktflygplan J 35 (Draken) kan bibehållas i tjänst under sin tekniska livslängd. För nästa budgetår erfordras en höjning av utgiftsramen för flygvapnet med 40 milj. kr. En förändring av den nu tillämpade försvarspolitiken på det sätt som vi föreslagit innebär givetvis en betydande ökning av statsutgifterna. Å andra sidan skulle kostnadsökningen ha en i hög grad positiv verkan på svensk industriutveckling och konkurrensförmåga och för sysselsättningen inte minst i . Den samhällsekonomiska påfrestningen blir därför mindre sannolikt avsevärt mindre än vad beloppen i sig antyder. Vi yrkar på att vårt tidigare förslag om en rörlig kredit till försvarets myndigheter för att underlätta en rationell verksamhet nu genomföres. har godkänt detta vårt yrkande och hemställt hos regeringen om dess effektuering. Detta har dock inte skett. De av oss ovan föreslagna åtgärderna skulle i hög grad öka handlingsfriheten inför det nya försvarsbeslut som avses bli fattat 1977. I själva verket är det nödvändigt med betydande resursförstärkningar, om man inte vill godtaga det faktum att handlingsfriheten har minskat och fortsätter att minska på ett sätt som knappast ens kan ha varit avsikten försvarsbeslut. Flera i sammanhanget avgörande ställningstaganden måste också göras under resterande del av försvarsperioden. Inom ramen för planeringssystemet pågår f. n. arbetet med en långsiktig perspektivplan. Denna plan skall tillsammans med programplaner för perioden 1982 utgöra underlag för beslut om försvarets långsiktiga inriktning samt utgifts- och planeringsramarna fr. o. m. /78. Planeringssystemet är byggt på att successiva beslut skall fattas under arbetets gång. Det slutliga underlaget för ställningstagande blir därför helt beroende av den inriktning som ges i direktiven för planeringens olika faser. Direktiv för fas 2 av perspektivplanearbetet innehållande såväl säkerhetspolitisk bakgrund som ekonomisk styrning kommer att utarbetas , då ej är sammankallad. Direktiven för programplanerna 19771978 kommer att utarbetas Av planeringsramen för 19741979 avses 100 milj. kr. ge utrymme åt en repetitionsutbildning som i det väsentliga ansluter sig till det av i anledning av VU 60 tidigare fattade beslutet. Det ansågs då med rätta vara det minimum som erfordrades för att hålla de militära förbanden kompetenta att lösa stridsuppgifter efter mobilisering. För nästa budgetår erfordras en höjning av utgiftsramen med 40 milj. Planeringsramen 19741979 höjes med 425 milj. kr., vilket skulle möjliggöra att ytterligare 4 infanteribrigader kan bibehållas, som ledningsresurserna anpassas till det därigenom uppkomna antalet, 14 stycken att den fjärde pansarbrigaden kan bibehållas och en ny stridsvagn kan tillföras förbanden samt att de frivilliga försvarsorganisationerna kan erhålla ett med 2 milj. kr. Detta skulle i hög grad öka möjligheterna för dem att ta hand om de ungdomar som intresserar sig för frivilligt försvarsarbete. De skulle kunna öka övningsverksamheten och ge utrymme åt anställning av viss fast personal för uppgifter som inte rimligen kan lösas helt med frivilliga krafter. Vi föreslår att beloppet fördelas av Kungl. Maj:t efter hörande av överbefälhavaren. För nästa budgetår erfordras en höjning av utgiftsramen för armén med 30 milj. kr. Planeringsramen för 19741979 höjes med 270 milj. kr., vilket skulle möjliggöra att en ny kust- och sjörobot kan utvecklas vid svensk industri, att patrullbåtar med robotbeväpning kan anskaffas tidigare och i enlighet med ursprunglig planering samt att 5 u-båtar av typ A 14 i stället för nu beställda 3 och tunga kustartilleribatterier kan anskaffas i enlighet med tidigare planering. För nästa budgetår erfordras en höjning av utgiftsramen för marinen med 50 milj. kr. Planeringsramen 19741979 höjes med 260 milj. kr., vilket skulle möjliggöra att den inom landet uppbyggda utvecklingskapaciteten vad gäller krigsflygplan kan bibehållas genom utveckling av ett för svenska förhållanden anpassat attackflygplan, programplaneringen sker, måste priskilarna ackumuleras och bildar för hela perioden betydande belopp. Det rör sig om av de beräknade anslagen, som alltså inte kan planeras in. Metoden leder också till en extra osäkerhet i planeringen, eftersom beloppens storlek inte kan beräknas med någon större grad av säkerhet. Anslagen till försvaret blir därigenom sämre utnyttjade än vad som skulle behöva vara fallet. Det är över huvud taget olyckligt att en långsiktig planering av den typ, som det här gäller, arbetar med anslag, som har ständigt sjunkande köpkraft. Om olika tidsperspektiv ger olika ekonomiska klimat, går det inte att få full balans dvs. bästa totaleffekt mellan försvarsenheter och system, som har olika - ofta mycket olika - livslängd. Vi yrkar därför att Kungl. Maj:t måtte utreda och lägga fram förslag till ett nytt system för reglering av kompensationen för pris- och löneökningar inom försvaret efter sådana normer att full kompensation skall utgå. Systemet bör komma i tillämpning fr. o. m. /76. För nästa budgetår vill vi yrka på att försvarsanslaget uppräknas med de belopp som har reserverats i planeringen för att täcka den bristande kompensationen, dvs. 92 milj. kr. Skulle den framtida prisutvecklingen visa att beloppet borde ha varit ett annat, föreslår vi att skillnaden regleras i en framtida ramberäkning. Det är emellertid inte bara prisregleringen som bör vara fullgod för att planeringen skall ge bästa utbyte. Det fordras ett årligt tillägg därutöver, för att det ekonomiska klimatet skall bli lika i olika perspektiv. Detta beror på att som all erfarenhet otvetydigt visat den tekniska utvecklingen undan för undan leder till dyrbarare konstruktioner för lösandet av samma uppgifter. Ett årligt tillägg för teknisk utveckling bör därför utgå. Vi vill understryka att full priskompensation och tillägg för teknisk utveckling är nödvändiga element i anslagstekniken, om bästa resultat i form av försvarseffekt skall kunna utvinnas genom långsiktig planering, alldeles oavsett den nivå på vilken försvarskostnaderna ligger. Vi föreslår ett årligt tillägg fr. o. m. /76 av av materielanslaget. För nästa budgetår bör tillägget fastställas till 68 milj. kr. Anslagsramen /75 bör alltså uppräknas med (92 + 68) 160 milj. kr. till 7 381 milj. kr. och planeringsramen för 19741979 med 1 060 milj. kr. till 37 360 milj. kr. Planeringen skall utgå från full pris- och lönekompensation fr. o. m. /76 och från en årlig uppräkning av materielanslagen från samma tidpunkt. Vi förutsätter att regeringen låter beräkna och till årets riksdag inger framställning om de ytterligare beställningsbemyndiganden som erfordras med anledning av den av oss påyrkade utvidgningen av planeringsramen. Det tillskott som vi sålunda föreslår bör utnyttjas enligt följande: oförändrade och till fördel. Balansen kan sägas upprätthållas av risken för ett oacceptabelt kärnvapenkrig, om allvarliga konflikter mellan stormaktsblocken skulle uppstå i . Någon förändring av större betydelse väntas ej heller annat än möjligen en reduktion av . På och i omgivande farvatten är den militära aktiviteten fortfarande hög, i synnerhet från sida, och visar ingen tendens att avtaga. Som sammanfattning kan sägas att utvecklingen i vår omvärld efter visat att militära maktmedel är ett väsentligt instrument i säkerhetspolitiken. Berörda parter har också i handling demonstrerat att de varit beredda att använda sådana medel. De militära styrkorna har både antalsmässigt och kvalitativt hållit en mycket hög nivå. Trots avspänningspolitik och nedrustningssträvanden finns inga tecken på någon väsentlig förändring av dessa förhållanden inom överskådlig framtid. Ett reellt, potentiellt, militärt hot föreligger i vår närhet. Det måste betraktas som en allvarlig risktagning att minska våra möjligheter att upprätthålla ett försvar, som är väl anpassat efter detta potentiella hot. Moderata samlingspartiet har konsekvent motsatt sig den nedrustning som inleddes av regeringen och som senast fastlades försvarsbeslut. Som framgår av ovanstående översikt kan utvecklingen i omvärlden inte vara ett rimligt motiv för en sådan försvagning av vår försvarsförmåga som den som pågår. försvarsbeslut betydde väsentligt försämrade möjligheter att producera förband och att anskaffa materiel. Betydande reduceringar i grund- och repetitionsutbildningssystemet har måst tillgripas. Kapitalförstöring har ägt rum genom för tidig utrangering av dyrbar materiel, och nyanskaffningen har starkt reducerats till men för vår förmåga att upprätthålla kvalificerade förband i erforderligt antal. Situationen har utvecklats därhän, att möjligheterna att bibehålla uppbyggda kunskaper och resurser för att utveckla moderna vapensystem inom landet, är på väg att starkt begränsas. Dessa allvarliga följder är bl. a. beroende på beslutet att övergå till reglering av pris- och lönekostnadsstegringarna enligt nettoprisindex i stället för tidigare tillämpat försvarsindex. Nettoprisindex kompenserar endast en del av de verkliga kostnadsökningarna, och metoden leder därför till att försvarsanslagen, som officiellt säges vara oförändrade, i verkligheten har en successivt minskad köpkraft. De beviljade anslagen kan inte i sin helhet disponeras i planläggningen. Man måste reservera medel, s. k. priskilar, som skall kunna täcka den väntade bristen på kompensation. För den femårsperiod, för vilken Om så är fallet, skulle krisen visa, hur snabbt ett riskfyllt missförstånd kan uppstå mellan supermakterna. Trots de personliga kontakterna mellan de sovjetiska och amerikanska ledarna skulle således avspänningen och samförståndet inte ha utvecklats längre än att skarpa noter och militära dispositioner måste tillgripas för att visa, var gränsen för samförståndet går. Bland övriga preliminära erfarenheter av kan nämnas att kriget visade supermakternas trots allt bristande kontroll över dem närstående mindre stater. Slutligen skall erinras om att supermakterna under hela krisen agerade utan ingående konsultationer med andra stater och statsgrupper än de stridande. Konflikten illustrerar således på nytt, och tydligare än någonsin , de båda supermakternas absoluta vilja och avsikt att helt dominera världspolitiken. De i samband med krisen i inledda störningarna i världens oljeförsörjning har givet den av oljeimport beroende delen av världen en tankeställare. Aarabstaternas oljebojkott utlösts en effekt som sannolikt översteg deras beräkningar. Industriländerna visade klart sin stora känslighet för även måttliga störningar i energiförsörjningen. Beroendet i fråga om oljeförsörjning av i övrigt obetydliga, fjärran belägna länder leder till ett allmänt oroligare världspolitiskt klimat. Det finns risk för att de små industriländerna kan komma i kläm mellan de stora, när det gäller kampen om oljan. har uttalat sitt stöd för den arabiska oljepolitiken, men det kan ej bevisas att man skulle ha inspirerat eller blåst under den. I ett eventuellt hårdnande politiskt läge kan det dock tänkas komma att ligga i intresse att skapa en olje- och ekonomisk kris för västmakterna. Då och Nato har högst olika självförsörjningsmöjligheter kan en energikris rubba balansen mellan blocken. Kriget i fördes i stor utsträckning med de modernaste vapnen ur stormakternas arsenaler. Förloppet var en illustration av vikten av att rätt följa med i den tekniska utvecklingen och att hålla god balans mellan kvalitet liksom mellan materiel och utbildning. Det bestyrkte nödvändigheten av god rörlighet hos de stridande förbanden och att man har en förstklassig underrättelsetjänst. Den gamla erfarenheten att militära enheter med sämre materiel och utbildning än motståndaren lider väldiga förluster i människoliv, fick på nytt en skrämmande belysning. Styrkeförhållandena mellan de konventionella stridskrafterna inom och Nato i är sedan en följd av år i stort sett konkreta resultaten härav på är svåra att bedöma, men det finns ingen grund för ett antagande att resultatet skall bli betydande. Klart är att effekten i fråga om fortsatt politisk avspänning inte ens i bästa fall kan bli mer än mycket begränsad. En politisk avspänning i får reell betydelse för krigsriskerna endast om den resulterar i åtgärder på det militärpolitiska området. De pågående förhandlingarna om regionala rustningsbegränsningar i torde av flera orsaker inte komma att leda till minskningar av de konventionella krigskrafterna . Sedan inledande överenskommelser om vissa offensiva och defensiva strategiska vapen träffats mellan och , har de fortsatta förhandlingarna i flera avseenden försvårats. Båda sidor driver den tekniska utvecklingen inom vapensystemen vidare, och den omständigheten att endast överenskommelser kunnat uppnås, som rör kvantiteter och icke kvaliteten på vapnen, framstår alltmer som ett hinder för ett avtal av större betydelse. Under de övre gränser som parterna inledningsvis överenskommit går upprustningen vidare antalsmässigt och kvalitetsmässigt. Detta utgör en dålig utgångspunkt för de fortsatta överläggningarna. Därtill kommer att supermakterna uppenbarligen har vitt skilda meningar om vad som skall avgöra den strategiska balansen samt om hur denna skall uppnås och bevaras. Förhandlingarna synes nu över huvud taget vara inne på mycket komplicerade tekniska och strategiska frågor, som gör det föga sannolikt att konkreta resultat skall kunna nås . Däremot kan ett ensidigt hemtagande från av USA-trupper tänkas. Det skulle i så fall förändra den militära balansen till nackdel för säkerheten i vår del av världen. Samförståndet mellan supermakterna, vilande på insikten om konsekvenserna av en konflikt dem emellan och på ömsesidig respekt för varandras vitala intressen, sattes på prov i . Under krisen fram till den 24/10 1973 följde de, såvitt nu kan bedömas, det mönster som villkoren för avspänning och samförstånd utvisade. De strävade efter att inte förlora kontrollen över utvecklingen i konfliktområdet, som de vakade över att dem närstående stridande parter inte led alltför allvarliga nederlag. När krigsutvecklingen syntes ha nått ett lämpligt skede, tog de ett samordnat initiativ i syfte att få slut på striderna. Händelserna omkring , då man från amerikansk sida genomförde en militär beredskapshöjning, kan ännu icke med säkerhet bedömas. Det kan inte helt uteslutas att supermakternas uppträdande var en avsiktlig demonstration av att de under vissa omständigheter är beredda att åsidosätta grundprinciperna för avspänning och samförstånd. Troligare är dock att de båda supermakterna missbedömde vad den andre betraktade som sina vitala intressen. av m. fl. har allt tydligare tecken framträtt på att supermakterna önskat ta försöksvisa steg i riktning mot en dämpning av spänningen dem emellan. De sovjetisk-amerikanska relationerna har sålunda kommit att kännetecknas av samförstånd på vissa begränsade områden av för båda parter gemensamt intresse, som mycket av den grundläggande misstron dem emellan bestått. Detta har lett till överenskommelsen om kvalitativa och kvantitativa begränsningar av tillväxttakten för vissa strategiska vapensystem. Båda supermakterna har också agerat med stor försiktighet i konflikter, som berört för motparten vitala intresseområden och har även i andra konflikter undvikit militära åtgärder, som på ett avgörande sätt kunnat störa de inbördes relationerna. Detta har lett till att på sina håll i såväl öst som väst farhågorna ökat för att en intressegemenskap mellan supermakterna på andra staters bekostnad skall växa fram. I ett internationellt klimat, där supermaktöverläggningar i ökande grad äger rum över huvudet på de mindre aliansmedlemmarna, är det naturligt att tecken på påfrestningar inom allianserna och att de alliansfria staterna känner oro. Man kan förutsätta att stormakterna även i fortsättningen skall söka utnyttja för dem gynnsamma tillfällen att nå uppställda långsiktiga mål och att allmänt förbättra sin ställning. Ekonomiska och politiska påtryckningsmedel kan härvid komma att användas i större utsträckning än . Fyrmaktsöverenskommelsen om och östpolitik utgör väsentliga bidrag till strävandena att nå politisk avspänning i . Utvecklingen av förhandlingarna har inneburit att vissa potentiella krisfrågor kunnat avföras eller reduceras i betydelse. Men medan de folkrättsliga konsekvenserna av de öst-västtyska förhandlingarna hunnit så långt som till FN-medlemskap 1973 för de båda tyska staterna, har omfattningen av de utvidgade kontakterna över järnridån varit blygsam. , som under de senaste årens förhandlingar i flera omgångar haft att anpassa sig till den av önskade takten, har, sedan det folkrättsliga erkännandet säkrats, inlett en beslutsam avgränsningspolitik mot det västtyska inflytandet. Några entydiga effekter för samarbetet i har således utvecklingen av den tyska frågan inte haft. Multilaterala förhandlingar om de europeiska säkerhets- och samarbetsfrågorna förs nu inom europeiska säkerhetskonferensens ram.