mot · FX02657 · 1974-01-01 00:00:00 — Motion nr 1974 Mot. av m. fl. /75 skall vi enligt löfte nå enprocentmålet. I denna motion konstateras att den av regeringen föreslagna höjningen inte räcker för att nå detta mål och att regeringen lämnar i ovisshet om den ämnar stå fast vid att enprocentmålet skall uppnås /75. bör också begära att regeringen lägger fram förslag om erforderliga tilläggsanslag för att nå detta mål. U-landsbiståndets andel av BNP bör också öka efter det att enprocentmålet uppnåtts. SIDA bör få ansvaret för hela biståndsverksamheten, dvs. även ansvaret för beredning av medverkan i det mellanstatliga biståndsarbetet. Det skulle öka effektiviteten i bevakningen av biståndsärendena i FNorganen och bidra till bättre samordning av det svenska uppträdandet i dessa organ. Också insyn bör stärkas i de internationella biståndsprogrammen. Inom ramen för ett tilläggsanslag till årets riksdag bör följande behov tillgodoses: nya samarbetsprojekt med regionala utvecklingsbanker ., ytterligare katastrofbistånd till , höjning av länderramarna för och (upp till 100 respektive . ), obeskurna anslag till SIDA för informationsverksamheten och SIDA:s egen förvaltning, en ökning med . utöver regeringens förslag när det gäller stödet till missionen och de frivilliga organisationernas u-landsverksamhet. (), och bör i fortsättningen betraktas som s. k. programländer för svenskt bistånd. Biståndsverksamheten bör återigen tas upp i och . Både katastrofhjälp och långsiktigt forskningsstöd bör ges till de drabbade i Sahel-området. Insatserna för befrielserörelserna i södra måste vidgas. Varubiståndet bör vara kvar på oförändrad nivå . - och bör utgå vid sidan av länderramarna för att bevara det ordinarie biståndet obundet. bör ånyo slå fast att familjeplaneringsinsatserna inte omfattas av den koncentrationsprincip som gäller för övrigt bistånd, och de bilaterala familjeplaneringsinsatserna bör vidgas till fler länder. roll i världsekonomin måste förändras. De skall inte bara vara råvaruproducenter för de rika länderna. De rika ländernas protektionism måste vika. Åtgärder i form av bl. a. buffertlager och råvaruavtal för fler varor och omfattande fler länder bör sättas in. bör sätta in all kraft på att snabbt få till stånd ett internationellt system med s. k. supplementär finansiering, som skulle garantera planer mot oförutsedda, långvariga exportbortfall. De rika länderna måste också vara beredda att släppa till sina marknader för export. Förutom avskaffande av för diskriminerande tullar bör få vidgat exportbistånd i form av hjälp med marknadsföring etc. Ett ökat industribistånd kan bidra till att skapa ett mer differentierat näringsliv i och ta vara på det kunnande som finns inom svenskt näringsliv. 1 enlighet med industribiståndsutredningens förslag bör det svenska investeringsgarantisystemet vidgas till att i princip omfatta alla som definitionsmässigt hänförs till . Kraven på utvecklingseffekt och inpassning i egen planering måste självklart kvarstå. Regeringen föreslår i årets statsverksproposition en ökning av de samlade anslagen för internationellt utvecklingsarbete för /75 , dvs. en höjning upp till totalt . Efter hänvisning till den rådande ekonomiska osäkerheten förklarar regeringen att den avser att återkomma till frågan om hur enprocentmålet skall uppnås i vårens kompletteringsproposition. Regeringen lämnar alltså i ovisshet om huruvida man tänker stå fast vid löftet att uppnå enprocentmålet /75. Vi kan för vår del inte godta denna uppläggning. I stället förordar vi att ånyo slår fast att enprocentmålet skall uppnås /75 och att den begär att Kungl. i samband med kompletteringspropositionen framlägger förslag om tilläggsanslag av sådan storlek att enprocentmålet uppnås under /75. De i propositionen angivna nya planeringsramarna /76 och 1976/77 tyder på att regeringen avser att ligga kvar vid en procent av bruttonationalprodukten efter det att detta mål uppnåtts. Ett sådant synsätt strider mot andan beslut. Detta förutsätter nämligen att en ökning av andelen av bruttonationalprodukten även skall ske efter det att enprocentmålet uppnåtts. Vi föreslår att regeringen ger biståndspolitiska utredningen ett klart uppdrag att lägga fram förslag om hur detta lämpligen bör ske. Under budgetåren 1967/681972/73 har de internationella biståndsprogrammen mottagit av det totala svenska biståndsanslaget. Under innevarande budgetår sjönk andelen till , och de av regeringen redovisade förslagen till fördelning av anslagen för /75 innebär att denna relation bibehålles oförändrad. Det är angeläget att ger ett starkt stöd till de mellanstatliga FN-organisationernas program på såväl global som regional nivå. Vi delar SIDA:s mening att den s. k. normbildande verksamhet som FN-organen bedriver genom utredningar, resolutioner, rekommendationer och konventioner påverkar många beslutsfattare och att det inte finns någon bättre väg att anvisa än FN:s för att internationellt befordra framsteg i idébildningen för t. ex. mänskliga rättigheter, bättre förhållanden mellan arbetsmarknadens parter, sociala trygghetsanordningar, bättre hälsovård, utbildning och miljöskydd. Det är mot denna bakgrund beklagligt att den svenska bidragsandelen till minskas från till . Det redovisar heller inte i vilken ordning eller med vilka motiv detta beslut fattats, vilket vi finner anmärkningsvärt. Möjligheterna att inom de målsättningar som den svenska biståndspolitiken uppställer intensifiera samarbetet med de olika regionala utvecklingsbankerna borde utnyttjas bättre, t. ex. genom samfinansieringar mellan SIDA och regionala banker. En sådan samfinansiering skulle innebära att parallellt med den regionala banken lämnar finansiella bidrag till specifika projekt och att insatserna administreras gemensamt av dessa båda parter. Samverkan med regionala banker kan ta många former, bl. a. karaktären av en utvecklingskredit såsom SIDA:s samarbete med den östafrikanska visar. Liknande banker i andra delar av världen, t. ex. den andinska banken och den karibiska banken, borde kunna utgöra lämpliga samarbetspartner för svenskt bistånd. Dessutom kan på samma sätt som beträffande den östafrikanska gemenskapen främja ökat regionalt samarbete mellan andra stater, t. ex. när det gäller , och i södra . I samband med den uppräkning av biståndsanslagen som vi förordar anser vi att ett belopp på bör avsättas för nya regionala program. Det är redan betydande belopp av de svenska biståndsmedlen som kanaliseras via de internationella biståndsprogrammen. Under budgetåren 1974/75 1976/77 innebär regeringens förslag till planeringsramar att mer än anslås till de internationella biståndsprogrammen. Det är därför angeläget att en öppen och realistisk debatt förs om denna verksamhet och att får ett bättre underlag för sina beslut. Vi förordar därför, att beslutar att SIDA får beredningsansvaret för medverkan i de internationella biståndsprogrammen. Detta skulle öka effektiviteten i bevakningen av biståndsärendena i FN-organen som förutsättningarna för en bättre samordning av det svenska uppträdandet i dessa organ skulle förbättras. Det är även angeläget att möjligheter till ökad insyn i de internationella biståndsprogrammen prövas. Vi vill i detta sammanhang förorda att en starkare förbindelselänk med upprättas genom en utbyggd parlamentarisk representation i de organ som fortlöpande följer verksamheten och genom närvaro av parlamentariska representanter vid de viktigaste årliga mötena i de viktigaste av . Ökade möjligheter bör t. ex. ges för riksdagsmän att följa () och UNDP:s verksamhet. Fortlöpande bör en utvidgad redovisning ges till beträffande FN-organens verksamhet liksom beträffande de internationella biståndsprogrammen över huvud taget. Det beslut som 1970 fattade i ländervalsfrågan var en kompromiss genom vilken nyanserade riktlinjer utformades för den svenska biståndspolitiken. I ett uppmärksammat tillägg till propositionens uttalande fastslogs i statsutskottets betänkande 1970:84 att den svenska biståndspolitikens målsättningar är möjliga att uppnå i länder med olika politiska och ekonomiska system samt att en schematisk uppdelning av under olika etiketter är vansklig. Detta uttalande innebär att svenskt bistånd skall kunna ges till ett brett spektrum av mottagarländer - alltså ej enbart till u-landsregimer av en viss politisk kulör. Vi konstaterar med tillfredsställelse att den indikativa planeringsformen /75 höjs för . Regeringen tillgodoser därmed krav som framfördes från vårt håll i . Eftersom drabbats mycket hårt av torka och hungersnöd förutsätter vi emellertid att planeringsramen höjs ytterligare genom tilläggsanslag av katastrofmedel. Starka skäl finns för att kraftigt höja biståndet till . Trots att kopparpriset varit högt har avspärrningen av gränsen till kommit att betyda mycket stora ekonomiska uppoffringar för . Avspärrningen har lett till att hela utrikeshandel har omorienterats. Detta kommer snabbt att kosta landet miljardbelopp. En vädjan har också utgått från FN:s generalsekreterare till medlemsstaterna att bistå i denna situation. Vi föreslår därför, att planeringsramen för /75 höjs till . Därmed betonas, att en hörnsten i biståndspolitik är att stärka hjälpen till de oberoende afrikanska staterna i södra . , och har också ett starkt behov av bistånd utifrån. Vi hälsar därför med tillfredsställelse att biståndsprogrammet för utvecklats snabbt. Vi föreslår emellertid att både och formellt göres till mottagarländer för svenskt bilateralt bistånd och att våra biståndsinsatser i dessa länder väsentligt vidgas. Utrymme härför bör finnas i samband med den höjning av biståndsanslagen som vi förutsätter sker i samband med kompletteringspropositionen. Med hänsyn till de stora biståndsbehoven i föreslår vi att planeringsramen för detta land höjs . möter mycket stora problem. Det utländska biståndet minskar bl. a. därför att själv har stora svårigheter. En sammanställning visar att landet har en brist på över spannmål som en följd av den tidigare torkan och av översvämningarna. Katastrofhjälpsinsatser liksom varubistånd vid sidan av den här föreslagna planeringsramen bör därför kunna komma i fråga. För det ordinarie biståndsprogrammet i uppgick anslagen till under innevarande budgetår. Departementschefen räknar med en viss ökning för /75. Vi vill förorda att detta land i fortsättningen även formellt betraktas som ett av mottagarländerna för svenskt bilateralt bistånd och att i samband därmed en planering för en väsentlig utökning av biståndet äger rum. I fråga om föreslår departementschefen att ett belopp på anslås som stöd till särskilda återuppbyggnadsinsatser efter översvämningskatastrofen. Vi förutsätter dessutom att möjligheterna till nya hjälpinsatser i , som aviserades i föregående års statsverksproposition, prövas i positiv anda och får till resultat att kommer att fortsätta som mottagarland för svenskt bistånd. Utrymme såväl för detta som för vidgat stöd till bör kunna beredas inom ramen för det tilläggsanslag som vi förutsätter framlägges i samband med årets kompletteringsproposition. Föredragande statsrådet uttalar, att svenska biståndsinsatser i bör övervägas. av inbördeskrig har enighet uppnåtts. En väsentlig förutsättning för att denna skall bestå är att befolkningen kan komma i åtnjutande av höjd levnadsstandard. Därför bör långsiktiga biståndsinsatser startas. För södra delen av är situationen mycket oroande. Man har sedan konflikten upphörde fått ta hand om 1 miljon återvändande flyktingar. Omedelbara åtgärder av katastrofhjälpskaraktär bör därför sättas in från svensk sida. Vi förutsätter, att uttalar sin anslutning till tanken att svenskt bistånd återupptas i . I södra pågår alltjämt kampen mot fortsatt apartheid och kolonialt herravälde. Vi har hävdat, att stödet till befrielserörelserna i södra måste vidgas, i främst hand till , ZAPU och i , SWAPU i . För vår del anser vi, att de gjorda insatserna inte räcker. Speciellt viktigt är att man förutsättningslöst undersöker möjligheterna att bistå de rhodesiska befrielserörelserna. Vi föreslår också att får ökade direkta svenska bidrag för humanitär hjälp liksom att stödet till SWAPU utbyggs. I fråga om erkänner O AU flera befrielserörelser. Den har emellertid begränsat sitt stöd enbart till en rörelse MPLA trots att trovärdiga rapporter om de olika rörelsernas verksamhet borde ha lett till att bistånd lämnas till de två viktigaste motståndsrörelserna, FNLA och MPLA. Utländska besökare har verifierat FNLA:s aktivitet inne i liksom det faktum att rörelsen behärskar vissa områden av landet. Dess verksamhet i , sjukhuset i , sjukstationerna, skolorna med tiotusentals elever är också fakta som är lätta att kontrollera. En objektiv bedömning av rörelsernas politiska målsättning bör leda till att ger stöd åt både MPLA och FNLA. Under ledning av OAU har dessutom en överenskommelse ingåtts om samarbete mellan de båda organisationerna på både det politiska och det militära planet. Det ensidiga svenska stödet till en av de två rörelserna innebär ingenting mindre än ett sabotage av OAU:s strävan att åstadkomma en enhetlig befrielsefront i . Vi föreslår därför att stöd utgår till både MPLA och FNLA. Frågan om stöd till motståndsrörelser bereds av flyktingberedningen, som är tillsatt av Kungl. Då detta stöd är förknippat med ömtåliga politiska bedömningar bör flyktingberedningen utvidgas till att även inkludera parlamentarisk representation. Sådan representation skulle bidra till att öka insyn i denna del av biståndsverksamheten och även göra biståndet till motståndsrörelserna bättre förankrat hos de olika partierna. Det måste förbli en självklar princip att svenskt u-landsbistånd skall vara obundet. har också i olika internationella organ verkat för att andra länder ansluter sig till denna princip. En bindning av biståndsanslagen till leveranser från givarlandet innebär i allmänhet en försämring av biståndets kvalitet. I förra årets statsverksproposition föreslog regeringen att varubiståndet skulle ökas kraftigt med sikte på en totalvolym av . Utskottet uttalade dock att det kunde visa sig svårt att klara denna målsättning. Utskottet betonade att mottagarna bör fritt kunna besluta om vilka varor de önskar erhålla. I sina anslagsäskanden för /75 har SIDA påpekat att vissa mottagarländer beklagar att ställning som föredöme i avbindningsdiskussionerna har försvagats genom den kraftiga ökningen av varubiståndet under innevarande budgetår. Man konstaterar också att leveransförseningar uppstått på grund av kapacitetsproblem inom de aktuella exportföretagen. SIDA förutsatte en oförändrad anslagsvolym på för varubiståndet under /75. Med hänsyn bl. a. till uttalande om valfrihet för mottagarna föreslår SIDA att varubeståndet läggs utanför de ordinarie finasiella länderramarna. För flera av mottagarländerna skulle detta innebära en ökning av det obundna biståndet i förhållande till tidigare planeringsläge. Regeringen föreslår däremot en höjning med av varubeståndet /75 och förutsätter att anslaget även i fortsättningen skall ingå i de ordinarie länderramarna. Vi föreslår ett oförändrat anslag /75 till varubistånd. vill vi förorda att detta anslag läggs utanför länderramarna. Detta borde vara möjligt att genomföra fr. o. m. /75 i samband med den av oss föreslagna höjningen av anslagen så att enprocentmålet uppnås. Liksom bör de huvudsakliga mottagarna av svenskt varubistånd /75 förutsättas vara , , , och . Det är av stor betydelse att genom direkta bilaterala insatser skaffar sig erfarenhet från familjeplaneringsverksamheten i olika länder i Därigenom kan vi spela en större och mera aktiv roll i det internationella samarbetet på detta område och lämna värdefulla bidrag när det gäller att vidareutveckla familjeplaneringens metoder. I motioner till 1972 och riksdagar har vi uttalat oro över regeringens avsikt att koncentrera det direkta svenska familjeplaneringsbiståndet till ett mindre antal länder än tidigare, huvudsakligen programländerna. Vi har påpekat att detta uttalande inte står i överensstämmelse med intentioner, vilka ju innebär att familjeplaneringsbiståndet icke skall vara bundet av koncentrationsprincipen. har med tillfredsställelse noterat den starka satsning på familjeplanering som sker inom den svenska biståndsverksamheten och uttalat att direkta familjeplaneringsinsatser även fortsättningsvis kan ske utanför kretsen av programländer. Därvid är det väsentligt att beakta att familj eplaneringsinsatserna integreras i en allmän och social omvårdnadspolitik (UU 1972:6). Trots uttalande i denna fråga har en mycket klar koncentrationspolitik bedrivits. Medan SIDA tidigare lämnade familjeplaneringsbistånd i inemot ett tjugotal länder är de direkta svenska insatserna begränsade till , , , och . I förekommer vissa inslag av familjeplaneringsverksamhet i det program för barna- och mödravård som stöder. I och har vi slutat våra direkta familjeplaneringsinsatser, och i årets statsverksproposition meddelas att biståndet till nu kraftigt avtrappas och snart kommer att slutföras. Samma besked lämnar statsverkspropositionen beträffande familjeplaneringsprogrammet i . Inga nya bilaterala biståndsinsatser på familjeplaneringsområdet har heller tillkommit utanför programländerna. Behovet av direkta svenska familjeplaneringsinsatser accentueras av att de resurser som står till förfogande för är helt intecknade av avtalade och planerade insatser och att länder som och kraftigt minskat sin familj eplaneringshjälp eller helt upphört med sin bilaterala biståndsverksamhet på detta område. Resultat av ett svenskt beslut att dra sig tillbaka kan därför bli att familjeplaneringsverksamheten i allt flera länder blir beroende av amerikansk hjälp, med de politiska och psykologiska problem för familjeplaneringsverksamheten detta kan medföra. Mot denna bakgrund föreslår vi att ånyo slår fast att familjeplaneringsbiståndet inte skall vara länderbundet samt att det är önskvärt att de direkta familjeplaneringsinsatserna utanför kretsen av programländer vidgas. Att 1974 proklamerats som ett världsbefolkningsår ger speciell anledning att göra en klar markering av beredvillighet till ytterligare bilaterala och multilaterala insatser på detta område. i utgör också ett utmärkt tillfälle för att klargöra innebörden av den svenska politiken inte minst för intresserade . har bristen på livsmedel i vissa blivit allt tydligare och behovet av internationella åtgärder för livsmedels- och katastrofhjälp alltmera kännbart. Stagnationen i egen livsmedelsproduktion har gjort dem beroende av världsmarknaden. möjligheter att där försäkra sig om överskottslager har emellertid avsevärt minskat, eftersom en starkt ökad efterfrågan på världsmarknaden lett till både minskad tillgång och mycket starkt höjda priser. Mot denna bakgrund är det tillfredsställande att det svenska bidraget inom ramen konvention om livsmedelshjälp (FAC) och Internationella livsmedelsprogrammet (WFP) ökas. Vi välkomnar även de åtgärder som vidtagits av SIDA för att bygga upp ett beredskapslager av livsmedel som kan användas för svenska katastrofinsatser i eller i internationellt samordnade aktioner. De senaste årens erfarenheter tyder på att det är realistiskt att förutsätta ett ökande behov av svenska katastrofhjälpsinsatser. Det är därför väl motiverat att anslaget för katastrofbistånd /75 ökas till . Genom denna reserv kommer ytterligare humanitär hjälp och katastrofhjälp att möjliggöras för att lindra nöden i . Vi förutsätter därför, att avsevärda direkta svenska insatser som grundas på samtliga parters behov kommer att finansieras ur detta anslag. Ännu mer massiva omedelbara katastrofhjälpsinsatser motiveras av den rådande hungersituationen i det s. k. Sahel-området i västra liksom i och . I vill vi speciellt peka på behoven av fortsatta katastrofhjälpsinsatser i och . I årets anslagsäskanden har SIDA starkt understrukit att FN-organen på detta område inte är rustade för snabba och effektiva operativa insatser men att icke-statliga organisationer, främst Röda korset, har en betydande erfarenhet och potentiell kapacitet men otillräckliga resurser och befogenheter. Det är därför ytterligt angeläget att snabbt medverkar till, som SIDA föreslår, att radikala åtgärder vidtas för att åstadkomma en samordning på internationell nivå, omfattande även en planmässig försörjning med resurser som även krävs i sådana katastrofsituationer. Vi finner det därför angeläget att av föreslagna nödvändiga såväl internationella som svenska samordningsåtgärder kommer till stånd. Det arbete som utförs av missionen och andra frivilliga organisationer i är av mycket stor betydelse. Därför är det starkt motiverat att höja anslaget till enskilda organisationers u-landsinsatser också då insatser görs utanför kretsen av programländer. Stöd bör också kunna ges till missionens eller andra frivilliga organisationers verksamhet i och eller i kolonialt dominerade områden, när syftet med insatserna är social utveckling och befrielse. Att kanalisera offentliga biståndsmedel genom religiösa, fackliga och kooperativa organisationer bidrar till att sänka administrationskostnaderna och att öka den reella effekten av insatta resurser. Ansökningsprövningar bör ske på sådant sätt att vid sidan av igångsättningsbidrag för nya projekt medel också kan utgå för utvidgning av projekt och för täckande av driftkostnader som har en uppenbart utvecklingsfrämjande effekt. SIDA har i sina petita aviserat att man avser att särskilt pröva möjligheterna att vidga den frivilliga medverkan i utvecklingsarbetet genom att ytterligare engagera sådana organisationer som sysslar med vuxenutbildning, kooperation, facklig verksamhet, förstärkning av kvinnornas ställning i samhället, utveckling av det individuella sparandet samt med utvecklingen av press och andra massmedia. Man vill även i samarbete med frivilliga organisationer och på deras initiativ bygga upp ett förstärkt maskineri för både planering och samordning av det frivilliga u-landsarbetet. Vi välkomnar dessa initiativ och vill speciellt understryka vikten av att största möjliga förenkling av administrationen av bidragsgivningen till frivilliga organisationer i detta sammanhang eftersträvas. SIDA har mot bakgrunden av de här redovisade förslagen förordat en höjning av anslaget till för /75. Departementschefen har emellertid skurit ner SIDA:s äskande med . Med hänsyn till vikten av att vidga stödet till de enskilda organisationernas u-landsverksamhet och att detta i sin tur bidrar till att skapa ett djuparp folkligt engagemang här hemma i u-landsarbetet vill vi förorda att avsätts för ändamålet i 1974/budget. Utrymme för den av oss förordade ökningen i förhållande till propositionen bör skapas genom det tilläggsanslag för biståndsändamål som vi förutsätter framläggs i samband med kompletteringspropositionen. På begäran av presenterade SIDA en fyraårsplan för informationsverksamhet. Efter riksdagsbeslut började denna plan att genomföras, och samarbetet med folkrörelserna, skolan och massmedia kunde därmed väsentligt vidgas. /75 är i denna fyraårsplan. SIDA föreslår att verksamheten i huvudsak följer de i planen uppdragna riktlinjerna och att ett anslag på inalles beräknas för informationen. Härav tillstyrker Kungl. Vi finner det oroande att regeringen på detta sätt prutar ramen för informationsverksamheten just då statsmakterna enligt vår mening bör vidta väsentliga ökningar av biståndet för att uppnå enprocentmålet. Att genom olika informations- och debattaktiviteter skapa en stark folklig förankring för biståndsverksamheten måste enligt vår mening ges hög prioritet. Dessutom innebär den av regeringen föreslagna prutningen på SIDA:s anslagsäskande på denna punkt att de enskilda organisationerna kommer att få mindre till sitt förfogande än vad SIDA förutsatt. Då utrymme inom det av regeringen