mot · FX02133 · 1974-01-17 00:00:00 — av m. fl. om en parlamentarisk utredning angående en allmän arbetslöshetsförsäkring. Arbete är en av förutsättningarna för individens sociala och ekonomiska välfärd. Förhållandena på arbetsmarknaden är emellertid sådana att alla inte har denna trygghet. De näringspolitiska, regionalpolitiska och arbetsmarknadspolitiska åtgärderna har varit otillräckliga för att alla som vill skall kunna få arbete. Den frivilliga arbetslöshetsförsäkringen har länge utgjort den främsta ekonomiska trygghetsgarantin vid arbetslöshet. Arbetslöshetskassorna är uppbyggda av fackföreningsrörelsen, och försäkringsmedlen består dels av medlemmarnas inbetalda avgifter, dels av statsbidrag. Som ett komplement till detta beslutade riksdag om ett kontant arbetsmarknadsstöd, vilket utgår till dem som inte är medlemmar i en arbetslöshetskassa till ett belopp av maximalt per dag. Båda formerna för arbetslöshetsstöd är förenade med vissa villkor, vilka anges i lagen om arbetslöshetsförsäkring och lagen om kontant arbetsmarknadsstöd. Majoriteten av arbetstagarna har genom arbetslöshetskassorna ett gott ekonomiskt skydd vid arbetslöshet. Cirka en tredjedel av de förvärvsarbetande står emellertid utanför arbetslöshetskassorna. En stor del av dessa har i praktiken inte heller möjlighet att få kontant arbetsmarknadsstöd. Det gäller exempelvis tidigare hemarbetande kvinnor som söker sig ut på arbetsmarknaden liksom många företagare. Ett bristfälligt skydd har också de deltidsanställda och ungdomar som genomgått utbildning men inte kunnat erhålla arbete. Generellt sett har grupper med en genomgående svag ställning på arbetsmarknaden fortfarande ett obefintligt eller bristfälligt arbetslöshetsskydd. har förordat införande av en allmän arbetslöshetsförsäkring. Vid riksdag poängterade vi att det kontanta arbetsmarknadsstödet måste ses som ett steg på vägen mot en sådan lösning. TCO, SR och t. ex. har numera uttryckt att en allmän arbetslöshetsförsäkring bör införas. har LO inte ställt sig helt avvisande till en sådan utveckling. Löntagarorganisationerna måste självfallet även i ett allmänt system ha en central funktion. De frivilliga kassorna har inneburit många fördelar, särskilt genom kassornas goda kontakter med medlemmar, organisationer och arbetsmarknadsmyndigheter. Verksamheten har kunnat bedrivas med ett minimum av byråkrati. En obligatorisk försäkring bör ta till vara de fördelar som finns inom nuvarande system. De försäkrade och deras organisationer måste ha ett stort inflytande. Det nuvarande systemet är uppbyggt med fristående kassor för olika yrkesområden. Medlemmarnas avgifter varierar därigenom i betydande grad mellan olika grupper försäkrade. De som löper liten risk att bli arbetslösa betalar en låg avgift och tvärtom. Detta är en betydande svaghet i det nuvarande systemet då ett socialt försäkringssystem bör präglas av solidaritet mellan medborgarna. Det nuvarande kravet på egna företagare att helt avveckla sin rörelse innan stöd kan utgå måste anses orimligt. Det centrala måste vara att personen i fråga står till arbetsmarknadens förfogande och på ett påtagligt sätt visat att så verkligen är förhållandet. Arbetslöshetsstödet får emellertid inte ha en sådan konstruktion att det kan användas som inkomstutfyllnad i rörelsen. En allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring bör kunna skapas genom att man vidgar gruppen som kan tillgodogöra sig det kontanta arbetsmarknadsstödet och genom att man samordnar detta med stödet från de nuvarande arbetslöshetskassorna till ett obligatoriskt grundtrygghetssystem. Utöver detta system bör det sedan finnas möjlighet att genom frivilliga bidrag stärka skyddet från den enskildes sida. Arbetsmarknadssituationen är besvärlig för många. Många har ett bristfälligt arbetslöshetsskydd. Från jämlikhetssynpunkt måste frågan om allmän arbetslöshetsförsäkring lösas skyndsamt. En utredning bör därför tillsättas med uppgift att lägga fram förslag till en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Utredningen skall ha möjlighet att pröva olika organisatoriska lösningar, men självfallet måste denna försäkring samordnas med den allmänna försäkringen. Utredningen bör vara parlamentariskt sammansatt, och i densamma bör ingå representanter för löntagar- och näringslivsorganisationerna. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos Kungl. Maj:t begära att en parlamentarisk utredning med representanter för löntagaroch näringslivsorganisationer tillsätts med uppgift att skyndsamt lägga fram förslag till en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. () i Glömminge () i () i Lane-Herrestad