mot · FX02932 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. angående riktlinjer för den ekonomiska politiken, m. m. I denna motion sammanfattar moderata samlingspartiet sin syn på den ekonomiska politiken. I ett första avsnitt behandlas vår ideologiska utgångspunkt i synen på förhållandet mellan den enskilda människan och samhället. I därpå följande avsnitt tas äganderätten upp, därefter den ekonomiska politiken och skattepolitiken och slutligen näringspolitiken. Det går en avgörande skiljelinje mellan moderata samlingspartiet och socialdemokratin i synen på den enskilde medborgarens valfrihet. Det kollektiva betraktelsesätt, som dagens socialdemokrati förfäktar, tar sig alltför ofta uttryck i misstro mot individen och hans förmåga och i en övertro på nödvändigheten och möjligheten av att med hjälp av kollektiva insatser skapa om och förbättra den enskilde medborgarens situation. Enligt vår uppfattning är fria och oberoende individer grunden för den socialt styrda marknadsekonomi som skapar vårt lands välfärd. Inom ramar som stat och kommun drar upp förvaltar och vidareutvecklar enskilda medborgare vår nations samlade välfärd. En parlamentarisk demokrati måste bygga på mångsidighet. I dagens samhälle koncentreras emellertid alltmer av de centrala politiska besluten. Kravet på respekt för individens integritet måste skärpas. Den enskildes möjlighet att hävda sina intressen gentemot en allt mäktigare statsmakt kommer att bli ett av de kommande decenniernas allra mest angelägna problem. Den enskildes inflytande och beslutanderätt måste vidgas i politiskt och ekonomiskt hänseende, inte bara genom att en ökad andel av den totala inkomstbildningen ställes till den enskildes och hans familjs förfogande utan också genom en vidgning av hans andel i förmögenhetsbildningen. Moderata samlingspartiet eftersträvar en jämnare egendoms- och förmögenhetsfördelning. Vår uppfattning om vad som menas med ett starkt samhälle skiljer sig från socialdemokraternas. Mot en allt starkare statlig kontroll, en allt större byråkrati och ett allt högre skattetryck ställer moderata samlingspartiet alternativet det starka samhälle där den enskilde garanteras en stark ställning. Den jämnare fördelning av inkomsterna som följt med vårt lands ekonomiska tillväxt saknar motsvarighet då det gäller ägandet. Här har en markant koncentration till den offentliga sektorn skett. Enligt vår uppfattning måste den ekonomiska politiken inriktas på att skapa gynnsamma villkor för de enskilda medborgarnas sparande. Sparandet bör underlättas genom särskilda sparstimulerande åtgärder. Vi rekommenderar en rad sådana. Att spara till ett eget hem är för många människor det mest Samhället bör stödja medborgarna i denna strävan. Moderata samlingspartiet vill o att ett system för premiering av hushållssparande införes, som tar särskild hänsyn till de lägre inkomsttagarnas och barnfamiljernas o att skattepolitiken avpassas så, att utrymme för personligt sparande ökas o att olika former av sparlön och delägarsparande stimuleras o att det extra avdraget för kapitalavkastning höjs 0 att bostads- och fritidshusägandet uppmuntras. Den ekonomiska politiken och skattepolitiken Oljebristen gör konjunkturutvecklingen oviss. En långvarig begränsning av oljeproduktionen ligger emellertid inte i de oljeproducerande ländernas intresse. Utbudet på oljemarknaden torde komma att normaliseras om än vid en högre prisnivå . 1973 blev ytterligare ett i raden av magra år för det svenska folkhushållet. I flertalet länder i förlöpte utvecklingen under detta år väsentligt gynnsammare än här. Den privata konsumtionen har stagnerat. Investeringsutvecklingen har varit negativ. Detta har lett till allvarliga sysselsättningssvårigheter. Skattesystemet har haft en avgörande inverkan på den låga konsumtionsutvecklingen. Regeringen tycks i sin ekonomiska politik vara bunden 1 ett otidsenligt budgetsaldotänkande. Krav på generella stimulansåtgärder har upprepade gånger tillbakavisats av regeringen. Den offentliga sektorns inverkan på den totala efterfrågan i samhällsekonomin har närmast varit negativ. Erfarenheterna av de senaste årens misslyckade ekonomiska politik bör analyseras för att onödiga välfärdsförluster för framtiden skall kunna undvikas. sysselsättningen bör klarläggas. För detta ändamål bör en finanspolitisk utredning tillsättas. kommer priserna att stiga kraftigt och bytesbalansen att försämras genom den fördyrade oljeimporten. Vidtages inga särskilda stimulansåtgärder, är det inte sannolikt, att den ekonomiska tillväxten kommer att överstiga 2 å . I syfte att stimulera ekonomin förordar vi i första hand en sänkning av den direkta skatten. Även genom en sänkning av mervärdeskatten skulle den nödvändiga stimulansen kunna åstadkommas. Avgörande för vårt ställningstagande måste vara vilket alternativ som har de största möjligheterna att vinna bifall. Även på ett antal andra områden föreslås stimulansåtgärder. På måste en genomgripande skatteomläggning komma till stånd. Ett centralt mål måste vara att åstadkomma en sänkning av det totala skattetrycket, dvs. minska den del av inkomsten som går till skatt. Detta fordrar en uppbromsning av den offentliga sektorns utgiftsexpansion. En besparingsutredning bör tillsättas med syfte att åstadkomma en bättre hushållning med skattemedel. Genom penningvärdeförsämringen har skatterna automatiskt skärpts. Denna automatik är enligt vår uppfattning oacceptabel. Ett hinder mot automatiska skatteskärpningar bör skapas genom att skattesystemet indexregleras. Moderata samlingspartiet vill o att en sänkning av skatten, den direkta skatten eller mervärdeskatten genomförs o att skattesystemet skall indexregleras o att det totala skattetrycket skall sänkas o att en parlamentarisk besparingsutredning tillsättes o att arbetsgivareavgiften inom stödområdet sänkes o att inflationen bekämpas och att i detta syfte ett stabiliseringspolitiskt program utarbetas i samverkan mellan regeringen, oppositionspartierna, näringslivet och parterna på arbetsmarknaden o att en finanspolitisk utredning tillsättes för att analysera erfarenheterna av de senaste årens ekonomiska politik o att ATP-uttaget differentieras med hänsyn till ålder o att energibesparande investeringar stimuleras. Genom den s. k. aktiva näringspolitiken har regeringen strävat efter att skärpa det centrala greppet över näringslivet. En rik flora av bidrag och subventioner har vuxit fram som ökade bördor, har lagts på produktionen. Detta system leder till betydande risker för välfärdsutvecklingen. Näringspolitikens främsta uppgift bör vara att dra upp ramar inom vilka näringslivet skall verka. Den skall befrämja en effektiv konkurrens och garantera en väl fungerande kreditmarknad. Näringslivets försörjning med riskvilligt kapital är en annan väsentlig näringspolitisk uppgift. För att de svenska företagen skall klara sig i den internationella konkurrensen på världsmarknaden krävs vidare att tillräckliga resurser avsättes för forsknings- och utvecklingsarbete. Med tanke på nyföretagandets betydelse för dynamiken i näringslivet är de senaste årens negativa utveckling synnerligen oroande. Näringspolitiken skall stimulera. Möjligheter till bl. a. skattelättnader för nystartade företag bör utredas. De mindre och medelstora företagen är av särskild betydelse för vårt lands ekonomi. Deras problem med kapitalfinansieringen måste lösas. beslut att höja det lägsta aktiekapitalet till kommer att skapa svårigheter för många mindre företag. Vi anser att gränsen bör vara . Vi kräver regler som gör det möjligt att medge uppskrivning av aktiekapitalet med obeskattade medel. Den faktiska sambeskattningen av makar, som arbetar inom ett eget företag, är till nackdel för den mindre företagsamheten. Den måste ersättas med en individuell beskattning. Också arbetsgivareavgiften drabbar i särskilt hög grad de små företagen. En omprövning av beräkningsunderlaget för denna måste komma till stånd. Samhället ålägger företagen att inlämna ett stort antal uppgifter för olika statistiska ändamål. Frågan om ersättning till företagen för detta arbete bör prövas. AP-fonden gavs genom beslut rätt att köpa aktier. Beslutet bör modifieras. Högst bör få användas, och aktier i ett företag bör inte få förvärvas till större andel än högst av röstetalet. De svenska företagen haren mycket omfattande internationell verksamhet. I relation till folkmängden överträffas därvidlag endast av och . förekommer ett omfattande internationellt samarbete rörande de multinationella företagen. bör i största möjliga utsträckning ta del av detta arbete. Internationella överenskommelser är angelägna och medger en rimlig kontroll som de positiva effekterna på välfärdsutvecklingen tillvaratas. Moderata samlingspartiet vill o att uttalar att ett av målen för näringspolitiken skall vara bevarandet av en icke-socialistisk ekonomi o att möjligheter skapas för företagen att göra avsättning till forskningsoch utvecklingsfonder o att de mindre företagen skall få möjlighet att göra avsättning till självfinansieringsfonder o att möjligheterna att stimulera nyföretagandet genom skattelättnader utreds o att gränsen för lägsta aktiekapital skall vara o att de mindre företagen skall få möjlighet att uppskriva aktiekapitalet till lägsta tillåtna belopp med obeskattade medel o att en ny företagsform tillskapas avpassad efter de mindre företagens behov O att sambeskattningen av makar som arbetar i eget företag avskaffas o att företagen ges ersättning för det arbete deras uppgiftsplikt medför O att AP-fondens rätt att köpa aktier i enskilda företag begränsas o att tar initiativ till samråd om utbyte av information om och kontroll av multinationella företag med i första hand och EG. Samhällsbyggandet måste syfta till att skapa en miljö som tillåter den enskilda människan att i så stor utsträckning som möjligt efter fritt val utforma sitt liv. Samhällets åtgärder för att ge alla medborgare garantier för trygghet och välfärd måste utformas under beaktande av individens behov av frihet och oberoende. I mångt och mycket strävar de demokratiska partierna och idéströmningarna mot samma mål. Alla säger sig sätta den enskilda individens intressen i centrum. Trots detta skiljer sig såväl deras framtidsföreställningar som deras praktiska politik. I botten på de politiska motsättningarna ligger ofta grundläggande skillnader i uppfattningen av hur det samhälle skall vara byggt som bäst tjänar individen. Det senaste århundradets politiska motsättningar har till stor del rört frågan om gränsdragningen mellan statsmaktens och den enskilda individens uppgifter och ansvar. Kollektivet har ofta satts mot den enskilde medborgaren. En extrem individualism har ofta stått mot en extrem kollektivism. Moderata samlingspartiet företräder intet av dessa båda alternativ. Med sin bas i gångna tiders socialkonservatism kan partiet aldrig anklagas för att vara statsförnekande eller för att sträva efter den nattväktarstat som extrema liberaler ofta sett som sitt ideal. Från den sociala konservatismen har partiet fört vidare såväl förståelsen för behovet av gemensamma samhällsinsatser som insikten om att samhällsarbetet måste grundas på realism, moderation och enskilt ansvarstagande. Dagens moderata samlingsparti är emellertid inte enbart ett parti, som till vår tid för vidare socialkonservatismens ideologi. har de liberala dragen i partiets grundvärderingar successivt stärkts. Partiets politik har i allt högre grad kommit att inspireras av de idéer om individens frihet och oberoende som utgör liberalismens bidrag till idéutvecklingen i de västerländska demokratierna. förenas i moderata samlingspartiets politik socialkonservatismens ansvarsmedvetande, gemensamhetskänsla och moderation med liberalismens frihetsbegär och reformsträvanden, ideologier som visat sin livskraft som byggstenar i fria, demokratiska och västerländska samhällen. Begreppet västerländsk är betydelsefullt. Det hänsyftar på den tradition av humanism och medmänsklighet som ytterst kan föras tillbaka på den kristna religionen. I viljan att slå vakt om den enskilde medborgarens valfrihet går en grundläggande skiljelinje mellan moderata samlingspartiet och de Socialismen reducerar alltför lätt individen till objekt för samhällsinsatser. För en social ingenjörskonst, som syftar till att göra samhället bättre, men som kan leda till att de enskilda individernas egna konkreta krav och önskemål skjuts i bakgrunden. Det kollektiva betraktelsesätt som dagens socialdemokrati förfäktar tar sig alltför ofta uttryck i misstro mot individen och hans förmåga samt i en övertro på nödvändigheten och möjligheten att med hjälp av kollektiva insatser skapa om och förbättra de enskilda medborgarnas situation och inbördes relationer. Det starka samhälle som kommit att bli socialdemokratins ideologiska credo har för många människor kommit att i vissa hänseenden framstå som ett förmyndarsamhälle, vars företrädare alltid vet bättre än den enskilde. Det har på betydelsefulla punkter satt regeringens politik på prov. Sextiotalets slut och sjuttiotalets första år blev en period, när politiska s. k. visioner konfronterades med verkligheten. Den verklighet socialdemokratin ofta kallat sin främsta fiende slog sönder de övermodiga visionerna. De förhoppningar de väckt hos enskilda människor grusades. Oro och osäkerhet blev de svikna förhoppningarnas följder. Socialdemokraterna har fått notera allvarliga bakslag i val. En på förmenta gruppmotsättningar byggd skattepolitik, som inte tar hänsyn till individernas önskemål, har lett socialdemokratin i en återvändsgränd. En bostadspolitik, som dirigerar människorna till mastodontområden av stål och betong, har blivit ett misslyckande. En näringspolitik, som inte tar hänsyn till behovet av nyskapande insatser har framkallat hög arbetslöshet. På område efter område har verkligheten visat vart socialdemokratisk politik leder. Fria och oberoende individer utgör också grunden för den socialt styrda marknadsekonomi som givit vårt lands medborgare en hög välfärd. Inom de ramar, som stat och kommun drar upp, förvaltar och vidareutvecklar enskilda medborgare vår nations samlade välfärd. Genom expansionskraften och mångsidigheten i ett sådant ekonomiskt system skapas möjligheter till fortsatt välfärdstillväxt och trygghet. En parlamentarisk demokrati måste bygga på mångsidighet och pluralism. Samverkan mellan oberoende ansvarstagande individer och samhällsgrupper utgör en nödvändig förutsättning för det västerländska folkstyret. Dagens samhälle kontrolleras emellertid alltmer av centrala politiska beslut. Den offentliga sektorn har växt ut och samhällsorganens inflytande har blivit större än vad det var bara för något decennium sedan. Detta innebär att det decentraliserade beslutsfattandet alltmer ersätts av myndighetsbeslut, dvs. lägges i händerna på ett litet antal politiker eller tjänstemän. Den snabba tekniska utvecklingen och kraven på åtgärder till skydd för naturresurser och miljö kommer att leda till att nya uppgifter måste angripas med gemensamma ansträngningar. Det är just därför desto mer angeläget att handhavandet av de gemensamma insatserna sker på sådant sätt att friheten och mångsidigheten kan bevaras. Kraven på respekt för individens integritet måste i själva verket skärpas, allteftersom statsmakten byggs ut. Den enskildes möjligheter att hävda sina intressen gentemot en allt mäktigare statsmakt kommer därför att bli ett av de kommande decenniernas allra mest angelägna problem. I morgondagens samhälle måste vidareutvecklingens och trygghetens krav tillgodoses genom ökad satsning på och vädjan till den enskilde medborgarens insatser och ansvarstagande. Den enskildes inflytande och beslutsrätt måste vidgas i politiskt och ekonomiskt hänseende, inte bara genom att en ökande andel av den totala inkomstbildningen ställs till den enskildes och hans familjs förfogande, utan också genom en vidgning av hans andel i förmögenhetsbildningen i vårt land. Vi tror också att en politik, som syftar till att stärka individens självständighet och oberoende, kan skänka ökad personlig tillfredsställelse och därmed ge tillvaron ett vidare livsinnehåll. Moderata samlingspartiets politik är en realistisk politik. Verklighetens villkor betyder mer än visionernas. I vårt arbete på att förbättra samhället och skapa allt bättre förutsättningar för de enskilda medborgarna utgår vi från verklighetens krav, gångna tiders erfarenheter och de värderingar och ideal som sätter den enskilde individen och dennes behov av trygghet, oberoende och frihet i centrum. Den kollektivisering av ägande och sparande, som utgör mål för den socialdemokratiska politiken, måste ersättas med en spridning av det enskilda ägandet. Därmed skapas inte bara bättre förutsättningar för en effektiv förvaltning och tillväxt av vårt lands tillgångar utan också ett större mått av enskilt oberoende och trygghet. Vi får också en bättre fungerande demokrati. Historien känner inget exempel på stater som lyckats förena ett helt kollektiviserat ägande med politisk demokrati och mänsklig frihet. De initiativ som vårt parti under en lång följd av år tagit för att åstadkomma en jämnare egendoms- och förmögenhetsfördelning ägardemokrati i syfte att öka det ekonomiska oberoendet och stärka den personliga tryggheten och valfriheten har bekämpats av socialdemokraterna. Detta kan synas anmärkningsvärt eftersom ägardemokratin direkt strävar efter att skapa bättre möjligheter för den enskilde medborgaren. Förklaringen ligger dock i att moderata samlingspartiet och socialdemokraterna har olika uppfattningar om vad som menas med ett starkt samhälle. För socialdemokratin är ett starkt samhälle en allt större offentlig sektor, en allt större byråkrati, ett allt högre skattetryck, en kollektivisering av sparandet och allt mindre valfrihet för de enskilda människorna. För moderata samlingspartiet är ett starkt samhälle ett samhälle där medborgarnas ställning är stark. Tyngdpunkten i ordet ägardemokrati ligger i demokrati. Den jämnare fördelning av inkomsterna som följt med vårt lands ekonomiska tillväxt saknar helt motsvarighet då det gäller ägandet av de växande kapitaltillgångarna. En markant koncentration till den offentliga sektorn har ägt rum . tillgänglig statistik att den enskilda förmögenhetsfördelningen blivit endast obetydligt jämnare . Mot bakgrund härav bör politiken särskilt inriktas på att skapa gynnsamma villkor för sparandet hos de medborgargrupper som haft små eller obefintliga möjligheter att skaffa sig egendom. måste en successiv begränsning av det offentliga sparandet den kollektiva förmögenhetsbildningen komma till stånd för att vidga de enskilda medborgarnas möjligheter att spara. Givetvis kommer därvid överuttaget och det däremot svarande översparandet i AP-fonderna med i bilden. Det har i den samhällsekonomiska debatten ofta talats om den otillfredsställande efterfrågan och det enligt statistiken något ökande enskilda sparandet på sätt som skulle kunna leda till slutsatsen att sparandet vore högt och att detta vore någonting olyckligt. Vi vill därför med bestämdhet framhålla att de långsiktiga målen att öka det enskilda sparandet och begränsa den kollektiva förmögenhetsbildningen på intet sätt står i strid med det dagsaktuella behovet att stimulera ekonomin. Nivån på det enskilda sparandet i är i förhållande till jämförbara länder låg. Enligt vår mening är ett högt personligt sparande av värde för både individ och samhälle. Förutom generella ekonomiskt-politiska åtgärder för att skapa ett gynnsamt sparklimat erfordras direkta sparstimulerande åtgärder. 1 första hand tänker vi oss ett system med skattebefrielse för en del av hushållens årliga sparande. En annan metod är att höja det extra avdraget för kapitalavkastning, så att avkastningen på mindre sparkapital blir helt skattefri. För att stimulera sparande och ägandespridning också hos grupper med begränsad sparförmåga kan ett allmänt sparstöd med skattelättnader och särskilda stimulanspremier införas. Reglerna bör innefatta bestämmelser om maximala inkomster och förmögenheter för skilda kategorier och viss tidsbundenhet. S. k. sparlön kan också vara en väg till ökat sparande, där det gäller för statsmakterna att genom lämpliga åtgärder stimulera parterna på arbetsmarknaden att länka in en del av löneökningarna på sparande. Delägarskap i olika former kan vidare ingå som ett led i en framåtsyftande sparpolitik. Här kan tänkas flera former för statens medverkan. Att spara till ett eget hem är för många människor det mest näraliggande sparmålet. Samhället bör stödja medborgarna i denna strävan och på allt sätt underlätta för dem att få sitt eget hem. Åtgärder härvidlag innefattar inte bara en stimulans av bostadssparandet och bostadsfinansieringen över huvud taget utan även markfrågorna. Den socialdemokratiska marklagstiftningen har som närmare utvecklas i en annan partimotion, avlägsnat sig långt från medborgarnas önskemål och intressen. Goda möjligheter för medborgarna att grunda och driva ett eget företag är ett väsentligt bidrag till en jämnare fördelning av inflytande och sparande. De mindre och medelstora företagen har därtill avgörande betydelse för vår välståndsutveckling. Våra förslag till förbättrade villkor för dessa företag redovisas i avsnittet om näringspolitik. Bristen på sparformer som ger ett tillräckligt skydd mot penningvärdeförsämring utgör ett allvarligt problem då det gäller att öka de enskildas intresse av att spara. Det främsta botemedlet mot urholkandet av sparandets värde är en stabiliseringspolitik inriktad på att bevara penningvärdet. Den ekonomiska politiken och skattepolitiken Konjunkturutvecklingen är mycket oviss. OAPEC-ländernas beslut att skära ned sin oljeproduktion har radikalt ändrat förutsättningarna för tidigare ekonomiska prognoser. I första hand sammanhänger osäkerheten med att vi inte vet, hur länge de kvantitativa restriktionerna på industriländernas oljeimport kommer att bestå. Det är en fråga som undandrar sig ekonomiska bedömningar. Den energibrist, som på grund av OAPEC-ländernas politik drabbat flertalet industrinationer och som framtvingat en rad ransonerings- och andra energibesparingsåtgärder, har på vissa håll tagits som utgångspunkt för yviga spekulationer om det högindustrialiserade välfärdssamhällets framtid. Det har talats om att en genomgripande förändring av vårt sätt att leva skulle vara förestående och att samhället måste ställa om sig till ett helt annat produktions- och konsumtionsmönster. Vi delar inte detta synsätt. Det faktum att oljan kommit till användning som politiskt vapen i innebär inte, att vi står inför en global energikris. Existerande råoljetillgångar är långt ifrån uttömda och råvarubrist utgör alltså inget hinder för en fortsatt ekonomisk utveckling. En långvarig begränsning av oljeproduktionen ligger inte i de oljeproducerande ländernas intresse. Också dessa länder skulle skadas av en utdragen ekonomisk kris i industriländerna. Flertalet bedömare är överens om, att priserna på olja, sedan produktionen återupptagits i normal utsträckning, kommer att ligga betydligt högre än vi tidigare vant oss vid. Det finns emellertid naturliga, ekonomiska gränser för hur långt prishöjningarna kan drivas. Höjningar utöver en viss gräns kommer att starta en utvecklingsprocess med sikte på att utnyttja alternativa energikällor och på att åstadkomma ett effektivare energiutnyttjande, som kan bli ett hot mot de oljeproducerande ländernas intressen. Vi delar i detta avseende de synpunkter som framfördes i : om tidigare exempel på stora forskningsinsatser kan tas till ledning, finns det alla skäl att utgå ifrån, att accelererad teknisk utveckling skulle reducera det relativa priset på energisubstitut. Detta skulle naturligtvis ta , men det skulle stå i sådan motsättning till de oljeproducerande ländernas intressen, att dessa finner sig nödgade att ta hänsyn till detta vid formuleringen av sin kortsiktiga prissättning och utbudspolitik. Vår primära bedömning är sålunda, att utbudet på oljemarknaden 1* 1974. 3 sami Nr 932