ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FX021873 · 1974-10-29 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:128 med förslag till aktiefondslag, m. m. Maj:ts proposition 1974:128 med förslag till aktiefondslag, m. m. innebär en begränsning av aktiefondbolagens möjligheter att placera medel i andra företag än i de absolut största. Av 19 § i departementschefens förslag till lagtext framgår att när det gäller aktiefondbolagens placering i svenska företag kan enbart börsregistrerade företag och företag som finns på fondhandlarlistan (eller kommer att bli inregistrerade ) komma i fråga. Departementschefens förslag innebär en onödig begränsning och diskriminering av ett stort antal företag. Det finns ett betydande antal stabila och goda placeringsobjekt utanför den grupp på cirka 150 svenska företag som departementschefen föreslår. En utvidgning av placeringsmöjligheterna skulle vara till fördel för i första hand de medelstora företagen. Ur aktiefondsägarens synvinkel kan det heller inte vara till nackdel att vidga gruppen företag som kan komma i fråga för kapitalplacering. bör emellertid i efterhand ha rätt att pröva aktiefondbolagens förvärv av icke noterade aktier och fl rätt att påfordra avyttring. De regler som föreslås i 7 § angående andelsägarnas rätt att utse styrelseledamöter är principiellt helt riktiga. Däremot finns det risk för att en smärre grupp andelsägare på fondandelsägarstämman kan tillskansa sig andelsägarnas samtliga styrelseposter. Denna potentiella risk måste noggrant bevakas. Visar det sig att 7 § fungerar otillfredsställande, måste en omprövning och lagändring snabbt komma till stånd. Med hänvisning till det anförrda hemställer vi att vid sin behandling av propositionen 1974:128 beslutar att reglerna i 19 § angående fondbolagens placeringsmöjligheter vidgas så att aktiefondbolagen ges rätt att förvärva aktier eller andelar i alla svenska företag. () () () i Glömminge
mot · FX021875 · 1974-10-29 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:141 angående statsbidrag till kommunerna för Färdtjänst, hemhjälp och familjedaghem. Det allmänna färdväsendet är på de flesta håll så konstruerat att det är svårt eller omöjligt för handikappade att färdas ensamma. På lång sikt måste hela färdväsendet utformas så, att det kan betjäna även handikappade. De alternativ som står till buds är färdtjänsten eller den egna bilen. Båda dessa alternativ är dock kringgärdade av snäva restriktioner. Färdtjänsten har byggts ut på många håll, men en del kommuner har avvaktat regeringens ställningstagande till statsbidrag till denna verksamhet. Från har upprepade gånger föreslagits ett provisoriskt statsbidrag i avvaktan på förslag från kommunalekonomiska utredningen. föreligger detta förslag, vilket naturligtvis är välkommet. har emellertid också föreslagit att rätten till stöd vid inköp av bil för handikappade skall utvecklas. utgår endast stöd vid bilinköp för arbetsresor. Detta är enligt socialministerns mening tillräckligt. Enligt min mening har emellertid även den som saknar förvärvsarbete utanför hemmet berättigade önskemål att kunna förflytta sig utanför bostaden. Jag har föreslagit att hos regeringen anhåller om förslag om vidgad rätt till stöd vid inköp av bil för handikappade. Socialministern anser vidare att resor som sker i anslutning till bl. a. den allmänna förskolan inte skall inräknas i bidragsunderlaget för färdtjänsten. Enligt min mening borde det vara självklart, med utgångspunkt i att alla barn med särskilda behov så långt möjligt bör integreras i förskolan, att enhetliga regler gäller för statsbidraget. Det kommer annars att helt bero på primärkommunens ekonomiska resurser om ett barn med t. ex. rörelsehinder, som kräver extra personell assistans, skall få plats på det kommunala daghemmet. Konsekvensen av detta är att man riskerar att barnen placeras i specialförskolor eller slutna specialinstitutioner i stället för i den allmänna förskolan. Detta är klart otillfredsställande. Med hänvisning till det anförda hemställs att vid behandlingen av propositionen 1974:141 beslutar att resor som sker i anslutning till den allmänna förskolan skall inräknas i bidragsunderlaget för färdtjänsten. /ENKEL (fp)
mot · FX021876 · 1974-10-29 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:141 angående statsbidrag till kommunerna för Färdtjänst, hemhjälp och familjedaghem. Från social och pedagogisk synpunkt betraktas daghem generellt sett som bättre än familjedaghem i valet av tillsynsform i den kommunala barnomsorgen. familjedaghemsverksamhet bör därför endast vara ett komplement till daghemmen. Familjedaghem kan vara en lämplig tillsynsform för barn som av olika skäl inte kan anpassa sig till en daghemsverksamhet. Vidare har familjedaghemmen betydelse för orter, främst i glesbygd, som saknar underlag för ett permanent daghem. I samband med tillkomsten av statsbidrag till kommunala familjedaghem infördes bestämmelser som syftade till att trygga en önskad omfattning av daghemsutbyggnaden i kommunerna. Den bestämmelse som främst skulle ha till syfte att statsbidrag till kommunala familjedaghem inte genom sin konstruktion fick hämma en fortsatt utbyggnad av daghemmen var den s. k. balansregeln. Denna regel avskaffades emellertid . En annan bestämmelse, som i viss utsträckning haft samma verkan som balansregeln, är den s. k. kvotregeln. Den innebär att rätt till statsbidrag för familjedaghem föreligger endast när den organiserade barntillsynen - genom daghem, fritidshem och familjedaghem - nått en viss omfattning uttryckt i platser per antal invånare i kommunen. I propositionen 1974:141 föreslås att kvotregeln slopas från . Det finns fortfarande kommuner som inte byggt något daghem och ännu fler där antalet platser i daghem i jämförelse med antalet platser i familjedaghem är förhållandevis få. I denna typ av kommuner har kvotregeln indirekt som verkan att den stimulerar en utbyggnad av daghemmen och haren återhållande effekt på familjedaghemsverksamheten. Statsbidrag utgår nämligen redan från första platsen i daghem men till familjedaghem först för de platser som överstiger en viss kvot. Kvotregeln är som styrande instrument för kommunernas utbyggnad av barntillsynen dock något trubbig. Den tidigare gällande balansregeln var från den synpunkten bättre. Det är betänkligt att, som föreslås i propositionen, slopa alla styrinstrument i statsbidragssystemet. Ett sådant kan vara att variera statsbidragets storlek för de olika tillsynsformerna. Det strider emellertid i ännu högre grad än kvotregeln mot vad som i propositionen anförs om produktionsneutrala bidragsbestämmelser. Någon form av bestämmelser, knutna till statsbidragssystemet, som får som effekt att kommunerna prioriterar dag hemsutbyggnad före familjedaghem bör dock finnas kvar. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär en sådan uppföljning av inriktningen av utbyggnaden av den kommunala barnomsorgen att erforderliga åtgärder snabbt kan vidtas, inom ramen för statsbidragssystemet, om en önksvärd prioritering av daghemsutbyggnaden uteblir.
mot · FX021877 · 1974-10-29 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:141 angående statsbidrag till kommunerna för färdtjänst, hemhjälp och familjedaghem. I propositionen 1974:141 föreslås att statsbidrag skall utgå till kommunernas färdtjänst av bruttokostnaderna. Detta förslag hälsar jag med tillfredsställelse. Den kommunalekonomiska utredningen undantog i sitt förslag skolresor från bidragsunderlaget. Emellertid har departementschefen förordat att resor för handikappade till och annan vuxenutbildning skall medge rätt till statsbidrag. Detta anser jag vara helt riktigt, men enligt min mening bör alla skolresor för handikappade, där de ordinarie skolskjutsfordonen inte kan utnyttjas, vara bidragsgrundande i syfte att underlätta för de gravt handikappade att ta del av den vanliga skolundervisningen. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att med bifall till propositionen 1974:141 i övrigt beslutar att även skolresor för handikappade, som inte deltar i vuxenutbildningen, skall medge rätt till statsbidrag, förutsatt att ordinarie skolskjutsfordon inte kan utnyttjas.
mot · FX021878 · 1974-10-29 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:141 angående statsbidrag till kommunerna för färdtjänst, hemhjälp och familjedaghem. I proposition 1974:141 föreslås bl. a. att bidragsunderlaget för statsbidrag till social hemhjälp skall utvidgas till att omfatta även kostnader för personal med de särskilda funktionerna hår- och fotvård, badservice och matdistribution samt för driftkostnader för snöröjning. sänks emellertid bidragsprocenten i förhållande till det tillfälliga stöd som utgått . Även efter en utvidgning av bidragsunderlaget kan befaras att i bidragsnivå kan ge ett alltför otillfredsställande utfall för en del kommuner. Detta bör uppmärksamt följas och om så erfordras leda till förslag till kompletterande eller ändrade bestämmelser. Ytterligare en svaghet med de föreslagna bestämmelserna är enligt min mening att kostnader för terapipersonal eller sysselsättningsverksamhet över huvud taget inte skall ingå i bidragsunderlaget. Aktivering är ett delmål i de kommunala insatserna för pensionärer och handikappade. För detta är sysselsättningsverksamhet ett mycket viktigt inslag. I den mån den enskilde inte genom dagliga bestyr i hemmet eller eljest aktiveras i önskvärd omfattning, bör denne således beredas möjlighet till lämplig sysselsättning. Enligt min mening bör därför även sysselsättningsverksamhet ingå i bidragsunderlaget. Med hänvisning till det anförda hemställs att vid behandlingen av propositionen 1974:141 beslutar att även sysselsättningsverksamhet skall ingå i bidragsunderlaget för statsbidrag till social hemhjälp.
mot · FX021881 · 1974-10-29 00:00:00 — av m. fl. i anledning av skrivelse (framst. 1974:20) från förvaltningsstyrelse angående lokalfrågor på m. m. Vi delar forvaltningsstyrelsens uppfattning att bör flytta tillbaka till ombyggda lokaler på . Vi kan inte acceptera forvaltningsstyrelsens utvärdering av arkitekttävlingen om hus och den fortsatta handläggningen av ärendet. Vi kan inte finna det rimligt, riktigt eller rättvist att endast ett litet utvalt fåtal av de tävlande beretts möjlighet att utveckla och komplettera sina förslag genom ianspråktagande av kanslihusets lokaler. Vi finner detta särskilt otillfredsställande vid det förhållandet att bevarandefrågan tillmätts en mycket väsentlig betydelse vid bedömningen av tävlingsförslagen; möjligheten att bevara och riksbankshuset orörda förbättras radikalt om också kanslihuset får utnyttjas för att tillgodose lokalbehov. Detta ändrar på ett avgörande sätt förutsättningarna för den utlysta arkitekttävlingen. Samtliga tävlande skulle givetvis ha erbjudits den rätt att omarbeta ingivna förslag som förbehållits endast ett utvalt fåtal. Vi anser sålunda att dels önskvärdheten av att få fram så många förslag som möjligt under de nya förutsättningar som gäller, dels kraven på ob jektivitet och rättvisa vid bedömningen gör det oundgängligen nödvändigt att samtliga arkitekter, som deltagit i tävlingen, bereds möjlighet att inkomma med förnyade förslag i överensstämmelse med vad som gällt för de tre i förvaltningssstyrelsens skrivelse nämnda. Vi vill tillägga att den tidsförskjutning som ett bifall till vårt yrkande skulle komma att föra med sig inte kan bedömas som särskilt menlig, då ju nuvarande arbetsförhållanden i byggnaden vid ingalunda påfordrar en snabb avflyttning därifrån. Med åberopande av vad vi anfört hemställer vi att beslutar att åt förvaltningsstyrelsen uppdra att in komma med förnyat förslag i fråga om lokalfrågor på sedan samtliga tävlande arkitekter beretts tillfälle att i sina förslag beakta möjligheten att utnyttja kanslihusets lokaler. () P. O. () A. ()
mot · FX021885 · 1974-10-31 00:00:00 — av m. fl i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:129 med förslag om förbättrade folkpensionsförmåner och en lagstadgad sänkning av den allmänna pensionsåldern. 1 propositionen 1974:129 ang. förbättrade folkpensionsförmåner och en lagstadgad sänkning av den allmänna pensionsåldern till föreslås att de ökade kostnader som förslaget medför för den allmänna tilläggspensionen fram t. o. m. skall finansieras med en ökning av ATP-avgiften från 11 96 till 11,75 96. I samband med att behandlade propositionen 1973:48 med förslag till uttag av ATP-avgift för hävdades i motionen 1973:1690 av m. fl. att det av regeringen förordade och av riksdagsmajoriteten sedermera antagna förslaget skulle resultera i en i förhållande till pensionsåtagandena betydande övertillväxt av pensionsfonden. a. den bakgrunden ställdes yrkandet om en lägre avgift - 9,5 96 - än de sedermera beslutade 10,75 96 och för återstoden av perioden. Det finns inga senare inträffade omständigheter som tyder på att de nu föreslagna förbättrade pensionsförmånerna skulle medföra sådana krav på ökat finansiellt utrymme på ATP-sidan att det finns anledning att för innevarande uttagsperiod gå över den således redan högt satta avgiftsnivån. Tvärtom finns skäl att iakttaga stor försiktighet med att öka avgiftsbelastningen på produktionen allra helst som förslagen i propositionerna 1974:129 och 1974:132 för övrigt redan medför betydande höjningar av arbetsgivarnas socialförsäkringsavgifter, dels den avgift som avser folkpensioneringen, dels den som gäller sjukförsäkringen. För det närmaste året medför enbart dessa två avgifter en ökning från 7,1 96 till 11,2 96 dvs. med 60 96 vilket motsvarar . När det gäller höjningen av sjukförsäkringsavgiften - som är den stora posten - avses emellertid det löneutrymme som därmed intecknas ge upphov till motsvarande justeringar i de kommande löneförhandlingarna. Sådana möjligheter medger knappast höjningen av ATP-avgiften. I stället finns alla skäl att vänta sig att denna höjning får en menlig inverkan på sysselsättningen. Med hänsyn till att någon ljusning i sysselsättningssituationen inte är trolig liksom att konjunkturbedömningen i övrigt för den närmaste framtiden ger anledning till stor försiktighet med pålagor, som dels inkräktar på löneutrymmet, dels pressar upp priserna, förordar vi bestämt att man skall avstå från höjningar av ATP-avgiften under den avgiftsperiod som återstår fram t. o. m. . Vi vill i sammanhanget också hänvisa till uttalanden i motsvarande och angränsande frågor i motionen 1974:1888 av m. fl. med anledning av propositionen 132 med förslag om sänkning av inkomstskatten m. m. Med stöd av vad som anförts hemställs att vid behandlingen av propositionen 1974:129 avslår () () i det till propositionen fogade förslaget till Lag om ändring i lagen (1973:477) om procentsatsen för uttag av avgift till försäkringen för tilläggspension. () () () HANS NYHAGE (m) allan Akerlind (m) . NISSER (m) ()
mot · FX021886 · 1974-10-31 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:129 med förslag om förbättrade folkpensionsförmåner och en iagstadgad sänkning av den allmänna pensionsåldern. I propositionen 129 angående förbättrade folkpensionsförmåner m. m. föreslås att socialförsäkringsavgiften till folkpensioneringen skall höjas från nuvarande till för . Denna höjning är mer än dubbelt större än vad som erfordras för att finansiera de kostnadsökningar som de förbättrade pensionsförmånerna medför det närmaste året. För det ändamålet åtgår . Departementschefen motiverar resterande 0,5 enheter med att de skall skapa utrymme för en kommande skattesänkning. Vi kan emellertid inte acceptera att höjda avgifter till socialförsäkringen destineras till annat än till bestridande av de kostnader som förbättringarna av motsvarande sociala förmåner för med sig, och vi menar följaktligen att folkpensionsavgiften för skall fastställas till av avgiftsunderlaget. Denna fråga tas upp till en mer allsidig behandling i en motion av m. fl. med anledning av propositionen 132 med förslag om sänkning av inkomstskatten m. m. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderliga författnirfgsändringar. Med stöd av vad ovan och i motionen 1974:1888 av m. fl. att med avslag å propositionen 129 i motsvarande del beslutar att avgift till folkpensioneringen skall för utgå med tre och sju tiondels procent. () () () HANS NYHAGE (m) . NISSER (m) () () ()
mot · FX021889 · 1974-10-31 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:132 med förslag om sänkning av inkomstskatten, m. m. Under hänvisning till vad som anförts i motion 1974:1888 av m. fl. att beslutar att den i proposition 1974:132 föreslagna höjningen av socialförsäkringsavgiften för sjukförsäkring till begränsas till . () () () () () PER () () G. ()
mot · FX021890 · 1974-10-31 00:00:00 — Detta kan inte undgå att få verkningar på de närmaste årens kommunala utdebiteringar och på kommunernas möjligheter att bygga ut sin service och därmed förutsättningarna att bidra till en ökad sysselsättning. Detta samband mellan skatteomläggningarna och den kommunala ekonomin och dess konsekvenser för kommunerna har inte alls belysts vare sig av skatteutredningen, i Hagaöverenskommelsén eller i propositionen. Stor försiktighet måste därför iakttas med ytterligare omläggningar av samma slag innan konsekvenserna för kommunerna har klarlagts och kostnadsansvaret har utretts. Ett speciellt problem uppstår vid själva omläggningen på grund av att reduktionerna i skatteunderlaget slår igenom med dubbel kraft. Detta är en konsekvens av det nuvarande avräkningsförfarandet beträffande skattemedel mellan staten och kommunerna. Åtgärder bör enligt vår uppfattning vidtas för att förhindra att omläggningarna får sådana konsekvenser och därmed orsakar störningar i kommunernas ekonomiska planering. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att vid sin behandling av proposition 1974:132 beslutar 1. att i skrivelse till Kungl. Maj:t som sin mening uttala, att den planerade skatteomläggningen skall ges utpräglad låginkomstprofil; 2. att avslå förslaget om slopande av avdragsrätten avgifter till sjukförsäkringen; 3. att höjningen av arbetsgivaravgiften till sjukförsäkringen begränsas till vad som erfordras för omläggningen av sjukförsäkringsavgiften, dvs. 4. att inkomstskatten för aktiebolag vid den statliga taxeringen höjs från och skatten för ekonomiska föreningar från från ; 5. att hos Kungl. Maj:t anhålla om utredning beträffande förutsättningarna för övergång till en progressiv bolagsskatt; 6. att energiskatt på elektrisk kraft från tas ut med per förbrukad kWh; 7. att hos Kungl. Maj:t anhålla om utredning beträffande lättnader i företagares och fria yrkesutövares egenavgifter till socialförsäkringarna, i första hand genom införandet av ett avgiftsfritt bottenbelopp; 8. att hos Kungl. Maj:t anhålla om utredning beträffande en differentiering av den allmänna arbetsgivaravgiften; 9. att hos Kungl. Maj:t anhålla om förslag till beträffande sådana ändringar i systemet för avräkning av skattemedel med kommuner och landsting, att dessa inte vissa år drabbas av dubbla bortfall av skatteunderlag i samband med omläggningarna av den statliga beskattningen. () i Lane-Herrestad () i Glömminge GOTAB 74 8206 S 1974
mot · FX021893 · 1974-10-31 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:132 med förslag om sänkning av inkomstskatten, m. m. Den skattesänkning som föreslås i proposition 1974:132 följer i stort det förslag som skatteutredning presenterat i sitt betänkande 1974:20. Det är bra. På en punkt innehåller emellertid propositionen ett avsteg från utredningens förslag. I regeringsförslaget har nämligen rätten slopats för den enskilde skattebetalaren att i sin deklaration göra avdrag för den sjukförsäkringsavgift som hänför sig till inkomster. Omräknat till skattelindring innebär det att de stora löntagargrupperna inte skulle få en ytterligare skattelättnad på . berör på flera ställen i sitt betänkande frågan om rätten till avdrag för sjukförsäkringsavgiften vid taxering. Utredningen konstaterar bl. a.: Löntagarna har vid taxering fortfarande rätt att göra avdrag för sjukförsäkringsavgiften, men avgiften hänför sig till inkomster och alltså till inkomstförvärv före reformens ikraftträdande. Utredningen har vid beräkningen av reformens totalkostnad bortsett från denna 'eftersläpande' avdragsrätt. Det måste anses naturligt att utredningen vid beräkningen av kostnaden för skatteomläggningen utgått från ett läge som avser bestående effekter. Som framgår av bl. a. det ovan återgivna citatet har emellertid utredningen, såvitt jag kunnat finna, tagit för givet att avdragsrätten skall bibehållas. Denna uppfattning styrks också av det faktum att tre av utredningens ledamöter i reservationer krävt att avdragsrätten inte skall bibehållas för . En sådan reservation hade varit överflödig om inte utredningsmajoritetens åsikt varit den motsatta. Denna fråga har uppmärksammats av flera remissinstanser. Det är i sammanhanget värt att notera vad TCO anför. 1 sitt remissyttrande understryker nämligen TCO att avdragsrätten skall bibehållas och framhåller följande: TCO anser att det är ett oeftergivligt krav att arbetstagarna inte fråntas rätten att vid taxering göra avdrag inkomst för sjukförsäkringsavgift som debiteras under . Löntagarna skulle, om propositionens förslag på denna punkt accepteras av , frånkännas rätten att dra av en avgift som man redan betalat in och som man tidigare alltid haft rätt att dra av. Det är emellertid även en fråga om rättvisa mellan löntagarnas och arbetsgivarnas avdragsrätt. När sjukförsäkringsavgiften fr. o. m. kommeratt betalasav arbetsgivarna, blir den liksom andra kostnader för arbetskraften avdragsgill för arbets Om därför rätten till avdrag för sjukförsäkringsavgiften slopas vid taxering innebär det ett brott mot en princip som gällt och som också i fortsättningen skall gälla. Denna aspekt stryks under av bl. a. skattedelegationen inom . 1 förbundets remissyttrande konstateras: Ett par ledamöter i utredningen vill ta bort avdragsrätten sjukförsäkringsavgift för löntagare. Delegationen anser en sådan åtgärd utesluten av rättviseskäl och delar därför majoritetens uppfattning i frågan. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att rätten att vid taxering göra avdrag sjukförsäkringsavgift bibehålls. K..-E. () i GOTAB 74 8207 S 1974