mot · FX021892 · 1974-10-31 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:132 med förslag om sänkning av inkomstskatten, m. m. Den skatteomläggning som föreslås i propositionen 1974:132 följer i allt väsentligt skatteutredningens förslag i betänkandet 1974:20. Med denna reform förbättras skattesystemet i den riktning som intensivt arbetat för. Sänkningen av marginalskatter, rimligare avtrappningsregler för pensionärernas extrainkomster och lättnader för egenföretagarna har varit framträdande krav i skattepolitik. Den bättre samordning av skattepolitiken och bostadstilläggen som blir en följd av förslagen på denna punkt i propositionen 1974:150 ang. ny bostadspolitik kompletterar bilden. Förutom en reallöneförbättring, som skatteomläggningen ger löntagarna, är sänkningen av marginaleffekterna ett nödvändigt vapen mot inflationen. Med lägre marginalskatter kan en viss reallöneförbättring nås med lägre bruttolöneökning. Denna effekt uppkommer genom att den enskilde skattebetalaren befrias från sjukförsäkringsavgiften som i stället läggs på arbetsgivarna. Den nettoförbättring som blir en följd härav har beräknats motsvara en bruttolöneökning . Det har varit ett starkt önskemål från löntagarorganisationernas sida att genom denna överflyttning åstadkomma lugnare villkor inför avtalsrörelsen /75. Löntagarorganisationerna har i gengäld förklarat sig beredda att ta hänsyn till den höjning av företagens sociala avgifter som uppkommer. Härigenom kommer omläggningen att bli kostnadsneutral för arbetsgivarna. Att sänkningen av den direkta skatten 1975 motsvaras av höjda socialförsäkringsavgifter innebär inte att konsumenternas samlade köpkraft är opåverkad. Enligt beräkningar som redovisas i höstuttalande innebär skatteomläggningen ett inkomstbortfall för staten på mellan 2,5 och . Om man tillämpat skattesystem skulle alltså det totala skattetrycket ha ökat med det beloppet. Det beror på effekten av att byta ut en direkt progressiv skatt mot en indirekt proportionell skatt. Den automatik som ligger i ett progressivt skattesystem tillför alltid staten mer än en proportionell del av en viss inkomstökning. De höga marginalskatter som varit ett faktum sedan skattereformen 1970 har medfört att en bruttolöneökning som endast ger kompensation för inträffade prisstegringar blir så hög att den i sin tur driver på inflationen. En sänkning av marginalskatterna är därför ett viktigt led i inflationsbekämpningen. Den skatteomläggning som genomförs underlättar för arbetsmarknadens parter att träffa nytt avtal. flyttades pensionsavgiften över från den enskildes skattsedel till arbetsgivarnas. sker samma sak med sjukförsäkringsavgiften. Även måste en provisorisk omläggning ske. Dessa ständiga provisoriska skattereformer illustrerar nödvändigheten av en genomgripande reform av skattesystemet. Det är angeläget att skatteutredningen sedan det nu aktuella tilläggsuppdraget slutforts får tillfälle att mer ingående ta sig an denna uppgift. Behovet av ständigt återkommande skattereformer har bl. a. sin grund i en allt snabbare inflation. Det stryker under mångåriga krav på ett inflationsskydd i skattesystemet. Tyvärr har skatteutredningen uttryckligen förbjudits att förutsättningslöst belysa möjligheterna och fördelarna med ett sådant system. Skattesystemet bör vara så konstruerat att det reella skattetrycket inte automatiskt skärps när penningvärdet försämras och skatternas fördelningseffekt ändras. Det är en väsentlig svaghet i det nuvarande skattesystemet att förändringar i penningvärdet medför ändrat skattetryck. Det innebär att en inkomstökning t. o. m. i mellaninkomstlägena ofta huvudsakligen går åt till att täcka högre priser och betala de automatiskt stigande skatterna. Skattesystemet får därmed i vissa situationer helt andra verkningar än vad som avsetts då fattat sina beslut. Det är enligt min uppfattning angeläget att förebygga en sådan utveckling genom någon form av inflationsskydd. Om inte det sker försvåras en höjning av den ekonomiska levnadsstandarden, inte minst för låginkomsttagarnas del. Motivet för en värdesäkring när det gäller skattesystemet är att neutralisera effekterna av inflationen. Det finns givetvis olika tekniska metoder att justera skatteuttaget med hänsyn till inflationen. Justeringar bör emellertid ske genom någon automatiskt verkande förändring av grundavdrag och skatteskalor. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos Kungl. Maj:t anhåller om tilläggsdirektiv till 1972 års skatteutredning avseende införandet av ett inflationsskydd i det direkta skattesystemet.