mot · FX021054 · 1974-01-23 00:00:00 — av m. fl. om översyn av forskarkarriären. Då 1969 behandlade propositionen oni reformerad forskarutbildning och forskarkarriär, begärde statsutskottet i sitt utlåtande att skulle hemställa hos Kungl. om en översyn av forskarkarriärens utformning sedan erfarenhet av det nya systemet vunnits. Detta blev också beslut. Bakgrunden härtill var yrkanden som motionsledes framförts och som gick ut på att propositionen inte givit en tillfredsställande lösning av frågan hur en fastare forskarkarriär skulle kunna skapas. I direktiven till forskarutredning hade departementschefen uttryckligen uttalat att frågan om forskarkarriärens utformning skulle vara en av utredningens huvuduppgifter. I propositionen frångicks emellertid direktiven nästan helt på denna punkt, trots att forskarutredningen framlagt ett förslag till lösning av frågan. Utredningen hade förordat att tjänsterna som e. o. docent skulle avskaffas och omvandlas till ordinarie tjänster. Detta förslag hade också tillstyrkts av ett stort antal remissinstanser, bland dem universitetskanslersämbetet. Genom det beslut fattade på grundval av propositionen skapades emellertid endast en möjlighet till förlängning av docentförordnanden utöver de 2 x som dittills gällt. Därmed kom otryggheten i anställningen för de e. o. docenterna att kvarstå utan större förändringar. Erfarenheterna från de gångna fem åren visar också att omförordnande av docenter utöver de sex åren beviljas mycket restriktivt och att avslag ofta förekommer även i de fall där uppenbara skäl för bifall föreligger. Praxis skiftar också starkt mellan de olika lärosätena och fakulteterna. I många fall vägrar man att bevilja förlängt förordnande med hänvisning till att yngre forskare måste släppas fram till docenttjänster, trots att det förutsatts att endast vetenskapliga och pedagogiska meriter hos innehavaren av docenturen samt sociala hänsyn till denne skall vara avgörande vid bedömningen. Mot förslaget att omvandla docenturerna till fasta tjänster har ofta anförts att det skulle kunna medföra blockering av de högre forskartjänsterna, varigenom karriärmöjligheterna för yngre forskare skulle komma att begränsas. Denna blockering skulle dock inte behöva bli så problematisk, eftersom man har anledning att räkna med att ett tämligen stort antal forskarassistenttjänster fortlöpande kommer att inrättas. Den flexibilitet inom foskarkåren som tar sig uttryck i tidsbegränsade förordnanden bör enligt vår mening begränsas till att gälla kategorin forskarassistenter. tjänster är vid förordnandetidens utgång betydligt yngre än docenterna och har därmed tämligen goda möjligheter att erhålla tjänst utanför universiteten och högskolorna. För en docent, som efter kanske ett eller två omförordnanden mister sin tjänst vid 4(M5 års ålder, är denna möjlighet otvivelaktigt betydligt mindre. Den bristande anställningstrygghet som det nuvarande systemet sålunda innebär för de e. o. docenterna skulle aldrig accepteras om det förekom någon annanstans på vår arbetsmarknad. Det har förekommit att en professorskompetent e. o. docent i 45-50årsåldern med familj efter tjänst vid ett universitet ställts på bar backe och fått gå arbetslös innan en vikariatanställning kunde erhållas. En annan kvalificerad e. o. docent - och ensamstående förälder - som inte fått förlängt förordnande omskolas f. n. till mentalvårdare. Ett tredje exempel är en internationellt erkänd forskare med väl utbyggd forskningsorganisation som fått interimistisk förlängning av sitt docentförordnande i avvaktan på prövning av besvär över avslag på begärd förlängning. Även denna person är i övre medelåldern och familjeförsörjare och blir helt blottställd om anställningen upphör. Under de allra närmaste åren har man att räkna med att sådana här fall blir allt vanligare. Detta sammanhänger med att allt färre befordringstjänster nyinrättas, att forskardocenturerna avskaffats, att de extra universitetslektoraten blivit allt färre genom den minskade tillströmningen samt att möjligheten att övergå till lektorstjänst inom allmänna skolväsendet i praktiken blivit alltmer kringskuren. I fråga om forskarkarriären i övrigt innebar propositionen att numera fyra tjänstekategorier förekommer: forskarassistent, e. o. docent, biträdande professor och professor. Starka skäl talar emellertid för att forskarkarriären begränsas till att omfatta tre steg, nämligen forskarassistent, docent och professor. Detta var också forskarutredningens förslag. De tidigare laboraturerna m. fl. som i samband med forskarreformen omvandlats till biträdande professurer bör göras om till professurer, vilket främst motiveras av att innehavarna har exakt samma arbetsuppgifter som professorerna. De f. d. forskardocenterna bör i sammanhanget erhålla personliga professurer och tjänsterna som e. o. docent göras om till fasta tjänster för att undanröja den ovan omtalade otryggheten i anställningen. Gjorda undersökningar har visat att vår exceptionellt otrygga forskarkarriär inte heller har någon motsvarighet utomlands. Går man till de nordiska grannländerna finner man att det där aldrig kan komma i fråga att friställa en universitetslärare på motsvarande nivå som våra e. o. docenter. I utbildningsutskottets betänkande 1973:8 om anslagen för /74 till universiteten m. m. jämte motioner avgav utskottets borgerliga ledamöter följande särskilda yttrande. I motionen 1973:1270 aktualiseras de otrygga anställningsförhållanden som råder för stora grupper av forskare. I motionen berörs särskilt docenternas situation. Erfarenheterna av forskarutbildningsreform har enligt vår mening visat att en rad frågor som gäller bl. a. forskarkarriären inte fått en tillfredsställande lösning. Det är fördenskull angeläget att dessa frågor blir föremål för en översyn. En sådan översyn kan lämpligen ske i samband med en mera allmän översyn av forskningspolitiken i vårt land. De förslag till ändringar i forskarkarriären som vi framlagt här ovan är inte av karaktär att fordra något mera omfattande utredningsarbete. Av skäl som framgår av det sagda är det synnerligen angeläget att e. o. docenternas otrygghet avskaffas. Detta kan ske genom att docenturerna successivt ombildas till ordinarie eller icke tidsbegränsade e. o. tjänster och ledigförklaras allteftersom en förordnandetid om på varje tjänst utlöper. Resultaten av den av oss här begärda översynen, som vi förutsätter påbörjad utan dröjsmål, bör föreligga i sådan tid att förslagen kan föreläggas vårriksdag och ändringarna träda i kraft . Med stöd av det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t begär en särskild översyn av forskarkarriären. () () GOTAB 74 5876 S 1974