mot · FX021732 · 1974-04-04 00:00:00 — av fröken m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:70 med förslag till abortlag, m. m. I vissa avseenden innebär proposition nr 1974:70 med förelag till abortlag m.m. viktiga förbättringar i relation till abortkommitténs betänkande Rätten till abort (SOU 1971:18). Lagförslaget rymmer ett successivt ökande skydd för fostret genom obligatoriskt krav på särskild utredning efter 12:e havandeskapsveckans utgång och sätter framför allt en särskild gräns vid utgången av 18:e havandeskapsveckan, efter vilken tillstånd till abort får lämnas endast om synnerliga skäl föreligger. Dessutom inträder en högre grad av rättsskydd för fostret på ett tidigare stadium än enligt abortkommitténs betänkande genom införandet av begreppet livsduglighet i 3 §, i betydelsen av att fostret har möjlighet att överleva utanför modem. Detta innebär också i jämförelse med nu gällande lag en tidigare gräns för abortingreppet. Vidare bygger inte propositionen så som abortkommitténs betänkande på någon uttalad ideologi om kvinnans rätt till sin egen kropp. Den framstår i stället snarare som ett försök att lösa ett socialt problem i en i vad gäller de etiska värderingarna splittrad situation i samhället. Därvid faller den tillbaka på den utveckling av praxis som skett under i synnerhet genom att tolka denna som uttryck för en värderingsförskjutning, som förändrat tillämpningen av nu gällande lag i sådan utsträckning att denna i praktiken upphävts. Denna värderingsförskjutning gäller inte enbart synen på fostret. Propositionen talar f. ö inte uttryckligen om en förändrad syn på fostret utan hänvisar till förskjutningar i det allmänna betraktelsesättet mot en friare abortlagstiftning. Den omfattar t. ex. även synen på kvinnan och vilken grad av påfrestningar en människa kan klara utan att dessa vänds mot barnet. Även ett annat sexualmönster får antas spela en viktig roll. Det är i och för sig lätt att förstå att ett lagförelag, som inriktar sig på att finna en praktisk lösning på ett samhällsproblem av etiskt kontroversiell karaktär, i företa hand tar hänsyn till den sociala och psykologiska situation i vilken det skall tillämpas och undviker de etiska frågorna. Följden har blivit ett huvudsakligen pragmatiskt tillvägagångssätt, vilket framgår bl. a. av att propositionens huvudmotivering för sitt förslag är utvecklingen i praxis. Lagförslaget syftar inte heller längre än till att konfirmera denna utveckling. Vi ifrågasätter om detta tillvägagångssätt är möjligt i en fråga där det inte går att annat än skenbart bortse från att det föreligger en konflikt mellan kvinnans och fostrets rätt samt att det under hela graviditetsförloppet är fråga om två mänskliga liv. Utvecklingen av praxis har föregåtts av en oredovisad avvägning mellan två liv, där man valt moderns även när detta inte är satt i fara. I sitt remissyttrande över abortutredningen, i vilket en stor del av den svenska kristenheten instämde, skrev ärkebiskopen bl. Även om bestämda krav på hänsyn till i samhället förekommande skilda värderingar kan och måste ställas på lagstiftningen står det dock klart att det i varje samhälle förutsättes finnas värden och intressen, vilka det är samhällets uppgift att skydda oberoende av pluralitet i värderingar. Till de mest uppenbara av dessa värden hör människans skydd till livet. Ärkebiskopen konstaterade vidare att han till de värden och intressen det är lagstiftningens och samhällets primära uppgift att skydda nu liksom tidigare (måste) räkna också fostrets skydd till dess liv. Vi delar denna uppfattning liksom slutsatsen att det är omöjligt att här skilja mellan olika stadier i fostrets utveckling eller dra en gräns vid en livsduglighet, som gör att fostret kan överleva utanför modem. Gränsen för en sådan livsduglighet håller dessutom på att förskjutas nedåt genom insatser för förbättrade metoder för prematurvård. Det är riktigt att de mest uttalade motiveringarna för denna syn på fostret kan föras tillbaka på såväl en religiös som en profanhumanistisk livssyn, enligt vilken människolivet har en unik kvalitet, en livssyn som många människor medvetet eller omedvetet känner sig förtrogna med. är det dock inte endast fråga om ett val av livssyn och värderingar utan också om biologiska fakta. Abortsituationen innebär alltid en konflikt mellan å ena sidan kvinnans intressen och å andra sidan respekten för fostrets liv. Samhället kan i detta läge inte inskränka sig till att erbjuda kvinnan en teknisk lösning som för samhället är relativt okomplicerad. Det är i stället samhällets skyldighet att hjälpa en kvinna, som upplever en graviditet som oväkommen, att analysera den uppkomna situationen. Det förhållandet att en graviditet är oväkommen kan ha sin grund i olika sociala problem, som motiverar särskilda stödåtgärder. En otillfredsställande bostadssituation, bristande möjligheter till barntillsyn, ekonomiska svårigheter osv., är faktorer som kan påverka kvinnans totala livssituation i negativ riktning och i väsentlig grad bidraga till att hon upplever graviditeten som ovälkommen. Samhället måste i ökad utsträckning ge stöd och hjälp både genom generella insatser och genom åtgärder som är särskilt avpassade för det enskilda fallet. När propositionen valt vägen att konfirmera praxis och att motivera detta sitt ställningstagande med samma praxis, inför man i lagstiftningen en ny princip, nämligen att kvinnan själv intill utgången av 18:e havandeskapsveckan avgör om hon önskar avbryta havandeskapet. Kravet på obligatorisk särskild utredning mellan utgången av 12:e och 18:e havandeskapsveckan ändrar inte på denna huvudregel. Detta betyder att skyddet för fostret t. o. m. 18:e havandeskapsveckans utgång helt överlämnats åt den enskilde. Dessutom innebär det att kvinnan ställs ensam med ett avgörande, som dock när hon finner att abort är den lämpligaste lösningen på de problem som en oönskad graviditet medför i propositionen betraktas som så allvarligt att den valda lösningen betecknas som en nödfallsutväg. Om hennes önskan skulle vara en annan, saknar hon skydd för denna i annan form än medicinska kontraindikationer, vilka man enligt propositionens resonemang har skäl att antaga måste vara av företrädesvis psykisk art. Man kan i och för sig förstå den pragmatiska linje propositionen valt för att lagtekniskt komma till rätta med en till synes olöslig problematik. Mot att söka vända den utveckling av praxis som inneburit att myndigheterna handlat mot stiftad lag och att detta inte föranlett någon åtgärd har talat att man ansett det vara ogenomförbart att ändra en praxis, som godkänts av de ansvariga myndigheternas tillämpningsförfarande. När man vidare av hänsyn bl. a. till ökade risker med ett abortingrepp under graviditetens förlopp, en växande känsla för fostrets värde oavsett om barnet är önskat eller ej sjukvårdsperonalens avståndstagande från sena aborter samt till den integritet människan över huvud åtnjuter i vårt samhälle står inför uppgiften att fastställa när också fostret skall åtnjuta rättsskydd, har man också här valt en praktiskt motiverad linje, nämligen fostrets livsduglighet i betydelsen av dess möjligheter att överleva utanför modems kropp. Vi finner det positivt att en sådan mera definitiv gräns uppsatts. Livsdugligheten i ovan anförd mening måste under alla omständigheter utgöra en spärr. Likväl måste vi ifrågasätta den principiella utgångspunkten för förslaget till abortlag. Denna tar nämligen ingen hänsyn till deras värderingar som hävdar uppgiften att skydda mänskligt liv alltifrån livsprocessens början eller från och med att ett havandeskap föreligger. Den innebär i stället ett ställningstagande från samhällets sida mot fostrets rätt intill en viss tidpunkt av graviditeten. Detta bygger på en värdering, som vi inte kan dela, och däri menar vi oss ha stöd hos många människor i vårt land. Vi är medvetna om den värderingskonflikt som här föreligger i vårt samhälle samt om att den praxis som utgör det enda uttalade motivet för nu föreliggande lagförslag både har stöd i många människors värderingar och redan har bidragit till att forma dessa. Vi är också medvetna om att denna värderingskonflikt gäller mer än synen på fostret. I 12/74 skriver läkarna i ett debattinlägg bl. a.: Diskussionen om abort har alltså reducerats till det den egentligen alltid har varit, nämligen en fråga om synen på människan, hennes övergripande målsättning för sitt liv och medlen att förverkliga den. Denna dimension av abortfrågan försvårar i sin tur möjligheterna att finna en för alla acceptabel lösning och gör dessutom att olika hållningar på ömse sidor lätt tolkas som övergrepp på enskilda människors övertygelse. En värderingskonflikt av denna art kan dock inte lösas med att lagstiftningen tar ställning på den ena sidan av konflikten. Den måste i varje fall vara så utformad att den inte döljer de värde ringsproblem som ett ställningstagande till abort rymmer på alla stadier av graviditeten och ge den enskilde möjligheter att klarlägga och ta ställning till dessa. föreliggande lagförslaget tillfredsställer genom sin principiella utgångspunkt och genom att utredning föreslås bli obligatorisk först efter utgången av 12:e havandeskapsveckan inte detta minimikrav. Samma skäl som departementschefen anför för en obligatorisk utredning efter 12:e havandeskapsveckan gäller också på det tidigare graviditetsstadiet. Endast genom att i detta avseende inte göra någon skillnad mellan olika tidpunkter av graviditeten torde det dessutom vara möjligt att upprätthålla den klara gräns mellan abort och födelsekontroll som också finns markerad i propositionen. De viktiga förslag till abortförebyggande åtgärder som chefen för framlagt i sin del av propositionen understryker f. ö. ytterligare denna gräns. På grund av de nu anförda skälen kan vi inte acceptera den principiella utgångspunkten för förslaget till abortlag och yrkar därför avslag på denna del av propositionen. Utveckling av praxis visar dock att en översyn av gällande lagstiftning och dess tillämpning är nödvändig. Detta torde ej kunna ske utan en ny utredning, vilken enligt vår mening måste ta hänsyn till följande: Lagen måste vara så utformad att det i denna klart markeras att abort är en nödfallsåtgärd samt att en avvägning sker mellan två liv, varvid hänsyn måste tas till bl. a. komplicerande medicinska och socialmedicinska faktorer för kvinnans del. Rimliga möjligheter måste beredas modem och om möjligt fadern att ta väl överlagd ställning till abortönskan under insikt om de värderingsproblem situationen rymmer samt om de möjligheter samhället har att bistå på det personliga och sociala planet. En utredning bör därför vara obligatorisk. Eftersom ett abortbeslut innebär en avvägning mellan två liv bör detta ej fattas av modem ensam. Ett samhällsorgan bör vara delaktigt i varje beslut om abort. En sådan ordning kan tillsammans med obligatorisk utredning också ge bättre garantier mot påtryckning på kvinnan att mot sin önskan avbryta havandeskapet. Den princip, enligt vilken i lagförslagets 9 § endast illegal abort utförd på annan betraktas som brott, bör bevaras. Sjukvårdspersonalen skall enligt särskilda författningsbestämmelser garanteras frihet att avstå från att medverka vid abort. Av det föreslagna anslaget till information om abortförebyggande åtgärder avses 1 milj. kr. ägnas information genom massmedia om innehållet i en ny abortlagstiftning. Om vårt yrkande om avslag på förslaget till abortlag vinner bifall, kan anslaget i sin helhet ägnas åt information om abortförebyggande åtgärder. Detta anslag bör ytterligare förstärkas till att omfatta 5 milj. kr. Med hänvisning till det anförda hem ställes att 1. beslutar avslå Kungl. 1974:70 i den del som gäller förslaget till abortlag, 2. hos Kungl. begär att en skyndsam översyn av nu gällande abortlagstiftning och dess tillämpning sker med utgångspunkt i ovanstående fem punkter, 3. hos Kungl. anhåller om utredning angående sociala och ekonomiska faktorers betydelse för abortsökande kvinnor samt förslag till nödvändiga sociala hjälpåtgärder i det enskilda fallet, 4. beslutar att till Information om vissa abortförebyggande åtgärder m. m. för /75 under femte huvudtiteln anvisa ett reservationsanslag av . () () GOTAB 74 7432 S 1974