mot · FX02568 · 1974-01-23 00:00:00 — av i Öskevik m. fl. om regionalpolitiska målsättningsprinciper. Trots ökande lokaliseringspolitiska insatser accentuerades den regionala obalansen . Följden har blivit de av alla kända mycket svårbemästrade problemen i såväl utglesningsregionerna som koncentrationsorterna. Glädjande är att det nu synes råda en allmän insikt om värdet av effektiva regionalpolitiska insatser för att motverka fortsatt koncentration och regional obalans. Om arten och graden av samhällsinsatser råder delade meningar, men om huvudsyftet, en bättre regional balans, råder bred politisk enighet. Den regionala obalansen har hårdast drabbat de s. k. skogslänen. Verkningarna av regional obalans är emellertid påtagliga även i landets södra och mellersta delar. Icke önskvärda befolkningskoncentrationer och därmed utarmning av mindre tätorter och glesbygd är följden. De regionalpolitiska problemen är landsomfattande. Särskild uppmärksamhet måste enligt vår mening ägnas tendenser till inomregional obalans, bestående i att till en eller ett fåtal orter inom en region koncentreras alltmer av samhällsresurser och service. Tillåts dessa tendenser fortsätta leder detta till liknande ogynnsamma följder som kännetecknar obalans mellan regionerna. Därtill måste åtgärder vidtas i syfte att förebygga följder av på vissa orter förekommande alltför ensidigt näringsliv. Möjligheterna att åstadkomma inomregional balans och ett välstrukturerat näringsliv är beroende av att ett regionalt och lokalt inflytande över beslut om samhällsåtgärder garanteras. I statsverkspropositionen bil. 13 hänvisas till det regionalpolitiska handlingsprogram som statsmakterna antog och där riktlinjer angetts för en rullande utvecklingsplanering. Med stöd av detta beslut har Kungl. Maj:t uppdragit åt länsstyrelserna att i samverkan med kommuner och landsting genomföra en fortsatt regional utvecklingsplanering länsplanering 1974. Med utgångspunkt från planeringsunderlaget och kommunernas ställningstagande skall utforma de regionalpolitiska riktlinjer som anser bör följas i den fortsatta länsplaneringen. Häri innefattas bl. a. förslag till planeringsnivåer för län och kommuner samt förslag till åtgärder för att lösa regionalpolitiska problem. beslut innebär alltså antagande av ett regionalpolitisk! handlingsprogram innefattande bl. a. ramar för befolkningsutvecklingen i länen, plan för utvecklingen av den regionala-strukturen och åtgärder för att främja näringslivsutvecklingen och försörjningen med samhällsservice i olika regioner. Då statsmakterna beslutat om ett regionalt handlingsprogram och länsorganen fått möjligheter att med de resurser som ställs till förfogande förverkliga handlingsprogrammets målsättning, är den nuvarande metoden med särskilda stödområden otidsenlig. Resurserna måste enligt handlingsprogrammet, med så långt möjligt generella åtaganden och på grundval av hela landet omfattande principer, fördelas så, att målsättningarna för de olika regionerna kan förverkligas. Vår uppfattning att samhällsåtgärderna skall grunda sig på regionalpolitiska målsättningar och inte på stödområdestänkande innebär inte att samhällets totala ekonomiska insatser skall begränsas. Avsikten är givetvis heller inte att stödet till nuvarande stödområden skall minska. Totalinsatsen måste ökas i den mån detta behövs för att uppfylla de målsättningar som enligt det regionalpolitiska handlingsprogrammet uppställts för de olika regionerna. Med hänvisning till det aanförda hemställes att uttalar sig för att de stödområdesprinciper som ligger till grund för samhällets regionalpolitiska insatser möjligt ersätts med regionalpolitiska målsättningsprinciper. () i Öskevik () () () () () () GOTAB 74 5783 S 1974