mot · FX021616 · 1974-03-11 00:00:00 — av herrar och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:24 med förslag till bisjukdomslag, m. m. Inför den ödesdigra frågan om svensk biodlings vara eller icke vara har man i propositionen 1974:24 uttalat sig för stöd åt biodlingen så att den ogynnsamma utvecklingen bryts. Det konstateras att binas pollinationsarbete är betydande och att det är angeläget att ha kvar en biodling av nuvarande omfattning för att pollineringsfunktionen skall kunna upprätthållas för både odlade och vilda växter. Det aviserade stödet är senkommet, och det finns skäl att ifrågasätta om det kan bidra till att vrida utvecklingen i positiv riktning för svensk biodling. Det har dock varit en stadig och snabb minskning av den svenska biodlingen under hela det senaste kvartsseklet, från drygt 33 000 biodlare med 224 000 bisamhällen 1949 till omkring 10 000 biodlare med omkring 75 000 bisamhällen . En fackman på detta område, i Brattfors, har i en uppsats, Svensk biodling 19601971, för proseminariet i ekonomisk historia vid Göetborgs universitets filial i gjort följande sammanfattning: Den svenska biodlingen har utvecklats krisartat med en ständig nedgång i såväl antalet biodlare som bisamhällen. För biodlingens närmaste intressenter, biodlare och fröodlare, är detta en högst beklaglig utveckling. Den försämrade lönsamheten med oförändrat producentpris och stigande driftskostnader är tydligen så betydande att biodlingen från ekonomisk synpunkt är omöjlig. Ur nationalekonomisk synvinkel är utvecklingen ännu mer dyster. Honungsbortfallet är av underordnad betydelse, då det lätt kan ersättas med importerad honung. Den för det svenska hushållet allvarligaste konsekvensen är bortfallet av de för pollineringen nödvändiga bina. Det borde vara ett allmänt känt faktum att våra trognaste och flitigaste naturvårdare i värld är bina, att de som integrerade i den svenska naturen har en avgörande betydelse för hur denna skall komma att se ut. Det svenska landskapet äger till stora delar en ovärderlig fräschhet som dock är hotad. har den svenska blomvärlden förlorat ett 20-tal växtarter. Problemkomplexet naturvårdbiodling kan endast lösas med hjälp från de för folkhushållets planering ansvariga. Biodlingens tynande skara av medlemmar, som regel äldre, kan omöjligt själva bära ansvaret för problemets lösning. Särskilt i tider av arbetslöshet är det angeläget att finna nya arbetstillfällen. Det fordras åtskillig planering, forskning, styrning och arbete för att rädda biodlingen och naturen. Detta innebär nyskapade arbetstillfällen. Det verkligt anmärkningsvärda med proposition 1974:24 är den nedvärdering av biodlingens nationalekonomiska betydelse som där görs. 1 utredning om biodlingens betingelser uppskattades värdet av binas verksamhet som pollinatörer i kulturväxter till mer än . är man biutredning benägen att reducera värdet till en bråkdel. Man sägs ha fått en annan uppfattning om bipollinationens s. k. mervärde för olika grödor, vilda bär samt för den vilda . Skillnaderna anges bero på förändrad inriktning av växtodlingen och delade uppfattningar om bipollinationens mervärde genom senare tids forskning. I brist på forskning kan man inte uttömmande beskriva bipollinationens s. k. mervärde. Det finns dock all anledning att räkna med att den omvärdering som ligger i proposition 1974:24 inte är hållbar. Bedömningar angående bipollinationens värde gjorda vid den XXIV:e internationella biodlarkongressen i 1973 talar för att vi underskattat binas samlade betydelse för vårt folkhushåll. Den stora offentliga satsning som ett flertal europeiska länder bestått sin biodling talar också för att vi underskattat värdet av vår svenska bihållning. Detta i sin tur skulle ha inneburit att vi låtit värden rinna oss ur händerna. Av remissinstanserna har betonat att ökad uppmärksamhet bör ägnas biavelsarbetet för att utveckla lätthållna och för pollinationsändamål effektiva biarter. Också finner att förslaget om ökat bidrag för undersökningar om binas utnyttjande i pollineringen är väl motiverat. Just har första insektsreservat öppnats i närheten av den västsibiriska staden , enligt ett APN-meddelande i vilket sägs: Viktiga invånare där är humlor och vilda arter av bin. Dessa insekter har som bekant stor betydelse för befruktningen av lusern, klöver och en rad andra foderväxter. Fackmän från för lantbrukets kemisering undersöker inom det nya reservatets utveckling, instinkter och bobyggande hos olika arter av humlor och vildbin. har i sin citerade seminarieuppsats nämnt att blåbärs- och lingonskörden i kan ökas till det dubbla om man ser till att det finns pollinerande bin i grannskapet. Blommornas fruktkapacitet stiger från , som bären blir mer kärnrika och ca 1,7 gånger tyngre än bär från bifria marker. Det är intressant att notera att denna avkastning per bisamhälle inte sällan är högst i , där problemet är de stränga vintrarna, och på grund härav antalet bisamhällen är få. Om de från Novosibirsk-området 1971 introducerade invintringsmetoderna kan tillämpas på förhållandena i , finns här möjligheter att skapa arbetstillfällen, dels genom att bigårdar upprättas, dels genom att bärplockningens lönsamhet skulle öka betydligt. Syftet med de stödåtgärder som föreslås är att hindra en ytterligare minskning av biodlingen. De förefaller bortsett från att de utan tvivel är av värde vara i behov av en uppföljning. Det är för oss uppenbart att det krävs mera fakta för att avgöra om det är ekonomiskt försvarbart att behålla biodlingen på nuvarande låga nivå. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos Kungl. Maj:t begär en på vetenskaplig grund företagen utredning, eventuellt av eller vid , om biodlingens betydelse för folkhushållet och den förstärkning av stödåtgärderna som en sådan utredning kan ge anledning till. (vpk) (vpk) GOTAB 74 7208 S 1974