mot · FX02974 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om vissa ändringar i förmynderskapslagstiftningen. Gällande bestämmelser rörande förmynderskap och överförmyndares verksamhet återfinns i och i överförmyndarkungörelsen (SFS 1952:204). Dessa bestämmelser går i sin tur i huvudsak tillbaka lag om förmynderskap. Förmyndare skall alltid finnas för omyndig, även när den omyndige ej har någon fast egendom som skall förvaltas. För underåriga är normalt föräldrarna eller en av föräldrarna förmyndare, s. k. legala förmyndare. Särskilt förordnade förmyndare tillsätts av domstol när legal förmyndare saknas, i vissa fall när vårdnaden av den omyndige övertas eller utövas av annan än föräldrarna, när den legale förmyndaren entledigats av domstolen eller när någon omyndigförklarats. Överförmyndaren skall utöva den närmaste tillsynen av förmyndarens förvaltning av omyndigs medel. Enligt huvudregeln skall en överförmyndare utses för varje kommun genom val av fullmäktigeförsamlingen för en period av . för överförmyndaren är underrätten på orten. Den stora mängd legala förmynderskap där båda föräldrarna lever och barnen ej har någon särskild förmögenhet står inte under kontroll av överförmyndaren. Särskild tillsyn är obligatorisk huvudsakligen i tre fall, nämligen: a) när någon av föräldrarna har avlidit, b) när den underårige genom arv, gåva eller motsvarande fått egendom, som skall förvaltas av förmyndaren, c) när domstolen vidtar någon åtgärd angående förmynderskapet, t. ex. entledigar den legale förmyndaren eller omyndigförklarar någon. De förmynderskap som sålunda skall vara föremål för särskild kontroll av överförmyndaren är inskrivna, dvs. införda i en s. k. förmynderskapsbok hos rätten. Överförmyndarens tillsyn sker dels genom årlig kontroll av förmyndarens förvaltning, dels genom löpande kontroll. Den årliga kontrollen innebär att förmyndaren inger en årsräkning över förvaltningen av den omyndiges medel. Denna årsräkning måste inges även i det stora flertalet fall då den omyndiges tillgångar endast består av pension, livräntor, underhållsbidrag o. d. Den löpande kontrollen utövas på så sätt att överförmyndarens tillstånd krävs för en lång rad åtgärder i vad gäller placering, förvaltning m. m. av den omyndiges medel eller vidtagande av rättshandlingar för den omyndiges räkning. Såväl särskilt förordnad förmyndare som överförmyndare har rätt att uppbära ersättning för sitt arbete ur den omyndiges medel. ersättning beräknas på olika sätt i procent av den omyndiges behållna årsinkomst, även om inkomsterna är obetydliga och endast hänför sig till livräntor, pension, underhållsbidrag o. d. De nu gällande bestämmelserna har vid många tillfällen kritiserats såsom otidsenliga och stötande. a. har man vänt sig mot att förmyndare och överförmyndare har rätt att utfå arvode ur den omyndiges tillgångar även då dessa är mycket obetydliga och enbart eller huvudsakligen består av pension, livränta, underhållsbidrag m. m. avsedda för den omyndiges försörjning. Kostnader för verksamheten bör självfallet bestridas av det allmänna, i synnerhet som det är fråga om en obligatorisk kontroll, som varken den omyndige eller förmyndaren kan undandra sig. Kritiken mot den föråldrade lagstiftningen på detta område har lett till flera beslut och uttalanden i . , som tillsattes 1965, lade 1970 fram ett betänkande med förslag till reformer bl. a. i vad gäller överförmyndarorganisationen, förmyndaroch överförmyndararvoden, grunderna för omyndighetsförklaring samt förvaltning av omyndigs egendom och kontrollen häröver. Utredningens förslag är föremål för prövning och har ännu inte lett till någon lagstiftningsåtgärd. I ett av riksdag bifallet betänkande från lagutskottet (LU 1973:6) uttalas emellertid att proposition på grundval av utredningens betänkande torde komma att föreläggas möjligt och att därvid särskilt utredningens förslag till nytt avlöningssystem för överförmyndare borde ingående övervägas. Man torde således kunna vänta sig en lösning på dessa problem . Vi vill i detta sammanhang ta upp en fråga som enligt vår mening inte blivit tillfredsställande belyst. Genom de nu gällande bestämmelserna sker en särbehandling av änkor och änklingar som är underkastade en kontroll som icke gäller för hem med två föräldrar eller för ensamstående ogifta eller frånskilda föräldrar. Dessa legala förmyndare som står under överförmyndarens tillsyn, därför att en av föräldrarna avlidit, tvingas lägga ner mycket arbete på att till överförmyndaren inlämna alla de anmälningar, förteckningar och räkningar, bl. a. årsräkning och sluträkning när förmynderskapet upphör, som överförmyndaren har rätt att begära in. De föräldrar det här är fråga om kan inte förstå varför de skall tvingas redovisa i detalj hur de klarar den dagliga försörjningen av barnen när andra föräldrar har förtroendet att sköta den saken på eget ansvar. Många upplever detta förfarande som förödmjukande. Det kan inte heller från samhällets sida hävdas att någon särskild kontroll behövs bara därför att en av föräldrarna avlider. Den nuvarande stränga kontrollen över ett mycket stort antal fall där den omyndige inte har några andra tillgångar än pension, livränta, underhållsbidrag eller dylikt är både onödig och besvärlig. Det torde böra betecknas som slöseri med resurser att överförmyndaren kontrollerar dessa familjers hushållsräkenskaper. Enligt vår mening bör alla legala förmyndare behandlas lika och kontrollen koncentreras till komplicerade fall och fall som gäller stora Det förtjänar påpekas att en i viss mån liknande särbehandling av de ogifta föräldrarna togs bort när den obligatoriska barnavårdsmannainstitutionen avskaffades. Under hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening uttalar att, vid den översyn av förmynderskapslagstiftningen som förutsatt skall genomföras skyndsamt, kravet på en i princip lika behandling av alla legala förmyndare tillgodoses samt att en koncentration av kontrollen sker till komplicerade fall och stora förmögenheter. () () () i Kumla