ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FX02803 · 1974-01-25 00:00:00 — om uppskov med den planerade omorganisationen av postdistributionen på landsbygden. Kungl, poststyrelsen har beslutat om en stor omorganisation av postdistributionen i landsbygdsområdena. I korthet innebär den nya organisationsformen att såväl poststationer som postombud kommer att försvinna. I första etappen kommer ungefär 400 poststationer att ersättas av C-postexpeditioner och postställen. Enligt organisationsplanen kommer cirka 300 poststationer att finnas kvar. Redan nu finns utvecklade planer om att omorganisera dessa till lantbrevbäringslinjer. Denna organisationsförändring drabbar framför allt inland, där försämringen av postservicen blir högst påtaglig. I denna s. k. postställereform har förutskickats, att poststationer med minst 200 hushåll omändras till C-postexpeditioner. Orter med minst 40 hushåll får postställe, övriga betjänas med postväskor. Inom kommun kommer enligt föreliggande planer t. ex. , som betjänar 298 hushåll, att indragas och ersättas med lantbrevbäringslinje. Detta är ett exempel, men flera finns, som visar att kungl, postverket i den praktiska tillämpningen t. o. m. går ännu längre än vad den tillkännagivna organisationsplanen anger. Kungl, postverkets driftsbyrå säger i sina kommentarer och råd till postdirektörerna och postmästama, att i samband med indragning av postanstalt skall i valet mellan lantbrevbäring eller filialpostställe det första alternativet väljas, i första hand bl. a. av den anledningen att det blir billigast för postverket. De negativa konsekvenserna av denna s. k. reform torde inte kunna bestridas. Det synes orimligt att den kan få genomföras på administrativ väg utan att dess effekter kan bedömas med hänsyn till dess regionalpolitiska och sociala konsekvenser. Med hänvisning till det anförda hemställes, att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte uttala att den s. k. postställereformen inte genomföres förrän dess regionalpolitiska och sociala konsekvenser prövats och att därvid stor vikt skall läggas vid berörd kommuns mening.
mot · FX02804 · 1974-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om ändrade regler för uttag av resekostnadsersättning inom veterinärväsendet, m. m. beslutade under höstsejouren 1973 om en ny distriktsveterinärorganisation. I anledning av olika motionsyrkanden enades utskottet om att föreslå 310 tjänster varav 255 placerade på olika distrikt, 40 s. k. regionvikarier och 15 fasta förfogandetjänster. beslut, som följde utskottets förslag, innebar en utökning med 25 tjänster i förhållande till departementschefens förslag. Vi finner resultatet av riksdagsbehandlingen tillfredsställande och hoppas att organisationen när den är utbyggd enligt beslutet skall fungera väl. I några motioner togs jämväl upp vissa detaljfrågor som utskottet däremot ej tillstyrkte. Utskottets borgerliga ledamöter avstod från att reservera sig men uttalade i ett särskilt yttrande sitt stöd för de berörda förslagen som berörde utjämningen av ersättning för resekostnader och inställelsearvode och inkomstgränsen för dem som enligt särskild kungörelse kan få lindring i mindre bemedlades kostnader för djursjukvård. Genom det ökade antalet tjänster som beslutade om blir det lättare än eljest att hålla reseavstånden på rimlig nivå enligt veterinärväsendeutredningen som regel inte mer än från stationeringsorten. För att inte veterinärkostnaderna skall bli för tunga för dem som har det längsta reseavståndet är det lämpligt med en utjämning av kostnaderna, som redan nu sker. Vi anser emellertid att nu gällande maximiavstånd om 5 mil enkel resa är för stort och föreslår i stället enkel resa. När det gäller statsbidrag till lindring av mindre bemedlades kostnader för djursjukvård är det nuvarande taket för till statlig inkomstskatt taxerad inkomst om . Detta tak fastställdes , och en höjning till . torde i dagens läge någorlunda motsvara det tidigare om hänsyn tas till penningvärdeförsämring och allmän standardökning. Åberopande vad vi anfört hem ställes, att hos Kungl. Maj:t anhåller om sådana ändrade bestämmelser inom veterinärorganisationen som innebär dels att resekostnadsersättning ej behöver betalas för längre reseavstånd än enkel resa, dels att inkomstgränsen för erhållande av statsbidrag för djursjukvård till mindre bemedlade höjes till . L. () i . NISSER (m) ()
mot · FX02806 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om ökat anslag till Vård av naturvårdsområden m. m. Från anslaget Vård av naturvårdsområden m. m. bestrids kostnader för bl. a. vård och förvaltning av naturvårdsobjekt. Medlen används bl. a. för tillsyn och upprustning av områdena, så att de blir tillgängliga för allmänheten genom anläggande av vägar, parkeringsplatser, stigar, underhåll av byggnader, renhållning etc. kommer ett stort antal naturreservat att avsättas, bl. a. i samband med genomförandet av intentionerna i riksplaneringen. Det är mycket angeläget att skyddsvärda områden avsätts i större utsträckning såväl för olika forskningsändamål som för olika rekreationsändamål. Områdena måste göras lätt tillgängliga för allmänheten och bl. a. utrustas så att slitaget på naturen kan begränsas. Från anslaget går också medel för landskapsvårdande åtgärder i odlingslandskapet. Även landskapsvården är ett mycket angeläget område. I samband med nedläggning av jordbruksmark krävs åtgärder för att hålla landskapet öppet. I statsverkspropositionen föreslås en höjning av anslaget med . har begärt en höjning till . Verket har motiverat kravet på höjt anslag bl. a. med att hittillsvarande medelstilldelning inte har räckt till för att rusta upp naturvårdsområdena och att tillsyn och information måste förbättras. Vi föreslår att anslaget utgår med . Därvid bör möjligheterna att bygga ut försöksverksamheten med landskapsvård i odlingsbygd särskilt beaktas. Vi vill slutligen framhålla att en ökning av anslaget har positiva sysselsättningseffekter. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att för Vård av naturvårdsområden m. m. måtte anslå ett i förhållande till Kungl. Maj:ts förslag med förhöjt reservationsanslag av . () ()
mot · FX02807 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om en sociologisk utredning av samernas villkor. en utredning om åtgärder till stöd för samernas språk och kultur m. m. Som framgår av direktiven har någon fullständig undersökning av den samiska folkgruppens omfattning i denna vidsträckta mening inte företagits. I anslutning till folkräkning undersöktes hur många personer i som använder samiska språket som hemspråk i familj eller föräldrahem. Totalt angavs då 4 100 personer ha samiska som hemspråk i familjen, medan ytterligare 5 300 hade haft samiska som språk i föräldrahemmet. Det totala antalet renskötselberättigade personer beräknades till 9 900. Att det skett stora förändringar inom rennäringen framgår av folkräkning, då endast 2 500 samer var verksamma inom renskötseln. Under har stora vattenregleringar ägt rum i och som allvarligt berört rennäringen. De har inte enbart berört de renägande samerna utan också dem som huvudsakligast haft fiske som inkomstkälla. En stor del av samerna framför allt sameungdomen har tvingats lämna renskötseln. För att den arbetande utredningen skall få en fast grund för sina överväganden erfordras en sociologisk utredning av samernas levnadsvillkor. Det gäller att kartlägga åldersfördelningen, sysselsättningsmöjligheterna, inkomstförhållandena och deras sociala villkor i övrigt. Detta kan ske utan att den enskilda samens förhållanden yppas. När denna utredning blir färdig får man en samlad bild av samernas villkor i dagens samhälle. På grundval av undersökningen kan man bygga de åtgärder som direktiven i övrigt innehåller. bör därför ge utredningen tilläggsdirektiv så att den får företa en sociologisk undersökning av den samiska folkgruppen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. hemställer om att sameutredningen får tilläggsdirektiv att utföra en sociologisk utredning av samernas villkor. () () () P.O. ()
mot · FX02808 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om personal för tillsyn över naturreservat m. m. Vi har i vårt land fått en skärpt lagstiftning på naturvårdens, miljövårdens och strandrättens område. Detta har skett för att åt kommande generationer rädda omistliga naturvärden. Det har gällt att skydda säregna naturvärden från exploatering, upprätta djur- och fågelreservat. har vi avsatt större områden i form av nationalparker. Enligt årsbok uppgick nationalparksarealen till 617 754 har fördelade på 19 parker. Naturreservaten, som ökar år , uppgick till 123 855 har. Djur- och fågelskyddsområden omfattar 403 000 har land och vatten fördelade på 211 objekt. Områdena förvaltas av skilda myndigheter men som regel av domänverket . Central tillsynsmyndighet är . Det statliga stödet för bildande av naturreservat uppgår till . För vård och förvaltning har för kommande budgetår beräknats . har omfattande beredskapsarbeten utförts på natur- och landskapsvårdens område. /72 uppgick bidraget till . och antalet dagsverken till ca 345 000. Dagens anslag torde vara betydligt högre. Människans ökade fritid skärper kravet på områden för rekreation och avkoppling. Vi har stora möjligheter att utnyttja vår natur under årstidernas växlingar. Men skärps kraven på tillsyn och vård. På detta område är resurserna begränsade och många skyddsobjekt saknar helt tillsyn. har vi svårigheter att bereda människorna i glesbygden sysselsättning. Tiden torde nu vara inne för en fastare personalorganisation ute på fältet. Det räcker inte med lagstiftning till skydd för naturen. Skyddet måste upprätthållas genom tillsyn, vård och bevakning. En naturvårdskår bör upprättas som på berörda orter tar ansvar för natur och landskapsvården. Den tilltänkta sysselsättningsutredningen bör pröva frågan och komma med förslag. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte besluta att översända motionen till den aviserade sysselsättningsutredningen. () () () GOTAB 74 5818 S 74
mot · FX02814 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om ökad sockerbetsodling. Utvecklingen av det svenska jordbruket har medfört en snedvridning av produktionsinriktningen. Övergång till kreaturslös drift har medfört att ökad areal tagits i anspråk för spannmålsodling. Detta har inneburit ett kraftigt överskott av såväl brödsom foderspannmål. Ansträngningar görs för att få fram odlingsvärda alternativa grödor. Vissa framsteg har uppnåtts för att här i landet kunna odla mera proteinrika växter som exempelvis åkerböna. Men vi har också inom vårt land en alternativ odling, där arealen tyvärr är bestämd till viss storlek, nämligen sockerbetsodlingen. Den svenska sockerbetsodlingen bedrivs på ett mycket rationellt sätt och kan i detta avseende väl hävda sig med förhållandena i andra länder. Sockerbetsodlingen är ett utmärkt inslag i växtföljden och en värdefull alternativ gröda till spannmålsodlingen. Det avtal som binder odlingsarealen till 40 000 ha löper ut . Det är ytterst angeläget att den svenska betodlingen i ett eventuellt nytt avtal kan utökas till 50 000-55 000 hektar. Prisutvecklingen på sockret på den s. k. världsmarknaden har mycket starkt förändrats , och allt tyder på att den förändrade situationen kommer att bestå. Prisnivån på importerat socker ligger högre än sockret från den svenska betodlingen. Förändringarna på världsmarknaden både beträffande tillgång och prisnivå manar därför till en ökad inhemsk odling. För jordbrukets del skulle en ökad sockerbetsodling medföra att mindre areal kom att användas för spannmålsodling, vilket skulle medföra mindre överskott av spannmål. För slättjordbruket (jordbruk utan skog) utgör också sockerbetsodlingen ett utmärkt inslag i produktionen även ur arbetsfördelnings- och sysselsättningssynpunkt. har tidigare uttalat sin positiva inställning för en ökad sockerbetsareal. Vi vill med denna motion starkt understryka vikten av att sockerbetsarealen utökas till den nivå som tidigare nämnts i motionen, 50 000-55 000 hektar. Med stöd av vad sorn anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t uttalar sig för en utökning av den svenska sockerbetsarealen i enlighet med vad som har anförts i motionen. () ()
mot · FX02816 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om vidgad rätt för jordbrukare till driftslån enligt rationaliseringskungörelsen. Redan etablerade jordbrukare kan erhålla statlig garanti för driftslån dels i samband med yttre rationaliseringsåtgärd av mera väsentlig omfattning, dels vid genomgripande produktionsomläggning, dels också fr. o. m. för att avhjälpa tillfälliga likviditetssvårigheter. Genom dessa begränsningar i tillämpningen utestängs många jordbrukare från möjligheten att erhålla driftslån, trots att sådana skulle ha stor betydelse för rationaliseringsverksamheten. Möjligheter att erhålla driftslån, t. ex. som tioåriga amorteringslån, skulle kunna få stor betydelse för rationaliseringsverksamheten och för hela jordbruksdriften som sådan genom att medverka till en effektivare drift, som självfallet bör eftersträvas för att livsmedlen skall kunna produceras till lägsta möjliga kostnad. Driftslån till etablerade jordbrukare bör därför enligt vår mening inte längre förbehållas för de ovan nämnda situationerna utan även kunna beviljas vid andra tillfällen, t. ex. i samband med investeringar av mera begränsad omfattning som syftar till att åstadkomma bättre arbetsförhållanden eller rationellare drift. Åberopande det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om sådan ändring av rationaliseringskungörelsen att driftslån till jordbrukare kan medges i vidare omfattning än nu för investeringar som syftar till bättre arbetsförhållanden eller rationellare drift. L. () FER-ER1K C. NISSER (m)
mot · FX02817 · 1974-01-25 00:00:00 — av herrar i och om ökat anslag till . Ämnena havsforskning och havsfiske är mycket komplicerade och omspänner ett vitt fält inbegripande ett flertal vetenskapsgrenar som marin geologi, hydrografi, marinbiologi, fiskeribiologi, fiskeriteknik m. fl. Det är mycket viktigt att sprida information om dessa ämnesområden för att de skall få den uppmärksamhet de bör ha i beslutsfattandet och i den allmänna debatten, men forskare och andra specialister har sällan tid (eller förmåga) att mera ingående ägna sig åt informativ verksamhet. Behovet att informera fiskare, fiskets organisationer, administration, industrin, vetenskapliga institutioner, massmedia och därmed allmänheten är stort. Detta behov har havsfiskelaboratoriet i kunnat tillfredsställa genom medel som av AMS ställts till förfogande. har 26 nummer av informationsbladet Nytt från havsfiske och forskning kunnat utges. har varit den enda på statligt initiativ utgivna publikationen i som samlat nationell och internationell information på området, bearbetat och vidarebefordrat den. Nytt från havsfiske och forskning har visat sig fylla ett känt behov, och har blivit mycket uppskattad, inte minst av yrkesfiskarna, samt åberopad och citerad i många sammanhang. Medel från AMS till uppehållande av tjänsten som redaktör för kommer att upphöra . har inga medel för att kunna fortsätta utgivningen av Nytt Det måste anses som mycket värdefullt om havsfiskelaboratoriet kan få fortsätta med utgivningen av sitt informationsblad. Det är också av betydelse att den som står för informationen är naturvetare, helst med anknytning till forskningen, för att riktigt kunna bedöma värdet av den inkommande informationen. Vad havsfiskelaboratoriet behöver för att kunna fortsätta verksamheten är anslag till en forskningsassistent i lgr A 22 eller , ett institutionsbiträde i lgr A 5 eller . för resor och expenser, vilket totalt gör . Med hänvisning till det anförda hemställs att till under jordbrukshuvudtiteln för /75 anvisar ett förslagsanslag av , innebärande en ökning i förhållande till Kungl. att användas vid havsfiskelaboratoriet för den ovan nämnda verksamheten. () ()
mot · FX02818 · 1974-01-25 00:00:00 — av i m. fl. angående rätten att bedriva fiske med yrkesmässiga redskap. äger svenska medborgare rätt att fritt utöva fiske på allmänt vatten utefter den svenska kusten. På vissa kuststräckor är fisket förbehållet fiskevattenägarna. För gäller oinskränkt rätt till fiske förutom vid ostronfisket, som förbehålls strandägaren. Detta fiske är dock av ringa betydelse. Genom att beståndet av fritidsbåtar ökat i hög grad har ett stort antal personer, som inte är yrkesfiskare, i ökande omfattning gått in för att fiska med yrkesmässiga redskap i en utsträckning som gjort att yrkesfiskarnas möjligheter att kunna bedriva sin verksamhet i många fall starkt beskurits. Så är fallet på personer som har relativt välavlönade arbeten i land med stora mängder yrkesmässiga fiskredskap ofta helt blockerar fiskeplatserna för yrkesfiskarna. Fångsterna försäljs dessutom vid många tillfällen i direkt konkurrens med yrkesfiskarna. Samma är fallet även på andra kustavsnitt. De redskap, som kommer till användning är sillgarn, hummertinor, krabbtinor, ålryssjor, skäddegarn etc. Samma problem har aktualiserats även i andra länder, där man för att komma till rätta med förhållandena infört vissa begränsningar av dylika deltidsfiskares möjligheter att använda yrkesmässiga fiskredskap. I vissa fall har antalet sådana redskap per fiskande begränsats, i andra fall har fisket begränsats genom licensiering. Om de svenska kust- och inomskärsfiskarna även i fortsättningen skall ha möjligheter att bedriva sin näring är det nödvändigt att någon form av begränsningar införs gällande nämnda fiske med yrkesmässiga fiskredskap. eller den tillsatta utredningen för översyn av fiskerilagstiftningen bör besitta erforderlig kompetens att handlägga denna fråga. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos Kungl. Maj:t hemställer att lämplig utredning ges i uppdrag att föreslå regler för i vilken omfattning andra yrkesfiskare skall ha möjligheter att bedriva fiske med yrkesmässiga fiskredskap i allmänt vatten. () i Vrångebäck 74 5820 S 1974
mot · FX02819 · 1974-01-25 00:00:00 — av i Lane-Herrestad m. fl. angående fiskeriundersökningsfartygens verksamhet. De senaste årens knappa tillgång på sill i har gjort det allt svårare för de fiskare som till större delen varit inriktade på sillfiske att kunna klara sin försörjning. Detta har bland annat sin orsak i att sillförekomsterna ej är stationära, utan flngstplatsema varierar mycket kraftigt från tid till annan. Med nuvarande höga kostader för bl. a. drivmedel till fiskebåtarna begränsas fiskarnas egna möjligheter till effektiv rekognoscering. De höga omkostnaderna för fiskets bedrivande för till följd att fiskets utövare allt mindre får möjligheter att våga sig på fiskeförsök med mera osäkra resultat. tillämpades för sillfisket i vissa internationella regleringsbestämmelser . av denna sillfiskereglering hade svenska yrkesfiskare tillförsäkrats rätt att fiska en kvantitet uppgående till . Denna kvot fylldes dock endast till mycket ringa del, just på grund av att mycket få fiskelag ansåg sig ha ekonomisk möjlighet att företa fiskeförsök eller sillrekognoseringar i . För många västkustfiskares del innebar detta att man i stället sökte sig till flngstplatser i . Samma är naturligtvis förhållandet för fiskare i andra länder, men på de flesta håll - t. ex. i och - anlitar man statliga fiskeriundersökningsfartyg för rekognoscering och fiskeförsök för yrkesfiskets räkning. De svenska undersökningsfartygens nuvarande målsättning för verksamheten ger emellertid ytterst knappa möjligheter att direkt kunna bistå det yrkesmässiga fisket. Det skulle därför vara i hög grad önskvärt att verksamheten lades om på så sätt att åtminstone ett av de kronan tillhöriga fiskeriundersökningsfartygen avdelades för sillrekognoscering och försöksfiske i . Ett alternativ till detta är att t. ex. hyr in ett eller flera fiskefartyg med besättningar och använder dessa för ovannämnda försök och sillrekognoscering. Med stöd av det anförda föreslås att hos Kungl. Maj:t hemställer att fiskerinäringsutredningen ges i uppdrag 1. att verkställa utredning i syfte att använda något av de statliga fiskeriundersökningsfartygen för sillrekognoscering och försöksfiske. 2. att - som alternativ till hemställan ander 1 - utreda möjligheterna till inhyrning av ett eller flera fiskefartyg för samma ändamål. () i Lane-Herrestad () i Vrångebäck
mot · FX02820 · 1974-01-25 00:00:00 — av i Lane-Herrestad m. fl. om statsbidrag vid inköp av VHF-anläggning till fiskefartyg. gäller att fiskare erhåller statsbidrag med . vid inköp av radiotelefon till fiskefartyg. statsverksproposition föreslås detta bidrag höjt till maximalt . per anläggning, vilket konstateras med tillfredsställelse. har fiskefartygen dessutom efter rekommendation från bl. a. även i allt större omfattning installerat radiotelefonstationer för trafik på det maritima VHF-bandet. spelar en betydande roll då det gäller säkerheten till sjöss, eftersom man genom dessa anläggningar mycket lätt kan kommunicera med exempelvis lotsar, kustbevakning, polis, hamnmyndigheter, sjöräddning. Dessutom finns en särskild kanal på VHF-bandet som är avsedd för nödtrafik och som dygnet om passas av ett stort antal stationer. Med tanke på VHF-apparaternas betydelse för säkerheten till sjöss och de dryga kostnader installation av sådana anläggningar medför skulle det vara av mycket stort värde om möjlighet fanns att erhålla statsbidrag på samma sätt som vid installerande av radiotelefonanläggning. Anläggningskostnaderna varierar från ca 3 000 till ca . beroende på storlek och utförande. Med hänvisning till vad som anförts föreslås att hos Kungl. begär att bidrag skall utgå till fiskare för anskaffande av VHF-anläggning ur anslaget Främjande i allmänhet av fiskerinäringen och att nödig uppräkning av anslaget företas. () i Lane-Herrestad () HANS () 1* 1974.
mot · FX02822 · 1974-01-25 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. om förbud mot barmarkskörning med terrängfordon. Den som under företagit vandringar- i de svenska fjällen och kan göra jämförelser mellan t. ex. och undgår inte att känna oro för dessa områdens framtid. Den moderna trafiken har dels krävt och fått nya vägar, dels lämnat vägarna. Terrängfordon tränger in i de skyddade och fridlysta marker som bevarats i stort sett oförändrade genom långa tider. Ökningen av skoterkörningen är skrämmande. Givetvis förekommer att trafikanterna visar hänsyn, t. ex. de som står för nyttotrafiken, men mestadels rör det sig om nöjeskörning utan ansvar. Under en fjällvistelse kan man snart konstatera att hotas av terrängmotorfordonen. Även marker med sällsynta och fridlysta växter som fjällbrud och olika orkidéarter utsätts för trafikens skadeverkningar när fordonen framförs på barmark, och de flesta växter skadas i högre eller mindre grad. Faunan utsätts också för störningar, och enligt uppgift förekommer olaga jakt i ökad utsträckning från motorvagnar av olika slag. Inte ens nationalparker och särskilt känsliga naturområden skonas. Fordonsförarna stöder sig på den allmänna färdsel rätten. Efter riksdagsbeslutet om den nya lagen om körning i terräng med motorfordon har visserligen en utredning arbetat i syfte att utröna snöskoterns effekter på flora och fauna m. m., men den snabba ökningen av antalet fordon och av allt tyngre bandvagnar kräver omedelbara och kraftiga åtgärder, syftande till ett generellt förbud mot trafik med terrängmotorfordon på barmark i hela riket, givetvis med undantag för t. ex. krigsmaktens fordon och fordon i räddningstrafik. Andra undantag från förbudet bör prövas av i respektive län. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. anhåller om förslag om åtgärder syftande till ett i princip generellt förbud mot trafik med terrängmotorfordon i hela riket under barmarksförhållanden i enlighet med vad i motionen anförs. () i Agnäs . NISSER (m) () L. () i
mot · FX02823 · 1974-01-25 00:00:00 — av herrar i Trobro och Komstedt om upphävande av viss svartlistning av utanför . På grund av för höga kvicksilverhalter har förbud varit utfärdat mot fiske av gädda och abborre i utanför . Denna svartlistning har inneburit ett mycket kännbart avbräck för fiskerinäringen och för de bofasta fiskarna vid denna bukt. Företagna expertundersökningar har givit vid handen, att kvicksilverhalten har nedgått väsentligt under den nivå som föranlett förbudet. Då det är angeläget att här ifrågavarande mycket värdefulla fiskevatten möjligt på nytt kan utnyttjas, hemställs att hos Kungl. anhåller att svartlistningen av utanför upphävs. N. () ()