mot · FX02511 · 1974-01-23 00:00:00 — av m. fl. om förbud mot försäljning av öl och läskedrycker i engångsförpackningar. Ett iögonfallande inslag i det utvecklade industrisamhällets utbud av konsumtionsvaror utgörs av konsumtionsvarornas förpackningar. Genom utveckling av förpackningarna exponeras varorna reklammässigt bättre, och de blir bättre anpassade till det självbetjäningssystem som alltmera trängt igenom inom den allmänna handeln. Denna utveckling har lett till att mycket stora belopp omsätts inom förpackningsindustrin och att stora mängder material och energi förbrukas där. Större delen av alla förpackningar är engångsförpackningar som sedan de brutits upp och tömts på sitt innehåll kommer att ingå i den växande avfallsmängd som utgör ett utflöde från den mänskliga boendemiljön. Frågan man måste ställa är om denna utveckling är önskvärd, dels ur konsumenternas synpunkt, dels från allmänna samhällssynpunkter. I vad gäller konsumenterna så belastas dessa av kostnaderna för förpackningarna, och i vissa fall kan till och med dessa kostnader vara lika stora eller större än kostnaden för förpackningarnas innehåll. Det är därför ett konsumentintresse att kostnaden för förpackningar hålls så låg som möjligt. Från allmän samhällssynpunkt är det också önskvärt att kostnaden för förpackningar hålls låg. Men det är också önskvärt att förbrukningen av material och energi för detta ändamål blir så liten som möjligt och att belastningen i form av avfall minimeras. Slutsatsen av dessa överväganden kan bara bli en. Engångsförpackningar av alla slag undviks så långt detta är tekniskt möjligt, och där de ändå måste förekomma måste de ges en sådan utformning att de negativa effekterna i möjligaste mån elimineras, sett från konsumentens och samhällsintressets synpunkt. Där detta är tekniskt möjligt bör engångsförpackningar ersättas med returförpackningar. Returförpackningar bör beläggas med en så hög pant att de ekonomiska motiven att återlämna dem i retur blir påtagliga. Ett sådant område där engångsförpackningar lätt kan ersättas med returförpackningar är distributionen av öl och läskedrycker. Från konsumentens synpunkt blir det billigare med returglas och från samhällssynpunkt är det angeläget att engångsglasen försvinner. 1 ett längre perspektiv är det angeläget att hela förpackningsområdet blir föremål för en grundlig översyn från samhällets sida med utgångspunkt från såväl ekonomiska som resurs- och miljöhänsyn. Avsaknaden av en sådan genomgång bör inte hindra samhället från att ingripa på ett klart avgränsat område där detta kan ske utan olägenhet. Som omnämnts omsätter förpackningsindustrin betydande belopp och utgör således, i den mån den förefinns inom landet, också en faktor i den industriella sysselsättningen. En övergång till returglas och förbud mot engångsglas och plåtburkar skulle därför få en viss negativ effekt på sysselsättningen inom denna industri. Detta får emellertid inte avhålla samhället från att vidta riktiga åtgärder. Samhället måste i stället inrikta sysselsättningspolitiken mot produktionsområden som är önskvärda ur allmänna synpunkter. Den ekonomiska tillväxten har ju börjat att sättas i fråga som sådan. Vilken uppfattning man än har om detta så borde det gå att enas om att tillväxten bör ske på områden som tillgodoser primära mänskliga behov som sparsamhet iakttas med råvaror och energi. Med hänvisning till det anförda hemställs att i skrivelse till regeringen begär förslag om förbud mot tillverkning och försäljning av öl och läskedrycker i engångsförpackningar av glas, plast och metall inom läskedrycks- och bryggeribranschen. PER (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)