mot · FX021712 · 1974-04-05 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:28 angående den statliga kulturpolitiken. 1975 har planerats bli byggnadsvårdens år. En nationalkommitté med utbildningsministern i spetsen förbereder åtgärder för att informera om bevarandeproblemen och öka kunskaperna om hur man bäst vårdar hus och miljöer. I årets statsverksproposition framläggs av chefen för förslag om åtgärder inom bostadspolitikens ram för bevarande av kulturhistoriskt och miljömässigt värdefull bebyggelse. Genom de fördelaktigare lånevillkor som därigenom avses komma att gälla underlättas i viss utsträckning för kommuner och enskilda att bevara miljövärden. Det är dock uppenbart att sådana förbättrade lånemöjligheter endast i viss omfattning kan medverka till att lösa byggnadsminnesvårdens problem. Insatser av annat slag blir som erfarenheterna visar nödvändiga när det gäller olika former av bebyggelse som fordrar stora restaureringsinsatser och ger begränsad avkastning vid uthyrning. som har att bevaka riksintressena när det gäller kulturminnesvården disponerar endast . för sådana vårdinsatser som krävs när ansträngningarna från kommuner, stiftelser och enskilda visar sig otillräckliga. Detta har upplevts som otillfredsställande begränsning av den kulturminnesvårdande myndighetens resurser. Beslut om att ändra på förhållandet har dock fått anstå i avvaktan på olika nu slutförda utredningar. Ett sådant uppskov har även underlättats genom den mycket betydande insats för byggnadsminnesvården på 30 och 40 milj. kr. som skett i form av beredskapsarbeten i regi. Det är uppenbart att dessa insatser som styrs av sysselsättningspolitiska bedömningar inte genomgående kan göras på de platser och och i den omfattning som man från bevarandesynpunkter finner lämpligast och mest angeläget. Mot bakgrund av de ambitioner som för kulturminnesvårdens del avspeglas i propositionen 1974:28 och även kommer till uttryck i arbetet med byggnadsvårdsåret är detta en oroande utveckling. Det är inte rimligt att bygga ut den utredande och planerande administrationen för byggnadsvård utan att se till att de resurser som måste finnas för ett förverkligande ställs till förfogande. De ändrade förhållandena på bostadspolitikens och stadsplaneringens område skärper kraven på att de kulturminnesvårdande myndigheterna skall kunna göra de begränsade insatser man väntar av dem. Konjunkturerna och det skede som stadsomvandlingen gått in i gör att en förskjutning av uppmärksamheten skett från nyproduktion i stor skala till saneringsprojekt, restaureringar och miljögestaltning med äldre bebyggelse som ingående element. Därvid kommer de kulturminnesvårdande myndigheternas möjligheter att agera att bli uppmärksammade i högre grad . museiutredning föreslog i sitt betänkande en höjning i en första etapp av anslag för vård och underhåll av kulturhistoriska byggnader till cirka 3 milj. kr. Mot bakgrund av den utveckling som här berörts, vilken förändrat situationen sedan betänkandet skrevs, synes beloppet vara för litet. Ett betydligt större anslag för byggnadsvården utformat efter i princip samma tankegångar som varit vägledande på naturvårdens område kräver dock genomarbetade förslag till statsbidragsregler. Utredningen har inte utarbetat sådana, men det kan rimligen förutsättas att ämbetsverket kommer att ta initiativ för att till kommande år ge ett sådant underlag. 1 propositionen 1974:28 har ämbetsverkets anslag för vård och underhåll av kulturhistoriska byggnader höjts med . Med hänsyn till de hastigt aktualiserade kraven på ökade insatser från de kulturminnesvårdande myndigheterna med anledning av beredskapsarbetenas utveckling och initiativ i samband med byggnadsvårdsåret synes denna anslagshöjning otillräcklig. Men i avvaktan på att förslag utarbetas för en mer omfattande resursförstärkning med fastlagda statsbidragsregler avstår vi från förslag om ytterligare förstärkning. I äskanden har vidare begärts medel för ett antal tjänster vid ämbetets vårdsektion för att tillgodose de krav som ställts från arbetsmarknadsverket att ämbetet självt skall finansiera basorganisationen för vårdarbetet över sin egen budget. Det sker i stället på så sätt att arbetsmarknadsverket, som varit angeläget om att få fram färdigprojekterade vårdarbeten, förskotterat medel för avlöning av vårdsektionens personal och sedan inräknat kostnaden härför i anslagen till utförda beredskapsarbeten inom denna sektor. MUS 65 har i sitt betänkande förutsatt att ämbetet skulle erhålla fast anställd personal för utförandet av dessa uppgifter. Då arbetsmarknadsverket inte kan garantera fortsatta insatser motsvarande tidigare volym och därmed inte heller stöd för projekteringar i hittillsvarande omfattning finns uppenbar risk för att kan tvingas till minskade insatser och personaluppsägningar inom detta i princip högprioriterade verksamhetsavsnitt. Vi förutsätter att Kungl. Maj:t uppmärksamt följer detta och vid behov anslår erforderliga medel. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos Kungl. Maj:t begär en översyn av formerna för medelstilldelningen till vård och bevarande av byggnader och byggnadsmiljöer, 2. att ger Kungl. Maj:t bemyndigande att i avvaktan på kommande utredningsförslag medge ytterligare anslagstilldelning utöver den som föreslås i propositionen 1974:28 under rubrikerna och statens historiska museum: Förvaltningskostnader resp. Vård och underhåll av fornlämningar och kulturhistoriskt värdefulla byggnader.