mot · FX02378 · 1974-01-24 00:00:00 — om subventionering med allmänna medel vid betalningsskyldighet för motparts rättegångskostnad. Den utbyggnad av samhällets rättshjälp som beslutade grundade sig på ett mångårigt utredningsarbete. Det är med tillfredsställelse man kan konstatera att genom den nya rättshjälpslagen ökade möjligheter ges för den enskilde att, oavsett ekonomi, erhålla rättshjälp. Dock kan det ifrågasättas om inte förmånerna vid allmän rättshjälp bör utsträckas jämväl till att omfatta betalningsskyldighet för motparts rättegångskostnader. Det har förekommit och förekommer att den vinnande parten får vidkännas dryga kostnader för att motparten, dvs. den förlorande parten, inte själv kan betala rättegångskostnaderna. Det framstår som ganska orimligt att den vinnande parten, trots att han vunnit målet, förutom egna kostnader också får vidkännas motpartens rättegångskostnader. Vid behandlingen av prop. 1972:4 framhölls från centerhåll i motion 1972:1469 att betalningsskyldighet för motparts rättegångskostnader har i departementspromemorians förslag i denna del godtagits eller lämnats utan erinran i flertalet remissvar. Invändningar har emellertid framförts från flera håll, bl. a från kammarrätten, LO, , och . LO:s synpunkter redovisas utförligt i proposition 1972:4. Det framhålls där att risken att få bära motpartskostnaden och svårighet att beräkna denna blir betydelsefull för de sämst ställdas och mellangruppernas möjligheter att göra sin rätt gällande genom att öppna en process vid domstol. Man bör enligt LO överväga om inte möjlighet bör finnas till en viss subventionering av motpartskostnader för dessa grupper. Enligt har i promemorian inte anförts ett enda bärande skäl mot att motpartskostnaden inbegrips i den allmänna rättshjälpen. Enligt min mening ligger det mycket i de synpunkter som framförts av som begär att motpartskostnaderna generellt skall täckas av allmänna rättshjälpen. har i sitt betänkande 1972:12 anfört att en lösning som innebär att även motpartens rättegångskostnader skulle ersättas genom rättshjälpen kan befaras medföra ett ökat antal omotiverade rättegångar. Det är självfallet av stor vikt att sådana rättegångar inte förs med stöd av allmänna medel. Till detta resonemang kan anföras att det oftast är så, att den föreskrivna skyldigheten enligt för förlorande part att ersätta motpartens rättegångskostnader sällan blir normgivande för om rättegång skall väckas eller ej. Mången gång har part ej vetskap om denna skyldighet. Jag har svårt att föreställa mig att skyldigheten för förlorande part att ersätta motpartens rättegångskostnader skulle vara av avgörande betydelse som ett korrektiv mot oöverlagda processer. Även om jag helt delar uppfattning vill jag ändå med hänsyn till den allmänna kostnadsaspekten ansluta mig till LO:s synpunkter om en viss subventionering av motpartskostnaden. Detta kan vara alldeles särskilt motiverat när det kan bli fråga om dryga kostnader. Gränsen för när ersättning kan utgå bör ligga vid . Därmed utgör en självrisk som bör kunna bäras och inte äventyra vederbörandes ekonomi, och de eventuella kostnader det kan bli fråga om, som skall täckas av allmänna medel, blir relativt begränsade. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer jag att hos Kungl. begär förslag om täckning med allmänna medel, helt eller delvis, av motpartskostnad i rättegång.