mot · FX021941 · 1974-11-12 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:154 med förslag till viss lagstiftning om trafiknykterhetsbrott. Vi har i vårt land en trafiknykterhetslagstiftning, som i vissa stycken varit mönsterbildande för andra länders åtgärder . Det finns ingen anledning antaga annat än att denna lagstiftning och dess konsekventa tillämpning i domstolarnas praxis väsentligen är förklaringen till den ganska gynnsamma trafiksäkerhetsnivå vårt land utvisar jämfört med andra länder med ungefär motsvarande biltäthet m. m. Trafikonykterheten framstår dock alltjämt som ett allvarligt hot mot tryggheten på vägarna och kräver fortsatta ansträngningar från samhällets sida. har uppmärksamheten riktats på nödvändigheten av att öka upptäcktsrisken för alkoholpåverkade förare i trafiken. Enligt vad flera undersökningar tyder på är de nuvarande kontrollmöjligheterna så begränsade att förarna upplever chansen för polisupptäckt som minimal. Vi hälsar mot denna bakgrund med tillfredsställelse att genom Kungl. Maj:ts proposition 1974:154 förslag framlagts till lagstiftning om rutinmässiga alkoholutandningsprov. En klok tillämpning av denna lagstiftning med strategiskt insatta trafikkontroller bör vara ägnad att främja trafiknykterheten genom att hos allmänheten skapa ökad respekt för lagen. Alkoholpåverkade presumtiva förare skall därigenom bringas att räkna med att de kan bli ertappade, om de ger sig ut i trafiken. Vi ansluter oss till tanken att det på trafiknykterhetens område ter sig angelägnare att främja lagligheten genom att sålunda öka upptäcktsrisken än att skärpa straffsatserna. har lagt upp en väl motiverad och stort planerad rikskampanj, Trafiknykterhetens , och det är i hög grad tillfredsställande att denna informations- och propagandakampanj erhållit ett värdefullt stöd genom propositionens förslag. Lagen om rutinmässiga alkoholutandningsprov har föreslagits få karaktären av försöksverksamhet med begränsad giltighetstid, nämligen för tiden . Som framgår av vad förut anförts anser vi de genom lagen givna kontrollmöjligheterna för polisen vara ett betydelsefullt instrument för trafiknykterhetslagstiftningens effektivitet. Behovet härav är permanent. Vi har därför ställt oss tveksamma till att ge lagen begränsad giltighetstid. Försöksverksamheten har emellertid motiverats, bl. a. med hänsyn till att i regeringens hand skall läggas regionala undersökningar av denna verksamhets effekter och av resultaten av propagandakampanjen m. m. Vi betraktar sådana undersökningar som önskvärda och vill med den motiveringen inte 1* 1974. motsätta oss förslaget om begränsad giltighetstid för lagen, även om vi är förvissade om att denna lagstiftning kommer att visa sig så betydelsefull att den ges permanent karaktär i sinom tid. I propositionen föreslås därjämte den ändringen i promillereglerna i 4 § trafikbrottslagen att vid blodprovets bedömande den förtärda mängden alkoholdrycker skall läggas vederbörande till last, oavsett om promillegränsen uppnåtts under färden eller först efter denna. Denna ändring, som förenklar tillbakaräkningsproblemet för domstolarna, är även trafikpolitiskt motiverad och tillstyrks av oss. Vi har ej heller någon erinran mot att legitimerad sjuksköterska skall få ta blodprov. Vi kan sålunda godtaga propositionens lagförslag och i stort sett även justitieministerns motiveringar. Det är endast frågan om testmetoden vid de rutinmässiga alkoholutandningsproven, som vi vill rikta uppmärksamheten på. Denna avses bli reglerad i tillämpningsföreskrifter, som skall utfärdas av Kungl. Maj:t, eller, efter bemyndigande, av . Testmetoden har emellertid principiell betydelse och är viktig för lagens verkningar, varför vi ansett påkallat att upptaga frågan i samband med lagstiftningens prövande i . Frågan synes oss ha belysts otillräckligt i propositionen, och de av justitieministern gjorda rekommendationerna framstår som inte fullt godtagbara enligt vår mening. Valet av testmetod är av betydelse för att tillgodose dels huvudsyftet med rutinproven, nämligen att öka upptäcktsrisken genom att avslöja sådana förare med straffbar blodalkoholhalt som inte luktar alkohol eller i övrigt verkar alkoholpåverkade, dels den viktiga rättssäkerhetssynpunkten att i så ringa mån som möjligt felaktigt få med förare, vilkas blodalkoholhalt ligger under den straffbara gränsen (0,/0o) och för dem i onödan föranleda det ingrepp i den personliga integriteten som blodprovstagning utgör. Vid diskussion av rättssäkerhetssynpunkten refererar justitieministern helt kort trafiknykterhetskommitténs överväganden om testmetoden. Han rekommenderar i anslutning härtill Alcotest med den s. k. 0,8ampullen, såvida inte en kommande undersökning ger vid handen att 0,8-ampullen av märket visar sig ge lika goda resultat. ansåg användningen av en 0,5-ampull med ny avläsningsmetod ge resultat som är fullt tillfredsställande från rättssäkerhetssynpunkt (se SOU 1970:61 s. 338-340). I propositionen tas denna metod inte upp till närmare diskussion. Justitieministern anför i huvudsak endast (prop. s. 23): Möjligheten att tillgodose denna rättssäkerhetssynpunkt hänger samman med vilken typ av utandningsapparat som kommer till användning. fann att Alcotestmetoden - som då var den i tillämpade metoden kunde anses tillräckligt tillförlitlig även för rutinprov under vissa förutsättningar. Därvid framlades två olika alternativ. Enligt det ena alterantivet (A) skulle man vid rutinprov använda samma ampull som vid prov på förare som var misstänkta för alkoholpåverkan, dvs. 0,5 °/0o-ampullen, men avläsa ampullen på ett annat sätt. Det andra alternativet (B) innebar att den s. k. 0,8 0/oo_am pullen skulle användas vid rutinprov och att också här en annan avläsningsmetod skulle användas än vid prov på misstänkta. På misstänkt alkoholpåverkade förare skulle 0,5 °/oo-ampullen fortfarande tillämpas. Från rättssäkerhetssynpunkt ville kommittén förorda alternativ B men uttalade att det borde ankomma på att avgöra vilket alternativ som skulle väljas. Tillförlitligheten av 0,8 °/0o-ampullen vid användning av den nya avläsningsmetoden framgår av följande tabell. Blodalkoholhalt (m. sedvanligt Andel Alcotestprov (%) som felaktigt Av tabellen framgår att risken för att provet skall ge ett utslag som felaktigt tyder på att blodalkoholhalten ligger över den nedre promillegränsen vid 0,5 0/oo är så obetydlig att man i detta sammanhang inte torde behöva tillmäta den någon avgörande betydelse. Som jämförelse kan nämnas att andelen falskt positiva prov vid användning av 0,5 /ooampuller och nuvarande avläsningsmetod enligt kommitténs beräkningar skulle bli mångdubbelt större. Den sist åberopade jämförelsen med användningen av 0,/ooampullen synes vara grovt missvisande för en jämförelse mellan kommitténs alternativ A och B, eftersom i alternativ A ingick en helt annan avläsningsmetod än den nuvarande för misstänkt alkoholpåverkade. Den rekommenderade testmetoden med 0,8 °/ocrampullen har påtagliga svagheter med tanke på rutinprovens syfte att avslöja förare med straffbar blodalkoholhalt, alltså över 0,5 /oo- Justitieministern döljer inte att sådana svagheter finns men omnämner dem i reducerande ordalag. Att förare i en del fall kan gå fria vid rutinproven finner han vara en betydande nackdel, som man f. n. inte kan undvika av rättssäkerhetshänsyn. Härom anföres (prop. s. 27): Jag vill i detta sammanhang inte underlåta att fästa uppmärksamheten på det förhållandet att den sålunda föreslagna ordningen kan få till följd att en person som vid prov med 0,/Oo-ampull skulle komma att underkastas blodprovstagning och ett senare eventuellt straffansvar för en blodalkoholhalt mellan 0,5 och 0,8 °/oo i en del fall kan komma att gå fri vid rutinkontrollen därför att utslaget på 0,8 °/oo-amPullen inte blir så kraftigt att rutinprovet kommer att kunna betecknas som positivt. Detta är givetvis en betydande nackdel. 1 avvaktan på att en mera exakt fungerande provtagningsapparatur kan tas i bruk synes man emellertid från rättssäkerhetssynpunkt inte kunna undvika dessa olägenheter. De är att föredra framför att ett inte obetydligt antal personer på grund av falskt positivt utandningsprov underkastas blodprov med därav följande konsekvenser vederbörande får avbryta sin färd, lämna ifrån sig fordonet till polisen osv. Det bör också hållas i minnet att det här alltid kommer att vara fråga om personer som utåt sett inte företer några som helst tecken på att vara påverkade och som alltså f. n. skulle passera helt obemärkta vid en trafikkontroll - medan de som och även i fortsättningen kommer att underkastas provtagning med 0,5 °/oo-ampullen redan är direkt misstänkta för ett trafiknykterhetsbrott. avdrag om 0,14 /o o) indikerar 0,5 /o o eller däröver (laboratorieförsök) 0,20-0,29 °/oo 0,30-0,39 °/oo 0,40-0,49 °/oo Vi hemställer att vid sin prövning av lagfrågan ägnar ingående uppmärksamhet åt detta metodval och alltså tar ståndpunkt till i vad mån 0,8 °/0o-anipullmetoden har alltför stora brister för att kunna accepteras. Det material som i detta hänseende redovisats i trafiknykterhetskommitténs betänkande (s. 340) bör noggrant prövas. Vi har blivit särskilt betänksamma inför den andel falskt negativa prov som enligt laboratorieförsöken med 0,8 °/oo-ampullen (alt. B) framträtt och synts oss böra komma till kännedom. Kommittén anför härom bl. a. följande. Om man genomför rutinprov med Alcotest enligt något av de tillvägagångssätt som har anvisats i det föregående vilket enligt alternativ A innebär 0,5-ampull liksom men ändrad avläsning samt enligt alternativ B 0,8-ampull och föreslagen avläsning erhålls en så pass liten andel falskt positiva prov att Alcotest måste anses vara från rättssäkerhetssynpunkt användbar även vid rutinprov. Emellertid medför den föreslagna avläsningen på grund av utandningsprovens spridning vid olika blodalkoholhalter att andelen falskt negativa prov kommer att öka. Med falskt negativa prov avses då sådana prov som anger en blodalkoholhalt under 0,/Oo, trots att blodalkoholhalten enligt blodprovet når upp till eller överstiger denna gräns. Laboratorieproven visar de andelar falskt negativa Alcotestprov vid alternativ A och B som anges i följande tabell. Blodalkoholhalt med avdrag om Andel falskt negativa Alcotestprov (%) 0,14 0/oo för de med analys- i laboratorieförsök förfarandet förenade felmöjlig- Alt. A Alt. B heterna (0,5-ampull) (0,8-ampull) 0,50-0,59 64 78 0,60-0,69 36 45 0,70-0,79 15 15 0,80-0,89 4 2 Kommittén anmärker härtill att blodalkoholhalten i de flesta fall i den praktiska verkligheten hinner sjunka något mellan utandningsprov och blodprov och visar i en tabell hur andelen negativa prov minskar om man tänker sig en nedgång av blodalkoholhalten med 0,15 °/oo (motsvarande en väntetid på bortåt ). Att en del förare undgår upptäckt och vidare ingripande finge man då acceptera. Detta skulle inte i nämnvärd mån försvaga rutinprovens stora värde i övrigt från effektivitetssynpunkt, säger kommittén. Som lagstiftare måste vi utgå från att den i lagen fastställda straffbarhetsgränsen är 0,5 0loo- Rutinproven bör i princip sikta till att avslöja personer, vilkas blodprov ligger över denna gräns (eller mera exakt över 0,64 °/oo, därför att från det faktiska blodprovsgenomsnittet dras 0,14 °/0o på grund av felmöjligheterna vid analysförfarandet). Valet av 0,8 °/0o'ampullen kan lätt ge allmänheten intrycket att det inte är så noga med lagens 0,5 0loo och att den gräns vars överskridande myndigheterna egentligen reagerar emot ligger vid 0,8. Detta är inte bara en psykologisk fråga om vad många människor kan få för sig. Det är också vad som verkligen skulle ske om man tillämpar det alternativ (B) som justitieministern rekommenderat. De i den förut anförda tabellen angivna procentsiffrorna och för falskt negativa prov enligt alt. B innebär att av fern personer, vilkas alkoholhalt ligger mellan 0,5 och 0,/oo. bara en avslöjas av rutinprovet. Av dem som har blodalkoholhalten mellan 0,6 och 0,7 °/oo går inemot hälften fria genom detta prov. I verkligheten avslöjar 0,8 °/0o-ampullen effektivt inte stort mer än överskridande av 0,8 °/0 o -gränsen. Utnyttjandet av denna ampull är inte bara ägnat att undergräva allmänhetens respekt för lagens promillegräns utan kan också verka missledande på många alkoholpåverkade som utsatts för rutinprovet. De vet med sig att de intagit försvarliga mängder alkoholdrycker och är kanske rätt säkra på att straffbarhetsgränsen nog har överskridits. Om de likväl frias av rutinprovet, insövs de falskeligen i trygghet om att det enligt lagen går an att köra så alkoholpåverkade. Vi anser att i egenskap av lagstiftare bör kräva att rutinproven skall utföras med en metod som respekterar gällande straffbarhetsgräns och bättre än den rekommenderade metoden avslöjar överträdelser av denna gräns. Även den av trafiknykterhetskommittén redovisade alternativa metoden (alt. A) som utnyttjar den vid misstanke om trafikonykterhet vanliga 0,5 /oo-anipullen ehuru denna avläses enligt ny metod utvisar såsom framgår av förut återgivna tabell ansenliga missar i effektivitet. Men dessa är dock ingalunda så dominerande som missarna med 0,8 0/oo_anipullen. En praktisk fördel med att genomgående använda den sedvanliga 0,5 °/ooampullen må även påpekas, även om apparaten skall avläsas olika vid rutinproven och vid provtagning på dem som skäligen misstänks vara trafikonyktra. Det har förutsatts att också vid trafikkontrollerna de personer som doftar sprit eller eljest företer tecken på alkoholpåverkan skall testas, inte som rutinprov utan enligt de regler som gäller för prov på misstänkta. Det skulle då vara en betydande olägenhet och vålla vissa problem om polisen i sådana inte alltför ovanliga fall skulle nödgas byta apparatur. Vidare skall polisen enligt förslaget vid trafikolyckor, brott mot 1 3 §§ trafikbrottslagen, vid hastighetsförseelser, körning mot rött ljus m. m. ta prov med samma apparatur som vid de i förväg beordrade trafikkontrollerna. Man frågar sig om det blir så mycket av med att ta sådana prov vid särskilda händelser, därest inte den tillgängliga 0,5 °/oo_ ampullen skall få användas. Vi vill f. ö. ifrågasätta om inte vid dessa särskilda brotts- och olyckstillfällen, där dock något allvarligt förekommit i trafiken, fog finns för att använda denna ampull med avläsning enligt de regler som gäller för misstänkta. Avgörandet om testmetoderna är i hög grad en expertfråga, som vi inte anser oss kunna ta slutlig ställning till, och vi vill inte göra gällande någon bestämd mening om i vad mån Alcolyser är att föredra framför Alcotest. Vi föreställer oss att den av professorerna åt utförda undersökningen om 0,5 0/00ampullen av fabrikatet (omnämnd i prop. s. 23) ger något underlag för bedömning av dess användbarhet för rutinprov vid trafikkontroller. Vidare borde det vara möjligt att få del av de fleråriga undersökningar som i resulterat i införandet fr. o. m. av rutinmässiga alkoholutandningsprov vid en alkoholgräns av 0,5 0loo- Efter vad det sagts oss skulle man där ha avsett att utnyttja 0,5 °/oo-ampull med sedvanlig avläsningsmetod. Det skulle vara tacknämligt om vederbörande utskott med stöd av här nämnt utredningsmaterial kunde ge ledning för rekommendation av någon bättre testmetod än den av justitieministern förordade 0,8 °/oo-ampullen, vilken vi inte kan finna godtagbar. Vid avvägningen mellan effektivitetsintresset och vad här kallats rättssäkerhetssynpunkten är vi i likhet med justitieministern angelägna om att de falskt positiva proven skall bli fåtaliga, särskilt vid de i förväg anordnade trafikkontrollerna. Vid prov på personer i samband med trafikolyckor och trafikbrott m. m. väger nämnda hänsyn mindre tungt. Vid bedömningen av rättssäkerhetssynpunkten bör dock observeras att proven aldrig felaktigt utpekar personer som ej förtärt alkohol och att de som felaktigt utpekas i utandningsprovet men frias av blodprovet som regel förtärt avsevärda kvantiteter alkoholdrycker. Ofta balanserar de på gränsen till en faktisk 0,5 °/oo-gräns, vilken de kanske överskridit tidigare under färden. Dessa har anledning att känna sig lättade genom det friande blodprovet och inte upprörda över onödigt provtagande. Vid valet av testmetod skall beaktas att denna grupp personer bör vara fåtalig, men hänsynen till dem får inte föranleda att ändamålet med proven äventyras. Det är uppenbart att den nya lagstiftningen kommer att medföra en stark ökning av antalet blodprov, som skall granskas vid statens rättskemiska laboratorium. Frågan om laboratoriets resurser berörs inte i propositionen. Belastningen har varit så stor att väntetiden för blodprov f. n. lär beräknas till omkring en månad. Av hänsyn till dem proven gäller får detta i och för sig anses vara alltför . Med tanke på den kommande ytterligare belastningen finner vi angeläget understryka att erforderlig förstärkning måste ges åt laboratoriets resurser, så att även den nuvarande genomsnittliga väntetiden kan nedbringas. Med anledning av det anförda hemställer vi att vid behandlingen av propositionen 1974:154 ger Kungl. 1. att 0,5-promillegränsen bör tillämpas även vid försöksverksamheten med rutinmässiga utandningsprov, 2. att statens rättskemiska laboratorium bör ges tillräckliga resurser för att kunna nedbringa väntetiderna vid blodprov. () ()