mot · FX02181 · 1974-01-17 00:00:00 — angående den framtida regionala planeringen, m. m. Även om det regionalpolitiska handlingsprogrammet för hela riket som antog utgör en acceptabel grund för den fortsatta utvecklingen av den regionala strukturen är det ofrånkomligt att den gradering av olika orter som då gjordes i primära, regionala och kommunala centra är behäftad med flera brister. En enhetlig norm som ger en rättvis inplacering i förhållande till andra orter har icke kunnat åstadkommas. Eftersom förutsättningarna för den regionala utvecklingen varierar inom landet är det angeläget att man uppmärksamt följer utvecklingen så att detta klassificeringssystem vid behov kan kompletteras med andra planeringsinstrument. Sin särskilda begränsning får det här systemet exempelvis i län som genom sitt läge utgör ett avlastningsområde till ett intilliggande storstadsområde. I länsprogram 1970 påpekar i att länet genom sitt läge kan betraktas som ett avlastningsområde till . Länets struktur påverkas i hög grad av de stora genomfartsstråken från utmed södra, mellersta och norra delarna av länet. Länets läge mellan och och den sjörikedom som är utmärkande för länet med ca 950 sjöar inom regionen och en sammanlagd strandlängd av bortåt gör det självfallet också attraktivt från frilufts- och turistsynpunkt. Om den framtida planeringen i stället inriktas mot en s. k. lineär utbyggnad enligt bandlandskapsmodellen, som förordat (se bilagda skiss), skulle man på ett bättre sätt kunna tillvarata vissa av de fördelar storstadsområdet innebär och genom en god planering främja länets näringsutveckling samt på ett riktigt sätt även tillvarata de friluftsmöjligheter som länet erbjuder. I fråga om länets regionala utvecklingsmöjligheter framhåller att närheten till f. n. har en negativ inverkan på olika områden. Det gäller bl. a. den förhållandevis dåliga tillgången på kvalificerad service samt avsaknaden av eftergymnasial utbildning och andra inrättningar med landsdelsregional betydelse. Som exempel kan nämnas att andelen sysselsatta inom handel, samfärdsel och övrig service i är lägre än riksgenomsnittet. I hela landet utgör andelen sysselsatta i dessa tre sektorer av samtliga förvärvsarbetande medan de i utgör endast . Med utgångspunkt i denna principiella uppfattning om värdet av en fortsatt regional planering på basis av bandlandskapsidén vill jag i fortsättningen något närmare dels belysa den aktuella situationen inom de olika banden, dels peka på några förhållanden där bandlandskapet JARNVA6 -2L* VÄG TILLVAXTCENTRUM M AA LÄNSREGIONAL BETYDELSE TIJ.LVÄXTCENTRUM AV LANSDELSREGIONAL BETYDELSE O CENTRALORT / ÖVRI6 ORT skulle kunna ha betydelse för länets utveckling. Läget inom de olika banden visar att i fråga om det norra bandet har den stora avtappningen av arbetstillfällen i inte kunnat kompenseras. Kommunen är temporärt stödområde. Inom det mellersta bandet har , och fått vidkännas en negativ befolkningsutveckling. Inom det södra bandet har den aviserade nedläggningen av F 11 vid skapat bekymmer och oro. I sitt avgivna yttrande över förslaget om indragning av F 11 pekar i på flera omständigheter som icke på ett tillfredsställande sätt belysts i utredningen. Starka skäl talar därför för behovet av förnyade bedömningar innan frågan avgöres. Med rätta har man från kommuns sida påpekat den bristande samordningen mellan utredningar som syftar till nedläggning av viss statlig verksamhet och utredningar om utlokalisering av annan statlig verksamhet. Att man det ena året beslutar om utflyttning från av vissa statliga verk till olika orter i landet och året efter föreslår indragning av ett militärt förband med de konsekvenser detta får utan någon samordning av dessa åtgärder är otillfredsställande. De uppgifter som framkommit beträffande de svårigheter en nedläggning av F 11 för med sig för både de berörda befattningshavarna och deras familjer samt de kommunala myndigheterna gör det angeläget att understryka det rättmätiga i att lokalisering till av ersättningsverksamhet garanteras kommunen. Vissa möjligheter härtill synes också föreligga. AB Atomenergi i Studsvik I sin medelsframställning för /75 framhåller AB Atomenergi att behovet av ökade svenska forskningsinsatser i fråga om det radioaktiva avfallet föreligger. Detta är ett påstående som säkerligen de flesta medborgarna i vårt land instämmer i. Lika viktig synes följande mening vara: Enligt bolagets mening är vidare säkerhets- och miljöfrågorna av avgörande betydelse för samhällets accepterande av kärnkraften. Den logiska slutsats som det statliga företaget drar är att bolaget anser det angeläget att statsmedel ställs till förfogande för behandling av grundläggande och långsiktiga säkerhetsproblem på kärnenergiområdet. Det torde vara en allmän uppslutning kring den uppfattning företaget gör sig till tolk för. Därför är det också angeläget att tillräckliga resurser ställs till företagets förfogande. Genom de i statsverkspropositionen anvisade medlen för det kommande budgetåret tillmötesgår man från statsmakternas sida till väsentlig del bolagets anspråk för det närmaste året. Även om bolagets huvuduppgift är att handha forsknings- och utvecklingsarbetet på kärnenergiområdet synes anläggningen vid Studsvik rymma möjligheter till en betydelsefull utveckling inom andra närliggande forskningsområden. En vidgning av forskningen på olika miljöområden bör ligga nära till hands. Då Studsviksanläggningen inom det befintliga planerade området kan rymma verksamhet för ytterligare ca 500 anställda bör det vara naturligt att exempelvis ett eventuellt kommande centrallaboratorium för behov lokaliseras till Studsvik. Även om en sådan utveckling inte kan anses utgöra en fullgod ersättning för en eventuell nedläggning av F 11 skulle en utfästelse i den här riktningen ändå utgöra en värdefull hjälp beträffande nya sysselsättningsmöjligheter i denna del av länet. Utlokaliseringen av statens industriverk I motion 1973:1805 med anledning av propositionen om inrättande av statens industriverk framhöll jag att starka skäl talar för att vid inrättandet av det nya verket bör frågan om verkets lokalisering till lämplig plats inom ingående prövas. Även om utredningen om lokalisering av verket nu föreligger kan detta ej undanskymma de starka skäl som alltjämt talar för en lokalisering till . De platser som vid den fortsatta bedömningen bör komma i fråga är eller . Båda orterna uppfyller beträffande kommunikationer, service, bostäder, tomtmark etc. de krav man har anledning att ställa vid bestämmandet av lokaliseringsort. En negativ effekt av närheten till kan också spåras i fråga om vägnätets standard. Ett fullföljande av bandlandskapsidén skulle eliminera den skuggeffekt på kommunikationsområdet som närheten till storstadsområdet innebär. Detta skulle vara till gagn inte minst beträffande de kollektiva färdmedlen. Det norra utbyggnadsbandet sammanfaller med och järnvägslinjen StockholmSödertäljeEskilstuna. Det mellersta bandet följer som går rakt genom länet och järnvägslinjen StockholmGöteborg. Det södra bandet slutligen följer och järnvägslinjen StockholmMalmö. I olika sammanhang har en ringlinje runt lanserats som en riktig utvecklingsidé. Genom att förbindelselederna mellan de olika banden i nord-sydlig riktning utgöres av såväl järnväg som riks- och länsvägar är det uppenbart att en satsning på denna utbyggnadsidé har goda förutsättningar att lyckas. Att den låga standarden på vissa delar av vägnätet inom länet får allvarliga konsekvenser i fråga om trafikolyckorna belyses bl. a. av det förhållandet att medan länet bara har av landets vägnät har man inom länet av de polisanmälda trafikolyckorna i landet. De krav som därför i första hand måste resas är en fortsatt utbyggnad av de båda Europavägarna, E 3 och E 4, samt den östra delen av genom länet. Lika angeläget är utförandet av den planerade nya förbifarten vid utmed , som jag i en motion till riksdag hemställde skulle ges förtur vid medelstilldelningen till byggandet av vägar och broar. Av betydelse är även en upprustning av vägarna som förbinder länets olika delar, såsom sträckan , NyköpingEskilstuna och FlenNyköping. För att främja en framtida utveckling av i enlighet med vad som angivits ovan är det även angeläget att järnvägsförbindelsen StockholmSödertäljeEskilstuna inte bara bibehålies utan också blir föremål för den upprustning som kan vara motiverad för att stimulera ett ökat kollektivt resande inom hela denna region. Det s. k. 50-kortet, som tillämpas i , har aktualiserats som tänkbart att införa inom landets alla län. Från har enligt pressuppgift en utredning av frågan aviserats. I det sammanhanget har det också framhållits att man även bör undersöka möjligheterna att kombinera ett sådant kort med angränsande länsdelar för att skapa naturliga regioner för bl. a. arbetsresor över länsgränserna. Även om en sådan utredning kommer att arbeta snabbt måste man ändå räkna med att det kommer att ta innan förslaget kan förverkligas. Dessutom skall förslaget sättas in i den regionala trafikplaneringen, som pågår inom länen. För att utröna möjligheterna att sammankoppla ett sådant system mellan två län skulle en försöksverksamhet inom i samarbete med SL-trafiken i kunna ge värdefull erfarenhet beträffande möjligheterna till en så radikal åtgärd för främjandet av det kollektiva resandet som 50-kortet innebär. Med sitt läge passar synnerligen bra för en sådan försöksverksamhet dels genom ett icke obetydligt antal pendlare mellan olika delar av länet och och resefrekvensen i övrigt inom länet, dels genom det intresse som och visat kommunikationsfrågorna. Med stöd av det anförda hemställs att delger Kungl. Maj:t vad i motionen anförts beträffande den framtida regionala planeringen enligt den s. k. bandlandskapsmodellen samt åtgärder för främjandet av näringsutvecklingen i .