mot · FX02591 · 1974-01-25 00:00:00 — av i m. fl. om ett differentierat avgiftssystem i kommuner med fritidsbebyggelse. En viktig del av människans tillvaro är fritiden, och med en ökad fritid får allt fler människor möjlighet till rekreation och avkoppling utanför sin vanliga boendemiljö. För många blir fritidshus - stuga på landet - ett andra hem, där man vistas vid alla tillfallen som ges. Skall alla människor som vill ha ett eget fritidshus kunna få tillgång till sådana krävs stora insatser från samhällets sida. Det bör dock ligga i samhällets intresse att öka möjligheterna för dessa människor att få sina önskemål tillgodosedda. Därigenom kommer allt fler att uppfatta som den naturliga platsen även för sitt fritidsvistande. Den utveckling som sker på fritidsbyggandets område får dock sådana konsekvenser att en effektivare planering måste åstadkommas. skedde fritidshusbyggandet i form av enstaka hus. sker byggandet i allt större utsträckning i form av större fritidsbyar, vilket kräver en ordentlig planering. Allt vanligare blir det att fritidsbebyggelsen - även i planerad form blandas med tidigare fast bebyggelse, t. ex. i fiskelägen och fjällbyar. För många kommuner med en omfattande fritidsbebyggelse ställs stora krav på de sanitära förhållandena, t. ex. sophämtning, vatten och avlopp. 1 många av dessa fritidskommuner är de som innehar fritidshus bosatta och mantalsskrivna i någon annan kommun. Dessa människor betalar således skatt i sin hemkommun, som fritidskommunen åsamkas stora kostnader för servicen för fritidsboendet. Inte minst där fritidsbebyggelse blandas med fast bebyggelse - vilket förmodligen kommer att bli allt vanligare - eller där äldre fritidsbebyggelse finns kan stora kommunala investeringar, t. ex. i vatten och avlopp, vara svåra att täcka med direkta kostnadsuttag i form av avgifter. De som bor i ett sådant område kan nämligen inte belastas med hela den kostnad som investeringen innebär, utan där sker ofta en subvention sorr. belastar samtliga kommuninvånare via kommunalskatten. De som bor i fritidshus och är mantalskrivna i annan kommun kommer således undan med en del av kostnaderna, även om de fått en förbättring av den kommunala servicen som är bekostad av den fasta befolkningen. Rent formellt kan kommunen ta ut full kostnadstäckning av fritidsbebyggelsen, men i praktiken är det betydligt svårare. Kommunallagens likställighetsprincip innebär, enligt vår tolkning, att ingen person eller grupp av personer får gynnas eller missgynnas i förhållande till andra. Detta innebär att kommunen inte kan ta ut högre anslutnings- eller andra fasta avgifter av personer som bor i fritidshus. Den subvention som kommer de egna kommu ninvånarna till del gynnar också personer som är mantalsskrivna och skattskyldiga i andra kommuner. Det borde därför vara möjligt för kommunen att ta ut olika avgifter för egna invånare och för personer mantalsskrivna i annan kommun, om dessa på ett likartat sätt utnyttjar kommunens serviceanläggningar. Naturligtvis skall ingen behöva betala högre avgift än att full kostnadstäckning uppnås. En annan motivering för att kommuninvånare och icke kommuninvånare behandlas olika i avgifthänseende är att kommunerna skulle kunna klara investeringar i va-anläggningar, för elkraftsdistribution, renhållning, gator och vägar m. m. betydligt billigare om de inte behövde dimensionera desamma med hänsyn till en omfattande fritidsbebyggelse. Vi anser det nödvändigt med en översyn av kommunallagen, syftande till att kommuner med stor andel fritidsbebyggelse kan ta ut full kostnadstäckning från de personer inom fritidsbebyggelsen som är mantalsskrivna i andra kommuner för av kommunen gjorda investeringar som kommer också denna bebyggelse till godo, även om kommunen anser sig vilja subventionera egna kommuninvånare inom samma område för kostnaden för investeringen. 1962 årsfritidsutredning(SOU 1965:19), som bl. a. behandlade ifrågavarande problem, föreslog att kommunerna skulle få möjlighet att lägga en årlig fast avgift på den byggnad som huvudsakligen begagnas som fritidsbostad. Detta är en annan variant av avgift som kan vara värd att pröva i detta sammanhang. Med stöd av det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t begären översyn av kommunallagen i syfte att ge kommunerna möjlighet att tillämpa ett differentiderat avgiftssystem mellan personer mantalsskrivna i kommunen och personer som vistas i kommunen i hus av fritidskaraktär men som är mantalsskrivna i annan kommun. GOTAB 74 5786 S 1974