mot · FX021219 · 1974-01-26 00:00:00 — av m. fl. Skattepolitiken har varit ett centralt inslag i politik. drev länge och energiskt kravet på att sambeskattningen skulle ersättas av individuell beskattning. Detta krav tillgodosågs till en del i och med skattebeslut. Men även efter det beslutet kvarstod många skattepolitiska problem. Vi kritiserade beslut bl. a. därför att barnfamiljerna inte fick någon verklig förbättring, för att marginalskatterna inte lättades utan tvärtom skärptes kraftigt i vanliga inkomstlägen och för att det rådde så stor brist på samordning mellan skatte- och bidragssystemen att orimliga marginaleffekter kunde uppstå för stora grupper. Dessutom begärde vi ett inflationsskydd i skattesystemet. Utvecklingen har bekräftat att vår kritik var riktig och befogad. I stället för skattelindring, som beslut utlovade för lågoch mellaninkomstgrupperna, har skattetrycket skärpts i de vanliga inkomstlägena. Barnfamiljernas, pensionärernas och låginkomsttagarnas ekonomiska situation har inte förbättrats; i många fall har nominellt stora löneökningar genom olycklig kombination av inflation samt skatteoch bidragssystemens konstruktion inte kunnat medverka till faktiska standardförbättringar. Många grupper och enskilda har upptäckt att det lönar sig sämre att arbeta än det tidigare gjort. Den kraftiga inflationen leder med nuvarande skattesystem automatiskt till höjda skatter. Om man ökar sin inkomst, försvinner för stora grupper nästan hela löneökningen genom högre skatter, lägre bostadstillägg och högre daghemsavgifter. Detta är situationen för barnfamiljerna . har krävt en rad åtgärder för att det på nytt skall vara möjligt att genom egna arbetsinsatser förbättra sin egen situation: O Prisökningarna måste hållas tillbaka, särskilt gäller det livsmedelspriserna. Därför bör momsens fördyrande inverkan på de viktigaste livsmedlen neutraliseras. o Skatter och bidrag måste inflationsskyddas så att prisökningar inte automatiskt höjer inkomstskatten eller att t. ex. barnbidragens köpkraft urholkas. o Skatte- och bidragssystemen måste samordnas bättre. måste avtrappnings- eller skärpningsreglema för bostadsstödet och daghemstaxorna ändras så att nettoresultatet av en löneökning blir rimligt. o Marginalskatterna i vanliga inkomstlägen måste sänkas väsentligt, o Regeringen bör inför varje avtalsomgång tillsammans med , löntagarna och arbetsgivarna överlägga om de samhällsekonomiska förutsättningarna. Detta har kallat för stabiliseringskonferenser. Det yttersta syftet är att med bevarande av samhällsekonomisk balans garantera löntagarna en reell andel av den samhällsekonomiska tillväxten. Det nuvarande skattesystemet svarar inte mot de krav som kan ställas på ett fungerande skattesystem. Genom de tilläggsdirektiv som den sittande skatteutredningen nu har fått torde flera av de krav, som drivit bli föremål för överväganden och förslag. Det är självfallet nu inte möjligt att bedöma i vilken utsträckning förslagen kan komma att tillgodose våra krav. Till detta får vi återkomma när utredningen är klar och när en regeringsproposition föreligger. Vi förutsätter att utredningen och sedermera regeringen kommer att lägga fram förslag som innebär en rejäl lindring av marginalskatt och marginaleffekt, en skattesänkning för inkomsttagare med lägre inkomster och en bättre samordning mellan skatte- och bidragssystemen. Vi kommer i det följande att beröra några punkter, där vi vill genomföra snabba förändringar. I en offentlig utredning kallad Förenklad löntagarbeskattning, SOU 1972:11 har man undersökt möjligheterna att införa ett förenklat system för löntagarnas beskattning. Enligt utredningsdirektiven skulle utredningsarbetet och även eventuella förslag hållas inom den ram, som utgörs av vårt nuvarande skattesystem och nuvarande taxerings- och uppbördsförfarande. Utredningens möjligheter att komma med verkligt avgörande förslag till förändringar har starkt hämmats av de snäva direktiven. Likväl har utredningen genomlyst ett angeläget område och kommit med flera förslag som successivt får prövas i praktiskt arbete. Några avgörande möjligheter till förenklingar har inte bedömts vara möjliga med nuvarande skattesystem. Därför måste det vara en av flera viktiga uppgifter för den nu arbetande skatteutredningen att beakta möjligheterna till förenklad löntagarbeskattning. Företagarinkomsterna redovisas i det helt övervägande antalet fall hos den ene av makarna, även när den andra utfört en betydande arbetsinsats i företaget. I inkomstlägen över ca . innebär detta en alltmer ökad skattebelastning jämfört med om makarna skulle beskattas var för sig efter vars och ens arbetsinsatser. Det är därför från både principen och praktisk synpunkt angeläget att öppna möjligheter till individuell beskattning, om båda makarna varit verksamma i förvärvskällan i ej blott ringa omfattning. Det är orimligt att man i ett skattesystem, som bygger på den individuella principen, fortfarande sambeskattar makar som arbetar tillsammans i det egna företaget. Särskilt stötande ter detta sig vid en jämförelse med de företag som bedrivs som handelsbolag eller aktiebolag, där individuell beskattning redan är möjlig. Borttagandet av den s. k. faktiska sam beskattningen hör till de ändringar i skattesystemet som bör genomföras med förtur. Vi tar utförligare upp denna fråga i en motion ang. familjeföretagens situation (1974:190) och kräver där förslag om slopad faktisk sambeskattning av makar verksamma i den egna rörelsen. Förslag bör läggas fram för årets riksdag. En förstärkning av stödet till barnförsörjarna måste utgöra ett av de viktigaste leden i en kommande omläggning och förbättring av skattesystemet. Barnbidragen är en viktig del av det familjepolitiska stödet och måste liksom utgöra ett centralt inslag i samhällets åtgärder för att utjämna standarden mellan dem som har barn och dem som inte har barn. Barnbidragen motsvarar emellertid endast en mindre del av de totala barnkostnaderna. De höjningar som genomförts i samband med skatteomläggningarna 1970 och 1972 innebär ingen standardhöjning för barnfamiljerna. Värdet av ökningen var från början konsumerat av fortlöpande penningvärdeförsämringar. Endast genom starkt utbyggda barnbidrag kan i alla inkomstlägen en rimlig utjämning ske mellan barnförsörjare och icke-barnförsörjare. Det är också angeläget att barnbidragens värdebeständighet tryggas på samma sätt som för länge sedan skett beträffande folkpensionerna. Barnfamiljerna måste få kompensation för kostnadsökningarna. Detta kan ske genom en indexreglering av barnbidragen. För familjer i låg- och mellaninkomstlägen utgör de statliga och kommunala bostadstilläggen ett komplement till barnbidragen och samhällets övriga barnstöd. Genom kombinationen av minskade bidrag och ökade skatter vid inkomsthöjningar blir emellertid i betydande mellaninkomstlägen ofta en ökad inkomst lika med minskad köpkraft. Sådana effekter är givetvis inte acceptabla. Det är synnerligen angeläget att de avsevärda tröskeleffekter som den nuvarande utformningen innebär kan nedbringas. Det är enligt vår mening viktigt att i så stor utsträckning som möjligt ge en förälder valfrihet mellan hemarbete och förvärvsarbete utanför hemmet. Stat och kommun måste därför vid utformningen av det familjepolitiska stödet ta särskild hänsyn till kostnaderna för vården av barn i de åldrar där regelbunden tillsyn är nödvändig. Samhällsstödet till vård och tillsyn av barn är huvudsakligen inriktat på att minska föräldrarnas kostnader för den av samhället organiserade barntillsynen. Denna har också byggts ut kraftigt . Däremot har samhället inte med tillräcklig konsekvens värderat tillsynen och vården som utövas i hemmet. Vi finner det angeläget att de föräldrar som vill vårda barn i lägre ålder i hemmet också skall få samhällets stöd. Genom ett vårdnadsbidrag skulle en större valfrihet vara möjlig. Ett vårdnadsbidrag kan utnyttjas antingen som en ersättning till den förälder som svarar för vård och tillsyn av barn i hemmet eller användas för den vårdnadsinsats som någon annan än föräldrarna fullgör. Förslag om vårdnadsbidrag och indexskydd av barnbidragen framförs i annan motion till årets riksdag (1974:424). Förfarande drabbas en pensionär av betydande avbränningar av en extrainkomst. Skatte- och bidragssystemen är så konstruerade att det knappast lönar sig för en pensionär att arbeta. Den nu aktuella omläggningen av folkpensionsavgiften innebär relativt sett små förbättringar för folkpensionärerna jämfört med flertalet inkomsttagare. Särskilt ogynnsam har utvecklingen blivit för statspensionärerna. Vi förutsätter att skatteutredningen tar hänsyn till utvecklingen av pensionärernas ekonomiska förhållanden och snart framlägger förslag som innebär väsentliga förbättringar av pensionärernas situation. En energisk kamp mot skattefusk och skatteflykt är nödvändig. Alltför länge har regeringen åsidosatt denna viktiga fråga. Skattelagstiftningen måste vara så utformad att skattefusk och skatteflykt försvåras. Respekten för lagstiftningen måste upprätthållas också på skatteområdet. Härtill kommer att en mera energisk kamp mot skattefusk och skatteflykt kan medföra att lojala skattebetalare kan få lägre skatt. kommer uppenbarligen inte att nu lägga fram förslag till inflationsskydd i skattesystemet. Departementschefen har uttryckligen förbjudit skatteutredningen att ens ta upp och pröva denna viktiga fråga. bör därför besluta att begära att utredningen får tilläggsdirektiv så att frågan om hur skattesystemet skall skyddas från inflationens verkningar kan tas upp till seriös, allsidig och har i snabb takt genom löneskatt och den skatt på arbetskraft som officiellt kallas allmän arbetsgivaravgift en övervältring av allmänna utgifter skett på företagen, kommunerna och landstingen m. fl. har kritiserat löneskatten framför allt för att den höjts av hög arbetslöshet. Finansieringsbördan har alltför lättvindigt kastats över på arbetskraften och detta utan att man känt till konsekvenserna för sysselsättningen. 1 den allmänna debatten framförs allt oftare och allt starkare krav på en differentiering av mervärdeskatten, framför allt att momsen på samtliga eller vissa livsmedel slopas eller sänks. Vi har förvår del sagt att en sänkning av livsmedelspriserna bättre kan uppnås genom att via statsbudgeten ta bort momsens prishöjande effekter på livsmedlen. Det blir emellertid alltmer nödvändigt att få en grundlig belysning av en rad problem i samband med en differentiering av mervärdeskatten. Vi anser därför att skatteutredning bör få i uppdrag att med förtur kartlägga de sociala verkningarna och de administrativa konsekvenserna av slopad eller sänkt mervärdeskatt på samtliga livsmedel eller på baslivsmedel samt av de höjningar av momsen på andra varor som i så fall kan bli erforderliga. Sådana undersökningar är nödvändiga som underlag för eventuellt kommande beslut om differentiering av momsen. Åtgärder i ett längre perspektiv Vi har i tidigare skattemotioner utvecklat vissa allmänna riktlinjer för en mera långtgående skattereform. Vi har bl. a. sagt följande: Tyngdpunkten i en kommande större skattereform måste enligt vår uppfattning ligga på förändringar i den personliga inkomstbeskattningen. Jämsides med detta kan det också finnas skäl att göra ändringar inom och mellan olika delar av skattesystemet. Därigenom bör det bli möjligt att inte bara uppnå den ändrade fördelningen av skattebördan mellan olika inkomstgrupper som är nödvändig utan också att uppnå en bättre samordning mellan olika skatteformer samt mellan skatter och bidrag. Det är viktigt att utredningsarbetet här bedrivs i nära samarbete med andra verksamma utredningar på skatteområdet, bl. a. utredningarna om företagsbeskattningen, realisationsvinstbeskattningen och den kommunala ekonomin. En kommande skatterevision måste ta sikte på att förverkliga intentionerna om en omfördelning av skattebördan till låginkomsttagarnas förmån. Inte minst avvägningen mellan statlig och beskattning och den fortsatta utvecklingen på kommunalskatteområdet är här av stor betydelse. De allra lägsta inkomsttagarnas förhållanden måste i detta sammanhang särskilt beaktas. I mellaninkomstlägena måste särskilt de starka marginaleffekterna uppmärksammas såväl när det gäller själva skattesystemet som avtrappningen av olika sociala förmåner. Marginalskatteproblemen är inte minst påfallande i inkomstlägena . Inkomstrelaterade bidrag måste ses i samband med skattesystemets utformning. Vi anser att utredningen bör analysera de särskilda problem som hänger samman med att en inflationsutveckling kan leda till ökat skatteuttag. Målet bör vara att skattesystemet får en sådan utformning, att inkomstökningar som enbart utgör kompensation för prisökningar inte slår igenom i ökat skatteuttag. Utredningen bör också söka utforma ett framtida skattesystem så att det befrämjar en jämn ekonomisk tillväxt. Skattefusk och skatteflykt måste effektivt bekämpas. En huvuduppgift skatteutredning måste också vara att försöka åstadkomma förändringar, som ger barnfamiljerna en jämfört med icke barnfamiljer förbättrad ekonomisk ställning. Att jämförelser och förbättringar måste ske även horisontellt mellan barnfamiljer och icke barnfamiljer i samma inkomstlägen är självklart. Skatter och bidrag har traditionellt ett mycket nära samband och de påtalade samordningsproblemen berör därför inte minst detta område. En omläggning av en del av socialförsäkringssystemet till ett bruttosystem, dvs. ett system där förmånerna beskattas är viktig. Med en sådan ordning, ökar jämförbarheten mellan olika inkomstsituationer och ett rättvisare skatteuttag kan erhållas. Möjligheten att gå vidare på denna väg bör också prövas. Till de principiella utgångspunkterna för arbetet med ett modernt skattesystem för fysiska personer hör alltså att skattesystemet skall vara tillväxtbefrämjande och stimulera de enskilda människornas arbetsvilja. Det måste också fylla högt ställda krav på rättvisa både mer formellt och socialt. Utöver dessa allmänna riktlinjer, som är aktuella, skall vi här ta upp ytterligare några problem, som hör samman med utarbetandet av ett reformerat skattesystem. En rad allvarliga svårlösta problem uppkommer vid utformningen av ett framtida skattesystem. Att väsentligen minska det direkta skattetrycket för fysiska personer (inkomstskatten) utan att höja skatter och avgifter på andra områden går inte, om man vill behålla en hög socialliberal målsättning. är det viktigt att en tillväxtbefrämjande politik leder till ökade intäkter för det allmänna utan att skattetrycket behöver öka. Bättre planering och bättre hushållning med de offentliga resurserna är nödvändiga. Det brister i det ekonomiska och sociala trygghetssystemet som fortfarande finns, skulle enligt vår uppfattning kunna rättas till i betydande grad, om den fortsatta utbyggnaden av socialförsäkringssystemet och övriga sociala välfärdsanordningar mera medvetet inriktas på att stärka de förmåner som i första hans är avsedda att skapa en allmän ekonomisk och social grundtrygghet. Detta bör naturligtvis i första hand ske genom en utbyggnad av de nuvarande generella stödformerna, t. ex. folkpensioner och de allmänna barnbidragen. Inte minst viktigt är därvid att undersöka om resp. stödform kan utvidgas till nya grupper. Därmed bör behovet av behovsprövad socialhjälp minska. Det finns anledning att analysera de faktiska och ekonomiska möjligheterna att i det långa perspektivet åstadkomma någon form av garanterad minimiinkomst för dem som inte är i stånd att försörja sig själva. I princip kan ett sådant system antingen knytas till skattesystemet, då det delvis får formen av negativ skatt, eller utformas som ett bidragssystem. Genom att införa ett generellt system kan resurserna inom den egentliga socialvården i ökad utsträckning i stället koncentreras på rådgivande, uppsökande, förebyggande och rehabiliterande verksamhet. I debatten om vårt framtida skattesystem har då och då höjts röster för att lägga en väsentlig del av skatten i produktionsledet. Den nu aktuella energikrisen har också aktualiserat tanken på att via skatter och avgifter styra förbrukningen av energi och råvaror. Vad beträffar praktiska, politiska åtgärder för att stimulera en bättre energi- och miljöpolitik, är det nödvändigt att noga ta under övervägande ekonomiska åtgärder för att stimulera en bättre energianvändning. Maskinerna kan inte göra sitt jobb utan att tära på energiresurserna. En skatt på arbetskraft kan ge vissa inkomster på kort sikt till statskassan, men är från andra synpunkter lagd på fel plats: den kan dels leda till att ännu fler arbetsmöjligheter rationaliseras bort, dels till att energiresurserna utnyttjas ännu hårdare. En energiskatt stimulerar däremot till att skapa energisnål teknik på en mängd olika sätt. Problemet skulle kunna sammanfattas så här: För att långsiktigt leda produktion och konsumtion in i mer energioch råvarusnål riktning bör man överväga en annan beskattning av energi och råvaror. Denna beskattning bör också väga in de miljökonsekvenser som energi- och råvaruproduktion medför. Därmed kan man också skapa en rimligare avvägning mellan skatt på energi och råvaror, arbete och kapital, vilket kan ge en mer tryggad sysselsättning. Detta mål kan inte nås med en hög skatt på arbete. bör besluta att begära att skatteutredningarna, i första hand företagsskatteberedningen, får tilläggsdirektiv att utforma ett framtida reformerat skattesystem i den riktning som här skisserats. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att hos Kungl. Maj:t anhåller om tilläggsdirektiv till 1972 års skatteutredning om införandet av ett inflationsskydd i det direkta skattesystemet, 2. att hos Kungl. Maj:t anhåller om tilläggsdirektiv till 1972 års skatteutredning att kartlägga de sociala verkningarna och administrativa konsekvenserna av slopad eller sänkt mervärdeskatt på samtliga livsmedel eller å baslivsmedel, 3. att hos Kungl. Maj:t anhåller om tilläggsdirektiv till skatteutredningarna, i första hand företagsskatteberedningen, att utreda förutsättningarna för sådana inslag i ett nytt skattesystem som beaktar kravet på hushållning med knappa resurser och i övrigt innebär en rimligare avvägning mellan beskattning av energi, råvaror, arbete och kapital, 4. att ger Kungl. Maj:t till känna vad som i övrigt anförts i denna motion beträffande skattepolitikens allmänna inriktning . () () /ENKEL (fp)