mot · FX02282 · 1974-01-22 00:00:00 — av m. fl. om översyn av sjukreseförordningen. Enligt sjukreseförordningen (nr 385) har försäkrad som enligt AFL är berättigad till ersättning för utgifter för läkarvård, tandvård eller sjukhusvård rätt till ersättning för resekostnader enligt följande principer: För resor till läkarvård och tandvård utgår ersättning i den mån utgifterna överstiger (vid tandvård i regel ). För resor i samband med sjukgymnastik eller annan behandling som avses i kungörelsen (nr 387) utgår ersättning som vid läkarvård. Motsvarande gäller för resor i samband med vård vid sjukdom som meddelas av distriktssköterska eller distriktsbarnmorska. För resor vid sjukhusvård och konvalescentvård utgår ersättning för resor till och från sjukvårdsinrättningen. Återresa ersätts dock bara i den mån kostnaden överstiger . Ersättning utges inte med högre belopp än som skulle ha utgått om vården meddelats vid närmaste allmänna sjukhus resp. konvalescenthem där erforderlig vård kunnat beredas. Kostnad för återresa från sjukhus resp. konvalescenthem får inte beräknas högre än för resa till den försäkrades bostad. För samtliga vårdformer gäller att i resekostnader inkluderas även utgift för övernattning och för anlitande av följeslagare eller vårdare under resan. Om försäkrad för behandling vid sjukdom eller skada av läkare hänvisas till vårdgivare av typen bandagist, oftalmologassistent eller liknande utgår ingen reseersättning för såvitt vården ej kombineras med läkarvård. Eftersom utvecklingen inom sjukvården går mot att läkarna avlastas från direkt medverkan i vården när annan lämplig vårdgivare kan meddela erforderlig vård är det angivna förhållandet om utebliven reseersättning ej tillfredsställande. En översyn av dessa bestämmelser är därför påkallad. En annan fråga beträffande reseersättningen som också kräver översyn är beräkningen av resekostnaden vid resa med bil som ej går i allmän trafik och ej heller tillhandahållits i uthyrningsrörelse, dvs. resa med privatbil. Sådan resekostnad beräknas enligt bestämmelserna till per km. Om fler än en ersättningsberättigad passagerare har medföljt vid resa med privatbil beräknas en ökad resekostnad på per km för varje person. Vid tillkomsten av dessa bestämmelser kom man fram till att per km var en skälig ersättning, eftersom den täckte de rörliga kostnaderna för en bil i normalprisklassen. har en markant ökning av bensin- och oljepriser skett. Dessutom har en allmän kostnadsstegring ägt rum som även påverkat kostnaderna. Kostnaderna för den enskilde bilägaren har därigenom ökat. Ersättningsbeloppet på per km motsvarar därför inte längre den verkliga rörliga kostnaden för bilägaren. Detta har troligen medfött att alternativet att använda egen bil jämfört med anlitande av taxi e. d. ställer sig oförmånligt för den enskilde. Kostnaden för blir däremot betydligt högre om taxi anlitas vid resa till läkar, (and- och sjukhusvård än om privatbil används. I många fall är det dessutom troligen bekvämare för den som skall företa en resa till sjukvårdsinrättning att få göra den i egen bil och slippa från beställning av taxi, ev. väntetider m. m. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om en allmän översyn av sjukreseförordningen. () ()