mot · FX021123 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om lagstiftning mot brandfarliga textilier. I vårt land omkommer ett stort antal människor vid bränder som uppstår när eldfarliga textilier fattar eld. Man vet inte exakta antalet omkomna, då någon specificerad statistik inte föres och det i många fall är svårt att avgöra hur en brand uppstått. De som drabbas i första hand av dessa olyckor är ungdomar, åldringar och handikappade. Särskilt fyra grupper av textilier är riskabla från brandfarlighetssynpunkt, nämligen 1. vaddstickade klädesplagg, 2. sängutrustning (filtar, täcken, kuddar, madrasser etc.), 3. nattdräkter, 4. gardiner och draperier. De skador som vållats vid textila bränder kan i huvudsak hänföras till tre typer: flamskador, smältskador och förgiftningsskador. Flamskadorna uppstår då exempelvis ett nattlinne av tunt tyg fattar eld och brinner med hastig låga. Smältskadorna uppkommer då syntetfibrer, t. ex. nylon, smälter och avsätts på huden. Förgiftningsskador vållas av koloxid vid ofullständig förbränning av antända textilier. Skador, i huvudsak hudskador, som vållas vid textila bränder, är ofta allvarliga och utgöres av s. k. tredjegradsskador. Tillverkning av praktiskt taget oantändliga textilier är möjlig, men eldfarliga textilier dominerar marknaden. Sambandet mellan eldfarliga textilier och bränder med dödlig utgång eller med allvarliga skador som följd aktualiserar frågan om man inte genom lagstiftning kan tvinga i varje fall de eldfarligaste textilierna att utgå från marknaden. Någon lagstiftning i som reglerar tillverkning, saluhållande eller användande av textilprodukter med brandfarliga egenskaper finns ej. arbetade varudeklarationsnämnden (VDN) med att ta fram normer för brandfarlighet hos textilier. Den framtagna har emellertid sedermera utgått, huvudsakligen på grund av att lagligt stöd saknas, vilket är att beklaga. I vissa andra länder har man genom bestämmelser och föreskrifter sökt förhindra försäljning av i varje fall de mest brandfarliga textilierna. gäller en speciell föreskrift i fråga om biograflokaler. Enligt denna skall ridåer och gardiner (curtains) vara av material som inte lätt kan fatta eld. I övrigt finns det möjligheter för lokala myndigheter som utfärdar brandsäkerhetsbevis (fire certificates) för offentliga byggnader att med hänsynstagande till omständigheterna i det särskilda fallet sätta användning av brandsäkert inredningsmaterial I finns åtskilliga föreskrifter på såväl det federala som det delstatliga och lokala planet rörande krav på fire resistance hos textilier i offentliga byggnader, varvid man i regel anknutit till en standard som utarbetats av i . Motsvarande bestämmelser finns också för handelsfartyg. Dessutom gäller allmänt att alla mattor och madrasser som säljes i måste uppfylla vissa krav på brandsäkerhet (flammability resistance). I har försvarsmakterna och andra större avnämare i särskilda bestämmelser utarbetat regler för textiliers brandegenskaper, men några bestämmelser som allmänt reglerar tillverkning, försäljning och användning av brandfarliga textilier och därmed skyddar den stora allmänheten finns icke. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos Kungl. begär en skyndsam utredning av frågan om att genom svensk lagstiftning reglera tillverkning, saluhållande och användning av brandfarliga textilier. A. () H. ()