mot · FX021622 · 1974-03-19 00:00:00 — av i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:44 med förslag till lag om ändring i , m. m. Maj:ts proposition 1974:44 föreslås att myndighetsåldern sänks från 20 till . Som en konsekvens härav föreslås motsvarande ändring av en del andra 20-årsgränser inom skilda rättsområden. Däremot föreslås inte nu ändring av åldersgränserna för beslut enligt barnavårdslagen. I avvaktan på socialutredningens överväganden skulle 25 § barnavårdslagen således tills vidare omfatta ungdomar upp till . Ej heller föreslås ändring inom studiestödssystemet. Många unga mellan skulle således alltjämt få studiestöd efter avvägning mot föräldrarnas ekonomiska förhållanden. Även inom rusdrycksförsäljningsförordningen föreslås 20-årsgränsen bibehållas i avvaktan på alkoholpolitiska utredningens överväganden. I ytterligare några sammanhang föreslås 20-årsgränsen t. v. gälla. Ungdomars ökade medvetenhet och mognad för ställningstagande i politik och livsåskådningsfrågor kan visserligen motivera att 18-årsåldern utgör gräns för rösträtt och valbarhet. Men därmed följer inte nödvändigtvis den mognad och insikt i ekonomiska ting och den överblick av de ekonomiska konsekvenserna av vissa rättshandlingar som skulle motivera att de unga inte längre står under vårdnadshavares inseende. Riksåklagaren uttrycker t. ex. i sitt remissyttrande en viss farhåga för att en utökad civilrättslig frihet för ungdomen som en sänkning av myndighetsåldern skulle innebära kan medföra ökad risk för brottsliga dispositioner, vidtagna i ungdomligt oförstånd. Kravet på utökad frihet för dem som tillhör de aktuella åldersgrupperna och som besitter tillräcklig mognad kan väl tillgodoses genom partiella reformer liknande dem som redan genomförts genom den familjerättsliga lagstiftningen. anser sig böra avstyrka förslaget om en ytterligare sänkning av myndighetsåldern, eftersom några sakliga skäl inte talar härför. framhåller att risken med en sänkt myndighetsålder främst ligger däri att ungdomar på grund av oerfarenhet i ekonomiska angelägenheter kan ingå för dem olyckliga och oförmånliga avtal och förbindelser med allvarlig risk för undergrävd ekonomi . Även menar att en sänkning av myndighetsåldern medför vissa risker för onödig skuldsättning, förhastade avbetalningsköp, kontoköp och liknande. Riskerna för ett förhastat spolierande av det försäkringsskydd och sparande som byggts upp blir självfallet större om en sänkning av myndighetsåldern genomförs. 18- och 19-åringarna har redan givits självständig ställning i flera viktiga avseenden, framför allt i fråga om arbete, förfogande över arbetsinkomst, val av utbildning och bostad. En bibehållen myndighetsålder vid skulle därför enligt min mening innebära att den unge på flertalet områden får full rättshandlingsförmåga men också bibehåller det skydd som omyndigheten i många fall medför. Dagens samhälle rymmer vidare motstridiga tendenser i fråga om ungdomars beroende av föräldrarna. Den förlängda obligatoriska skolgången och den allt vanligare fortsatta utbildningen har tenderat till att trots studiestöd göra ungdomarna ekonomiskt beroende av föräldrarna längre än . Enligt är föräldrarna pliktiga att sörja för barnets person och ge det sorgfällig uppfostran. De skall tillse att barnet erhåller uppehälle och utbildning efter vad med hänsyn till föräldrarnas villkor och de tillgångar barnet kan ha samt barnets anlag kan finnas tillbörligt. 1974:44 föreslås ingen ändring av studiestödssystemet. Många unga mellan skulle således, trots att de enligt propositionen skulle bli myndiga, alltfort få studiestöd efter avvägning mot föräldrarnas ekonomiska förhållanden. Först skulle de äga rätt till studiemedel - som ej avvägs mot föräldrarnas ekonomi för studier i gymnasieskolor och folkhögskolor samt inom och statlig vuxenutbildning. Däremot föreslås i propositionen att den skattelindring som f. n. stadgas i 28 § arvsskatteförordningen för barn . såsom skattefri lott som återstår till nämnda ålder endast skulle omfatta de år som återstår till . Detta skulle innebära en minskning av den skattefria med . för dessa ungdomar. Även om de studiesociala bidragen höjts kan det fortfarande i vissa lägen såsom vid förlust av föräldrar vara betydelsefullt att den skattefria delen av arvet i varje fall inte minskas. Möjligheterna för den unge till nödvändig uppfostran och utbildning synes därför vara större om myndighetsåldern och även den i 28 § arvsskatteförordningen nämnda åldern bibehålls vid . Barnavårdslagens 20-årsgräns som gäller den unges eget beteende enligt 25 § b föreslås gälla t. v. i avvaktan på socialutredningens övervägande. I och för sig skulle denna 20-årsgräns kunna bibehållas i en ny sociallagstiftning, även om myndighetsåldern . Allvarlig risk synes dock enligt min mening föreligga för att det i längden inte kommer att anses rimligt att samhällets barna- och ungdomsvård också skulle omfatta ungdomar som är myndiga. Det är dock uppenbart att mången i övre tonåren inte alltid kan överblicka de sociala eller personliga konsekvenserna av sitt handlande eller inse de risker för eget liv eller hälsa eller utvecklingsmöjligheter som kan följa av hans beteende eller livsföring. Kriminalitet i samband med omognad är vidare inte sällan förekommande. En sänkning av myndighetsåldern till medför därför risk för en konsekvensändring även inom barnavårdens område, vilket skulle innebära ökade svårigheter för många av dessa ungdomar. Detta skulle inte minst innebära att ungdomar som skulle kunna komma i fråga för åtalsunderlåtelse eller för domstols beslut om överlämnande till vård enligt barnavårdslagen i stället riskerar att lagforas och hänvisas till kriminalvården. Ett bibehållande av myndighetsåldern vid liksom av möjligheterna att hjälpa de ungdomar i åldern 18 till sorn av en eller annan anledning kommit på sned i tillvaron synes därför önskvärd. Rusdrycksförsäljningsförordningen innehåller bestämmelser som innebär att rusdrycker inte får säljas till den som är . Vid förordningens tillkomst ansågs det naturligt att knyta åldersgränsen till myndighetsåldern. Detta samband behölls vid myndighetsålderns sänkning . I propositionen föreslås ingen ändring av åldersgränsen i rusdrycksförsäljningsförordningen i avvaktan på alkoholpolitiska utredningens överväganden. Även här förligger dock enligt min mening risk för att en sänkning av myndighetsåldern också skulle leda till motsvarande sänkning av åldersgränsen i rusdrycksförsäljningsförordningen, även om en sådan från alkohol- och nykterhetspolitiska synpunkter i och för sig ej skulle anses önskvärd. Sammanfattningsvis synes en sänkning av myndighetsåldern till inte innebära några fördelar för ungdomar mellan som inte skulle kunna uppnås på annat sätt däremot ett försämrat rättsläge genom att de mister det skydd som omyndigheten i många fall medför. En sänkning av myndighetsåldern synes också medföra risker för konsekvensändringar inom barnavårdens område och i fråga om rusdrycksförsäljningen. Detta skulle medföra ökade svårigheter för många ungdomar som på grund av omognad inte kan överblicka de sociala eller personliga konsekvenserna av sitt handlande. Jag finner det mot bakgrund av det anförda vara förhastat att låta den beslutade sänkningen av rösträttsåldern följas av motsvarande sänkning av myndighetsåldern. En tänkbar lösning vore att liksom var fallet låta de båda åldersgränserna vara oberoende av varandra. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår Kungl. Maj:ts proposition 1974:44 såvitt avser sänkning av myndighetsåldern till och därmed sammanhängande konsekvensändringar inom andra lagområden, 2. att , därest yrkandet under 1 inte skulle bifallas, uttalar att en sänkning av myndighetsåldern inte nödvändigtvis måste leda till motsvarande sänkning av åldersgränserna inom rusdrycksförordningen eller i fråga om samhällets barna- och ungdomsvård. GOTAB 74 7251 S 1974