mot · FX02852 · 1974-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om återinförande av affärstidslagen. riksdag beslutade att den då gällande affärstidslagen skulle upphöra att gälla . Detta beslut föregicks av mycken diskussion, och mycket kraftiga invändningar restes emot ett frisläppande av öppethållandet. Sedan lagen slopats har frågan varit föremål för behandling , dels genom motioner, dels genom att enkel fråga ställts till departementschefen. Kritiken mot lagens slopande har inte minskats utan fastmer ökats alltmer. Flera fackliga och andra organisationer har ställt krav om att söndagsöppethållande skall förbjudas. Den oro som många hyste inför slopandet av affärstidslagen tycks alltså ha varit berättigad. När beslutet fattades i var det näringsutskottets och riksdagsmajoritetens förhoppning att ett ökat öppethållande och speciellt söndagsöppethållande skulle komma att bli ganska begränsat. kan det konstateras att detta inte har blivit fallet. Öppethållandetiderna har blivit ett konkurrensmedel speciellt mellan de stora varuhusen, men även andra affärer har nödgats att följa efter för att kunna behålla sin kundkrets. På en del ställen har man i samband med söndagsöppethållandet arrangerat jippon av olika slag, med framträdande av kända artister, kaffebjudning och så vidare, för att hävda sig i konkurrensen. Detta innebär stora kostnader, vilka måste täckas genom pristillägg på olika varor. Likadant är det med det tillägg för obekväm arbetstid som utgår, åtminstone till den personal som är organiserad kunderna får betala kostnaderna. För konsumenterna och de handelsanställda har det fria öppethållandet i detaljhandeln fått övervägande negativa konsekvenser ävenså för de mindre butikerna. Många små affärer, som försökt att hänga med i konkurrensen, har tvingats att ge upp och lägga ner sin rörelse därför att man fått en orimlig arbetsbörda, och en följd av detta har blivit att många människor har mist förmånen att ha tillgång till en närbutik. Detta har i synnerhet drabbat landsbygdens befolkning men även äldre och handikappade personer som inte vid alla tillfällen är bilburna. Det system som florerar måste vara en helt felaktig utveckling. Det kan inte vara rimligt att man tvingar en så stor arbetstagargrupp till kvälls- och helgdagsarbete, som man i samhället för övrigt försöker att skapa ökad fritid och för familjen ökad gemensam ledighet. Inte ens de stora helgerna, som brukar vara ägnade åt gemenskap i familjen, är undantagna; det finns exempel på varuhus och affärer som har öppet alla helgdagar oavsett om det är jul, påsk eller . Den hade man öppet alla helgdagarna, 9.3015.00, juldagen 9.3015.00 och annandagen 9.3018.00. Handelsanställdas organisationer och även andra har också alltmer reagerat mot det förhållande som råder och kräver att en ändring kommer till stånd med det snaraste. För att tillmötesgå krav på öppethållande på kvällstid någon dag kan man exempelvis medge att affärer som så önskar kan få hålla öppet , men för övrigt bör man återgå till den gamla lagens bestämmelser och förbjuda söndagsöppethållande utom i vad det gäller kioskhandel och därmed jämförligt. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos Kungl. begära att en utredning syftande till affärstidslagens återinförande tillsätts.