mot · FX021538 · 1974-01-26 00:00:00 — av herrar i och angående regionalpolitiken. Koncentrationen i samhället har länge varit tydlig. Såväl politiska som företagsekonomiska bedömningar och beslut har gjort det svårt att bryta denna utveckling. De tre storstadsregionerna - , och - har därför expanderat kraftigt . Bostäder, sysselsättningstillfällen, utbildningsmöjligheter och service m. m. har främst lokaliserats till dessa regioner samt till vissa länscentra. Koncentrationspolitiken har lett till förödande konsekvenser för både den enskilde individen och samhället som helhet. Utvecklingen har givit negativa effekter av såväl social, ekonomisk som kulturell karaktär. Genom att vid det lokaliseringspolitiska beslutet prioriterade en fortsatt flyttningspolitik framför aktiva lokaliserings-och sysselsättningspolitiska åtgärder förvärrades situationen. Förutom de tre storstadsregionerna kom vissa residensorter att få motta många omflyttade människor. Den ortsklassificering riksdagsmajoriteten antog i samband med det regionalpolitiska beslutet medverkar till att ytterligare förstärka denna utveckling. Genom ortsklassificeringen garanterar statsmakterna vissa orters framtida expansionsmöjligheter. Detta gäller främst de 22 primära centra - i huvudsak kommuner med den till antalet största befolkningen inom länet. Härigenom förstärks dessa orters expansion och befolkningstillväxt på de svagare kommunernas bekostnad. Den utarmning som härigenom hotar de små och svagare kommunerna riskerar att bli av allvarligare karaktär. Denna utveckling förstärks också av statsmakterna t. ex. genom en centralistisk fördelning av väganslag och resurser i övrigt. Utvecklingen kommer att förstärkas genom riksdagsmajoritetens beslut om ortsklassificeringen. Denna kommer att få en starkt styrande effekt på var näringslivet investerar och därmed var sysselsättningsmöjligheterna kommer att finnas. En inomregional obalans har redan gjort sig tydlig. Genom ortsklassificeringen och avsaknaden av reella styrmedel kommer landsbygdens och de mindre tätorternas utveckling ytterligare att hämmas. Goda möjligheter att erbjuda sysselsättning, god service m. m. är av avgörande betydelse även för de mindre kommunernas framtida existensmöjligheter. Avsaknaden av verkliga styrmedel över sysselsättningen från samhällets sida drabbar därför främst avfolkningsbygderna. Därmed förstärks koncentrationen till ett fåtal orter. Samhällsplaneringen och regionalpolitiken måste därför läggas om i enlighet med de riktlinjer riksplan anger. Alla län måste garanteras möjligheter att behålla sin andel av totalbefolkningen och aktiva insatser vidtas för att kraftigt förbättra Norrlandslänens förutsättningar. är det nödvändigt att en ramplanering av centermodell ersätter den nuvarande indelningen i stödområden. Snabba åtgärder fordras emellertid för att inte dra undan förutsättningarna i avfolkningsbygderna. Det är därför ytterst angeläget att åtgärder vidtas för att begränsa de stora tätorternas expansion. Möjligheter att styra resurser och sysselsättning till övriga delar av landet måste skapas så att arbete och en jämlikare ekonomisk standard kan garanteras även utanför koncentrationsorterna. Först då kan en balans mellan och inom länen åstadkommas. Utredningen om de regionalpolitiska styrmedlen har i direktiven fått fria händer att avgöra omfattningen av ett eventuellt kontroll- och avgiftssystem i syfte att stoppa befolkningskoncentrationen. Efter det att utredningen tillsattes har behovet av dylika styrmedel förstärkts. Likaså har utvecklingen visat att regionalpolitiska styrmedel, som t. ex. ett kombinerat kontroll- och avgiftssystem utgör, också bör omfatta de s. k. primära centra som riksdagsmajoriteten utpekade beslut. Det är vår uppfattning att bör fastslå behovet av detta. Att vidta dessa åtgärder får inte hindra statsmakterna att vid behov stödja även länscentra. Detta gäller t. ex. vid decentralisering av statlig förvaltning och högskoleutbildningen samt när akuta problem med sysselsättning kan uppkomma. Utvecklingen i Norrlandslänen har utgjorts av en kraftig expansion i de s. k. primära centra och en fortsatt tillbakagång för främst inlandskommunerna. Dessa kommuner har små möjligheter att hävda sig i konkurrensen om sysselsättningstillfällena. har de befolkningstäta orterna vuxit sig allt starkare. De lokaliserings- och sysselsättningspolitiska stimulansåtgärderna fastställt för det inre och allmänna stödområdet motverkar inte denna utveckling. Det är därför enligt vår mening nu angeläget att utreda inriktningen av stimulansåtgärderna inom stödområdet. En differentiering av de lokaliseringspolitiska stödåtgärderna är en tänkbar åtgärd. I varje fall bör inlandskommunerna ges ett starkare stöd. Med hänvisning till det anförda hemställes 1. att hos Kungl. anhåller om förslag till styrmedel som kan begränsa expansionen i de s. k. primära centra, 2. att hos Kungl. hemställer om att en utredning tillsätts i syfte att utarbeta förslag till differentierade lokalise ringsbidrag inom stödområdet, i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()