mot · FX021202 · 1974-01-24 00:00:00 — av i och fröken angående rätten till avdrag för underskott i förvärvskällan jordbruksfastighet. Vi upplever att tillgången på resurser är alltmera knapp för världens befolkning. Det gäller de s. k. ändliga resurserna som metaller och fossila bränslen. Men det gäller även, och i minst lika hög grad, frågan om att trygga livsmedelsförsörjningen för världens snabbt ökande befolkning. I detta läge spelar naturligtvis möjligheten att producera livsmedel en ökad roll. En av de allra viktigaste förutsättningarna för livsmedelsproduktion är tillgången på jordbruksjord. Vi kan konstatera att i de industrialiserade delarna av världen beskärs denna tillgång undan för undan. Det sker dels genom en fortsatt urbanisering och ianspråktagande av god åkerjord för industri- och bostadsändamål och för vägbyggnader. Dessutom har i vårt land förekommit politiska ställningstaganden som medverkar till att överföra jordbruksmark till skogsmark. Ett ökat intresse för fritidsboende har också spelat en roll. På grund av att allt flera intressen konkurrerar om marken har priserna stigit. Detta innebär att lönsamheten vid användandet av marken för produktion av livsmedel sjunker. Av helt naturliga skäl innebär detta då också att de som köper mark ofta inte är jordbrukare-livsmedelsproducenter utan har helt andra skäl för sitt markförvärv. Anledningarna till att köpa mark kan vara av olika slag. Ofta kan det vara att marken skall användas för något annat än jordbruk, såsom tomtmark eller för fritidsändamål. är det fråga om att placera kapital på ett förmånligt sätt. Inte sällan är också anledningen att genom innehav av en jordbruksfastighet och utnyttjande av skattereglerna kunna minska sin annars ganska höga inkomst. Genom möjligheten att göra avdrag i självdeklarationen för underskott i förvärvskälla ter sig detta lockande, inte minst för personer med hög marginalskatt. Om någon har marginalskatt, så innebär det att han inte behöver ha av det förräntningskrav som jordbrukaren som skall leva av sin fastighet behöver. Man kan också säga att han kan betala ungefär så högt pris vid samma förräntning. Detta driver naturligtvis upp priserna och gör det svårare för den jordbrukande befolkningen att förvärva marken och förränta den genom jordbruk. Det finns därför en uppenbar risk att denna skatteregel medverkar till att allt större del av marken övergår till andra än brukarna av densamma. För att åstadkomma ett rationellt resursutnyttjande och bidrag till försörjningen av en växande befolkning är det angeläget att organisera jordbruket på bästa möjliga sätt. En viktig faktor är härvid att slå vakt om det beprövade familjejordbruket. Detta är en driftsform som har möjlighet att utnyttja det enskilda initiativet och som genom sin självständighet gentemot storfinansen visat sig mycket konkurrenskraftigt. Lagstiftningen bör därför syfta till att förstärka familjejordbrukets möjligheter att klara sig i konkurrensen med andra grupper. För att åstadkomma dessa möjligheter för familjejordbruket kan man använda sig av olika medel. Ett effektivt medel är att ha en hård jordförvärvslagstiftning, ett annat är att ha en grundlig planering av markanvändningen. Ett tredje, och mycket effektivt medel, är att skapa sådana beskattningsregler, att dessa inte medverkar till att ytterligare locka till markförvärv från jordbruket utanförstående kapitalstarka grupper. Skatteregeln om avdrag för underskott i förvärvskälla i vad avser jordbruksfastighet bör därför begränsas. Personer med höga inkomster utanför jordbruket bör inte komma i åtnjutande av denna förmån till skattereduktion. Det är möjligt att tänka sig att man maximerar avdraget för underskott till visst belopp och knyter detta maximiavdrag till en viss maximiinkomst utanför jordbruket i fråga. Om denna inkomst stiger därutöver bör avdragsmöjligheten avtrappas för att helt försvinna vid en inkomst som väl garanterar en god levnadsstandard för en familj. Typiska höglönetagare får på detta sätt inget avdrag alls och därmed ej heller så goda ekonomiska motiv till förvärv av jordbruksfastighet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos Kungl. Maj:t begär förslag till begränsning av avdrag för icke-brukare av jordbruksfastighet, vilka redovisar underskott i förvärvskälla avseende sådan fastighet i enlighet med vad som anförts i motionen.