mot · FX02114 · 1974-01-16 00:00:00 — om ökad lärartäthet för handikappade folkhögskolelever. Antalet lärartimmar vid folkhögskolorna bestäms genom att antalet eleweckor multipliceras med 2,2. För vissa kurser vid musiklinjer förekommer relationstalen 2,8, 4,0 och 8,0. Andra kurser med krav på extraordinära lärarinsatser, främst undervisning av allvarligt handikappade elever, har inte fått något fixerat relationstal utöver 2,2.1 stället har högst . anvisats för försöksverksamhet med ökad lärartäthet i samband med undervisningen av studerande med fysiskt, psykiskt eller socialt handikapp. Då skolorna har utökat sina handikappkurser kraftigt, har detta belopp blivit alltmer otillräckligt. Särskilt besvärande är att skolorna inte förrän långt efter kursens slut har fått det definitiva beskedet om bidragets storlek. SÖ har nämligen först gjort en preliminär fördelning mellan olika bidragssökande skolor. Efter ungefär har man sedan funnit att vissa skolor inte har utnyttjat beviljade anslag. De härigenom disponibla medlen plus ett från början sparat belopp har då kunnat delas ut till skolor med underskott. Ännu senare har SÖ med berömvärd fantasi och välvilja vissa år kunnat fördela ytterligare medel, som har hämtats från andra anslag än det egentligen avsedda. Inför /73 gjorde SÖ en preliminär undersökning av skolornas planer och medelsbehov. Denna visade på en kostnad av ca 1,1 milj. kr., vilket gav anledning till följande påpekande: Det är därför realistiskt att räkna med att något mindre än hälften av den planerade specialundervisningen kan bekostas av statsmedel. Skolor, som inte själva kan stå för kostnader för handikappundervisning, bör därför planera sin totala undervisning så att även en del av 'handikapptimmarna ryms inom 2,2-kvoten. (SÖ 1972-08 1 1) I allmänhet är det icke möjligt att i nämnvärd omfattning föra över lärartimmar från 2,2-kvoten till handikappundervisning. Ur planeringssynpunkt är det synnerligen önskvärt att i samband med schemaläggningen veta vilka möjligheter som disponeras. Detta gäller i särskilt hög grad vid en sådan skola som , där en gravt handikappad klass undervisas i en filial till skolan i . Två positiva lösningar av dilemmat kan tänkas. Enklast är att anslaget på . förvandlas till förslagsanslag. SÖ kan sedan pröva behovet av ökad lärartäthet på samma sätt som sker beträffande elevassistenter. Den andra möjligheten är att Kungl. Maj:t generellt medger ett relationstal, förslagsvis 4,0, för undervisning av gravt rörelsehindrade och studerande med dubbelhandikapp. åsamkas i båda fallen ökade kostnader, men förändringen är statsfinansiellt obetydlig. skolorna innebär den en radikal förbättring genom att konsekvenserna av en viss kursuppläggning kan beräknas i förväg. Det genombrott handikappundervisningen har fått vid folkhögskolorna kommer härigenom att befästas. Vid oförändrade statsbidragsbestämmelser är risken för en tillbakagång stor. Med hänvisning till ovanstående hemställes att beslutar 1. att anslaget för försöksverksamhet med ökad lärartäthet för handikappade elever förvandlas till förslagsanslag, samt 2. att relationstalet vid beräkning av lärartätheten för undervisning av gravt rörelsehindrade och studerande med dubbelhandikapp sättes till 4,0.