ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FX021366 · 1974-01-26 00:00:00 — av fröken och fröken angående utbildningen av ortoptister. Bortåt av alla nyfödda i landet skulle vara i behov av skelningsbehandling. Sådan utföres av ortoptister i samarbete med ögonläkare. Enligt ögonexpertis bör skelningsbehandling påbörjas under barnets första levnadsår. Sker inte denna behandling får av denna grupp nedsatt syn på det ena ögat. Får inte barnen behandling före skolåldern lär i de flesta fall en kosmetisk operation enbart kunna komma i fråga. finns det ca 15 ortoptister i landet varav de flesta har fått sin utbildning i utlandet dit många också återvänder. Enligt en undersökning gjord för beräknas behovet för riket vara ca 70. har haft en försöksverksamhet med undervisning omfattande nio elever. Denna utbildning anses emellertid varken av de studerande eller av de läkare som sysslar med skelningsfrågor vara till fyllest. Den fyller däremot en uppgift som ett första konstruktivt steg för utbildningen. Med tanke på att det handlar om barn som själva inte kan ta sig till och från behandlingen och i många fall är i behov av upprepad ögonträning är det av vikt att det finns tillgång på ortoptister i hela landet. I är kötiden cirka vilket är den mest gynnsamma kösituationen i landet. Tillgången på ortoptister och utbildningsbehoven på detta område inom barnögonvården bör bli föremål för ökad uppmärksamhet. Med stöd av det anförda hemställes att hos Kungl. begär kartläggning och därav föranledda förslag rörande behovet av förbättrad tillgång på och utbildning av ortoptister i landet. () () 1* 1974.
mot · FX021367 · 1974-01-26 00:00:00 — av fröken och angående rekryteringen till sjukvårdsutbildningen. Med hänsyn till de intentioner som ligger bakom den nya gymnasieskolan och de tankegångar som framfördes vid dess start angående urvalssystem och urvalskriterier för utbildningen där arbetslivserfarenhet skall tillgodoräknas vid meritvärderingen vill vi framhålla att detta i hög grad bör gälla inom sjukvårdsutbildningen. Inom detta område bör praktisk yrkeserfarenhet bli mer meriterande vid intagningen till utbildning. Yrkeserfarenhet bidrager nämligen i avsevärd grad till att eleverna kan tillgodogöra sig utbildningen och snabbare kan fungera som fullgod arbetskraft med kunskaper kombinerade med praktisk insikt i arbetssituationen. Det är av stor vikt att tillgången på adekvat utbildad personal svarar mot behovet på arbetsplatserna. I alltför många fall är det en kännbar realitet att det råder brist på sådan arbetskraft. Inom den psykiatriska vården är det inte ovanligt att arbetskraften är outbildad till - ännu mera. Det finns bland sjukvårdspersonalen, lärarna, eleverna, klinikföreståndarna och ansvariga för mentalvården en stigande oro över denna utveckling. Den har blivit ett hinder för en progressiv utveckling inom mentalsjukvården. Detta har medfört förlängda, passiviserande vårdtider i stället för en aktiv och medvetet planerad återslussning ut i samhället. Mot denna bakgrund är det önskvärt att sjukvårdsutbildningen måste inrikta sig på ett bredare rekryteringsunderlag. I första hand då på personer som genom praktiskt arbete inom sjukvården skaffat sig inblick i sådant arbete och på grund av motivering och erkänd lämplighet för yrket önskar erhålla denna yrkesutbildning. Det finns på sjukhuset praktiserande sökande med erfarenhet, vilka bedöms som en tillgång på arbetsplatsen, som trots upprepade försök att skaffa sig utbildning inom detta yrkesområde inte klarat betygskonkurrensen och därmed inte kommit in på skolan. De har inte kunnat få yrkesutbildning på grund av nu gällande regler för värdering av den praktiska yrkeserfarenheten. Med hänvisning till det anförda hemställes att som sin mening ger Kungl. 1. att för all sjukvårdsutbildning bör praktik inom det tilltänkta yrkesområdet värderas med 0,06 poäng/månad godkänd praktik, 2. att allmän arbetslivserfarenhet i poäng sätts till 0,02 poäng/ månad , 3. att den fria kvoten till samtliga sjukvårdsutbildningar inte bör understiga av platserna, 4. att uttagningen bland sökande till den fria kvoten sker bland dem som inte klarat betygskonkurrensen men som har praktik inom det tilltänkta yrket.
mot · FX021368 · 1974-01-25 00:00:00 — av i Ulfsbyn och fröken angående skolundervisningen för invandrarbarn. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1974:1540 hemställs att hos Kungl. Maj:t begär att initiativ tas för att i skolan bereda invandrarbarnen möjlighet att följa och utveckla hemmets och hemlandets traditioner, kulturmönster och språk i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · FX021369 · 1974-01-26 00:00:00 — om statsbidrag till . Statsbidrag utgår till den verksamhet som bedrivs av de centrala elevorganisationerna, , m. fl. Något sådant statsbidrag utgår ej till centralorganisationen för universitets- och högskolestuderande, (). SFS har ett drygt 50-tal medlemskårer och omfattar inalles ca 100 000 medlemmar. Organisationen har en omfattande bevakning av utbildningsfrågor för universitet, lärarutbildningar och övriga högskolor samt en avdelning för studiesociala frågor. SFS:s budget omsluter ca . med ett budgeterat underskott i storleksordningen . På grund av den minskande tillströmningen av studerande till främst universitetens filosofiska fakulteter och de snabbt stigande kostnaderna för kanslipersonal och tjänster befinner sig SFS i en besvärlig ekonomisk situation, vilken menligt kan inverka på dess aktivitet. Oberoende av de konsekvenser för SFS som obligatorieutredningens arbete kan resultera i, synes det vara angeläget att , inte minst mot bakgrund av de stora reformer inom högskoleutbildningen som aviserats , garantera de postgymnasialt studerande goda möjligheter att bevaka det utbildningspolitiska fältet på samma sätt som övriga elevorganisationer. SFS har numera begärt visst statligt ekonomiskt stöd. Denna fråga bereds inom . Enligt min mening är det av principiella skäl motiverat att nu gör ett uttalande innebärande att SFS ges möjlighet till statligt stöd på samma sätt som andra elevorganisationer. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad som i motionen anförts beträffande statsbidrag till (). A. ()
mot · FX02137 · 1974-01-16 00:00:00 — angående informationsverksamheten vid länsstyrelserna. Det för den enskilde alltmer komplicerade samhället kräver att informationsverksamheten från de statliga myndigheterna ökas. Särskilt gäller detta olika länsorgan och framför allt länsstyrelserna. bedriver i samråd med de centrala myndigheterna en bra information i riksaktuella frågor. Nämnden medverkar även i mindre utsträckning genom anslag för regional information direkt till allmänheten. Den informationsverksamhet som bedrivs från länsstyrelsernas sida kan inte bli fullständig eller sådan som allmänheten i dagens läge bör kräva. Detta är inte någon kritik mot länsstyrelserna, utan det kan konstateras att det inom myndigheten inte finns någon personal som har ansvaret för vare sig den externa eller den interna informationen. Under hänvisning till det anförda får jag föreslå att beslutar att en tjänst som förste byråsekreterare inrättas vid varje länsstyrelse med uppgift att handha den externa och den interna informationen vid myndigheten.
mot · FX021371 · 1974-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om ökad friluftsverksamhet i förskollärare bildningen. Behovet av stimulerande och aktiverande upplevelser i skog och mark är mycket stort för människan som lever i ett teknologiskt avancerat samhälle. Viktigt är att den positiva attityden till denna form av friluftsaktivitet grundläggs . Barnen borde med utgångspunkt i naturupplevelser få kunskaper om naturen och därmed få ett intresse för att bevara och vårda vår naturliga miljö. I riksdagsdebatten om förskolan underströks betydelsen av att hos barnen grundlägga ett behov av och vana vid fysisk aktivitet. Vilka möjligheter till sådana aktiviteter som bjuds barnen i förskoleåldern är av avgörande betydelse för den vuxna människans psykiska och fysiska hälsotillstånd. Lärarkandidaterna vid förskollärarutbildningen måste ha ett stort och levande intresse för naturen och för fysisk aktivitet för att de som lärare i förskolan skall kunna föra barnen närmare naturen. Det är därför viktigt att de under sin utbildning själva har beretts tillfälle att grundlägga, vidareutveckla och bearbeta attityder till naturupplevelser och fysisk aktivitet. Det är i detta sammanhang naturligt med en nära samverkan mellan förskollärarutbildningen och Skid- och när det gäller att hos barnen skapa ett levande intresse för och kunskap om hemtraktens växter och djur och att intressera dem för miljövård och vistelse i skog och mark. En sådan samverkan ligger också i linje med strävanden inom svensk förskollärarutbildning att i väsentligt ökad utsträckning tillföra utbildningen social omvärldsorientering. Det samarbete som förekommit mellan och förskollärarutbildningen i landet vid arrangerandet av veckoslutskurser för lärarkandidater, lärare och handledare inom förskollärarutbildningen har varit så värdefull och väckt sådant intresse för natur och miljövård att det vore synnerligen önskvärt att mer tid fick disponeras för samverkan och undervisning av detta slag och att en lägervecka i det sammanhanget kunde ingå som ett obligatoriskt led i förskollärarutbildningen. En sådan lägervecka skulle kunna genomföras under termin två i utbildningen. Under lägerveckan lever och lagarbetar lärare och lärarkandidater tillsammans. Representanter för med friluftsteknisk utbildning bör därvid medverka. Enligt vår mening är det angeläget att denna lägerverksamhet kommer i gång redan innevarande år vid några seminarier, bland annat för att vinna erfarenheter för helt utbyggd verksamhet. Medel bör därför ställas till SÖ:s förfogande att användas vid de seminarier som SÖ finnér lämpliga. har genomfört en omfattande information om friluftsverksamhet på förskoleseminarierna. Detta har bekostats av organisationens knappt tilltagna medel. Det är angeläget att denna informationsverksamhet inte bara kan fortsätta utan även utvecklas och bli en återkommande information och fortbildning av lärarutbildarna vid förskoleseminarierna. Med hänvisning till det anförda hemställer vi1 att till anordnandet av särskilda lägerveckor för lärare och lärarkandidater inom förskoleseminarier för /75 anvisar ett reservationsanslag av . () i Ulfsbyn 1 Se även motion 1974:1345.
mot · FX021375 · 1974-01-26 00:00:00 — av m. fl. om ökad trafikundervisning i skolorna. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1974:1430 föreslås att uttalar sig för behovet av ökad trafikundervisning i skolorna enligt vad i denna motion anförts. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) i
mot · FX021376 · 1974-01-26 00:00:00 — av fröken m. fl. angående den kommunala vuxenutbildningen. vuxenutbildning omfattar enligt beslut av riksdag utbildning som motsvarar utbildningen enligt läroplanerna för högstadium och för gymnasieskolan. Även om det visat sig vara förenat med vissa svårigheter att nå ut till alla målgrupper har denna förm av vuxenutbildning nu nått en sådan spridning, att enligt statsverkspropositionens uppgifter endast fyra kommuner /74 saknar sådan utbildning. Samma källa uppger att deltog ca 29 000 elever i grundskolekurser, ca 46 000 i gymnasieskolekurser samt ca 64 000 elever i särskilt yrkesinriktade kurser. Vi kan konstatera att den kommunala vuxenutbildningen kommit för att stanna under en avsevärd följd av år, kanske för alltid. Det måste därför vara angeläget att ge denna skolform så fasta och trygga arbetsförhållanden som möjligt. I det hänseendet är det väsentligt att den kommunala vuxenutbildningen får en egen tjänsteorganisation. Detta krav är motiverat utifrån elevernas behov av egna fast anställda lärare och med utgångspunkt i arbetstagarnas behov av att få acceptabel anställningstrygghet. Särskilt angeläget synes det oss vara att ordinarie tjänster inrättas i kommuner med s. k. särskild skolenhet för vuxenutbildning. Tyvärr ger statsverkspropositionen inga anvisningar i denna riktning. Departementschefen räknar fortfarande med att lärarna i vuxenutbildningen skall ha sin huvudsakliga tjänstgöring i ungdomsskolan. Det är att beklaga då det pedagogiskt sett är avsevärda skillnader mellan de två undervisningsformerna. De vuxna eleverna är i regel bättre studiemotiverade och ställer högre krav på koncentration och säkerhet i undervisningen. Något som lättast kan vinnas, om läraren ständigt ägnar sig åt samma undervisningsform. Vidare finnér vi det vara av behovet påkallat att arvodesbefattningar för huvudlärare och institutionsföreståndare inrättas inom den kommunala vuxenutbildningen. Dessa funktioner är minst lika viktiga inom denna utbildningsform som inom ungdomsskolan, där sådana arvodesbefattningar är inrättade. Ett annat problem i vuxenundervisningen är de skiftande förkunskaper eleverna har då de börjar utbildningen. Detta är särskilt märkbart i ämnet engelska. Enligt uppgift händer det inte så sällan att elever som kommer till den kommunala vuxenundervisningen helt saknar kunskaper i engelska, vilket måste betydligt försvåra deras möjligheter att tillägna sig en under visning, som bygger på grundläggande förkunskaper från mellanstadium. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. 1. att fasta lärartjänster får inrättas inom den kommunala vuxenundervisningen, 2. att arvodesbefattningar får inrättas för huvudlärare och institutionsföreståndare inom den kommunala vuxenutbildningen samt 3. att nybörjarkurser i engelska får anordnas inom den kommunala vuxenutbildningens ram. () () 1* 1974.
mot · FX021377 · 1974-01-26 00:00:00 — av fröken m. fl. om överlämnande av länsskolnämndsutredningens betänkande till . Med det mångskiftande utredningsarbete som vi har i landet är det naturligt att olika utredningars arbete griper in i varandras områden så som fallet är med länsskolnämndsutredningens och . Den förra skulle enligt sina direktiv pröva möjligheterna att till skolstyrelserna överföra frågor, som åvilar länsskolnämnderna. Som utredningen själv påpekar är emellertid ansvars- och uppgiftsfördelningen mellan den regionala statliga skolmyndigheten och skolans kommunala huvudmän i hög grad beroende av den övergripande frågan om ansvarsfördelningen mellan staten och kommunerna på skolans område. Mot huvudtanken i betänkandet om en decentralisering av beslutsfattandet till lokal nivå är ingenting att invända. Som tidigare framhållit bör lokala skolorgan ges ökad rörelsefrihet i förhållande till regionala och centrala myndigheter, och den enskilda skolan bör tillförsäkras större handlingsfrihet inom givna ekonomiska och administrativa ramar. Decentraliseringen får dock inte gå ut över tryggheten i arbetet. Vi vill därför inte medverka till att man förändrar principerna för lärartillsättningen genom att låta de kommunala skolstyrelserna tillsätta lärare och skolledare. Tillsättningen av dessa tjänster bör enligt vår mening ske genom en statlig myndighet. Bland de förslag som länsskolnämndsutredningen lagt fram i sitt betänkande lägger man också märke till det som gäller förtroendemännens ställning i den regionala skolledningen. Utredningens tanke är att förtroendemännen i länsskolnämnden skulle försvinna och deras uppgifter för den regionala skolplaneringen överföras till . I , då den allmänna strävan går ut på en demokratisering av beslutsfattandet i det politiska livet, synes det egendomligt att föreslå en minskning av förtroendemannainslaget på länsnivå. Inte minst denna del i utredningens betänkande, menar vi, måste vägas in i den totala bedömning av relationerna stat-kommun-skola som fått sig anförtrodd. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. begär att länsskolnämndsutredningens förslag jämte remissvar överlämnas till för vidare prövning. () ()
mot · FX02138 · 1974-01-17 00:00:00 — om sänkning av åldern för tillträde till offentlig tillställning. Enligt de regler som finns i den allmänna ordningsstadgan skall som offentlig tillställning inte betraktas bara tillställning som anordnas för allmänheten utan även tillställning, till vilken tillträde är beroende av medlemskap i viss förening eller av inbjudan, därest tillställningen uppenbarligen är en del av rörelse som föreningen eller inbjudaren driver uteslutande eller väsentligen för anordnande av dylika tillställningar. Detta innebär att även tillställningar av tillfällig eller amatörmässig karaktär i vissa fall kan komma att betraktas som offentliga. Ett stort deltagarantal i t. ex. en förenings eller idrottsklubbs årsmöte e. d., vid vilket dans anordnas, kan sålunda medföra att tillställningen betraktas som offentlig. Om medlemskort säljs till vem som helst eller inbjudningar delas ut urskillningslöst eller om personer släpps in utan kontroll är tillställningen att betrakta som offentlig. I allmänhet finns inte i de lokala ordningsstadgorna något infört om lägsta ålder för inträde till offentlig danstillställning. Däremot har utfärdat anvisningar till polismyndigheterna i denna fråga. I dessa anvisningar sägs att barn under 1 ej äger tillträde till offentlig dans. Många föreningar arbetar för att man skall försöka inlemma ungdomarna i föreningslivet. I t. ex. de politiska ungdomsförbunden är t. ex. den lägsta åldern lägre än . Den tolkning som kan göras av ordningsstadgorna om vad som är offentlig tillställning innebär att ett arrangemang i en idrottsförening eller annan förening, som är tillräckligt stort, kan betraktas som offentligt trots att det endast omfattar egna medlemmar. Detta kan i sin tur innebära att medlemmar inte har möjlighet att delta, eftersom de ej har fyllt . fanns många grupper av människor som hade en negativ inställning till dans. Denna värdering torde numera inte vara så utbredd. I stället anser man det värdefullt att ungdomarna på ett naturligt sätt lär sig umgås med varandra. Eftersom ungdomarna också tidigare än förr kommer ut i kamratlivet, måste man anse det vara naturligt att nu sänka inträdesåldern till t. ex. offentlig dans från 15 till , då de nuvarande bestämmelserna synes starkt föråldrade. Det torde dessutom vara så att ovannämnda bestämmelser inte följs särskilt väl, varför inga motiv verkar finnas för att bibehålla denna ålder. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos Kungl. begär att får i uppdrag att se över anvisningar om lägsta ålder vid offentlig tillställning. GOTAB 74 5694 S 1974
mot · FX021380 · 1974-01-26 00:00:00 — av i och fröken om särskild lektionstimme för klassföreståndaruppgifter. De senaste årens erfarenhet från såväl grundskola som gymnasieskola visar att det fortfarande återstår mycket att göra inom skolans elevvårdande verksamhet för att ge eleven den trygga skolmiljö som är en förutsättning för ett effektivt skolarbete. Från såväl elever som lärare och elever har bristen på ett fungerande klassföreståndarsystem, framför allt under högstadieåren, kraftigt påtalats. Den nya organisationen av högstadiet har medfört att vissa klassföreståndare knappast ser den klass de är föreståndare , av schematekniska skäl ibland inte ens . För elever som under mellanstadiet och lågstadiet vant sig vid att ha en lärare som en trygg och fast punkt i skolan under större delen av skoldagen medför naturligtvis det bristfälliga klassföreståndarsystemet på högstadiet stora svårigheter. För föräldrarna innebär högstadiet också problem därför att de mera sällan vet vilken lärare de i första hand skall vända sig till när det gäller elevens skolproblem. I stora skolenheter med en mängd specialister bland lärare och elewårdspersonal är därför av ytterligt stor vikt att eleverna vet att de har en klassföreståndare till vilken de kan vända sig när det uppstår problem i skolarbetet eller när de behöver fråga om hjälp av något slag. Att ändra klassföreståndarnas arbetsvillkor är däför, enligt vår mening, en av de mest angelägna reformer som bör vidtas inom skolområdet. Vi föreslår att fr. o. m. /75 varje högstadium tilldelas resurser som gör det möjligt att ge samtliga klassföreståndare en klassföreståndartimme , som enbart skall användas för rena klassföreståndaruppgifter. Vi tror att vi med en sådan ändring på ett effektivt sätt skall komma till rätta med många av de problem för vilkas lösning man nu tror sig behöva mer sofistikerade och ofta också mer dyrbara metoder. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar att uppdra åt Kungl. att utfärda anvisningar och bevilja erforderliga medel för att ge varje klassföreståndare på högstadium en lektionstimme pervecka för enbart klassföreståndaruppgifter. () ()
mot · FX021381 · 1974-01-24 00:00:00 — av i m. fl. angående Samernas folkhögskola. Den roll som Samernas folkhögskola haft när det gäller att slå vakt om och utveckla det samiska kulturarvet har varit av utomordentligt värde. Det ekonomiska stöd som statsmakten satsat på denna skola är att tolka som ett uttryck för att det ses som angeläget att denna skola fortsätter att utveckla en värdefull insats för den minoritet som samefolket utgör. För många sameungdomar innebär det en möjlighet att utöver en påbyggd grundutbildning också få tillfälle till ett studium av det egna språket och andra samiska kulturvärden. Departemenschefen säger sig dela sameutredningens uppfattning att det är angeläget att Samernas folkhögskola får möjligheter att fortsätta och vidareutveckla sitt arbete. Utredningen menar att om det skall kunna garanteras skolans fortbestånd så sker det bäst genom att skolan dimensioneras för 100 elever och en verksamhet , dvs. för sammanlagt 3 400 eleweckor. Därför framstår det i propositionen som något inkonsekvent att å ena sidan tala om utbyggnad men utala sig för en dimensionering som ligger avsevärt lägre än nuvarande volym. Det skulle vara riktigare att inte nu binda sig för en begränsning av verksamheten. Propositionsförslag om att i specialkursen i samisk och nordisk slöjd ge ett lärartäthetstal om 4 är en riktig satsning. Dock torde det vara ännu viktigare att en sådan lärartäthet kom att gälla språkundervisningen i samiska. Det skall anordnas undervisning i tre samiska språk, nord-, sydoch lulesamiska. Alla tre språken är inom sina områden modersmål för samerna. Många av dem som skall läsa och skriva samiska är vuxna och ofta har de en bristfällig utbildning och är vad man kallar halvspråkiga. Eftersom samiska är ett minoritetsspråk dras alla samer med tvåspråkighetens problem. Detta kräver extraordinära lärarinsatser. Allt talar för att man också i språkundervisningen i samiska borde ha samma lärartäthet som i slöjdundervisningen, dvs. talet 4 eller alternativt relationstalet 3 i alla kurser som är samiska. Förstärkningen är av marginell karaktär, det torde röra sig om mindre än en tjänst, men skulle i alla fall ge ytterligare resurser till undervisningen, vilket skulle göra skolan bättre för att uppfylla de mål som sameutredningen och statsmakten satt. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att måtte besluta ge Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts beträffande dimensionering och lärartäthet. () () PER () i Gäddvik