ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FX02736 · 1974-01-25 00:00:00 — av i om översyn av lärarutbildningen. riksdag fattade beslut om en reformering av utbildningen av lärare för lågstadiet och mellanstadiet samt av lärare i läroämnen. Den nya utbildningen som påbörjades /69 kommer att ändras genom det beslut som följer av förra årets riksdagsbeslut om en omläggning av den s. k. praktikterminen i lärarutbildningen. I direktiven till utredningen om skolans inre arbete uttalade utbildningsministern bl. a. att eftersom utredningens arbete skulle kunna få betydelse för lärarutbildningens innehåll, organisation och dimensionering skulle utredningen kunna ta upp även lärarutbildningsfrågoma. Förhållandena på lärararbetsmarknaden har till en del ändrat karaktär . En bristsituation har bytts ut mot en situation av balans, och i vissa fall finns tendenser till överskott. Den starka sektoriseringen av läraryrket skapar i förening med behörighetsbestämmelserna svårigheter att i skolan utnyttja utbildade lärare på ett stadium eller inom ett ämnesområde som läraren inte är direkt utbildad för. Detta talar för en breddning av lärarnas yrkesutbildning. I yttrande över lärarutbildningskomitténs betänkande utvecklas tanken på att läraren i sin yrkesuppgift skall kunna ägna sig även åt annat än ren undervisning, t. ex. ungdomsledarskap. Dessa tankar ligger väl i linje med de allmänna strävandena att öka de sociala inslagen i lärarutbildningen. Arbetet inom utredningen om skolans inre arbete kan tänkas leda fram till sådana nya uppgifter för en lärare. Även detta kräver emellertid en breddad lärarutbildning. a. dessa skäl motiverar att man nu bör göra en översyn av lärarutbildningen. Vid en sådan utredning skulle man också mer i detalj kunna följa upp resultaten av lärarutbildningsreform i fråga om den praktisk-pedagogiska utbildningen. Erfarenheterna från den beslutade ändringen av praktikterminen bör också kunna beaktas i utredningsarbetet. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos Kungl. Maj:t begär att en översyn av lärarutbildningen görs.
mot · FX02737 · 1974-01-25 00:00:00 — av i m. fl. angående den praktiska yrkesorienteringen i skolan. Skolan skall ge eleverna grundläggande kunskaper om arbetsmarknaden, arbetslivsfrågor och de fackliga organisationerna. Enligt läroplanen och uttalanden av utbildningsministern i är det av stort värde att företrädare för de fackliga organisationerna medverkar i undervisningen i dessa frågor. Erfarenheten visar att fackliga företrädare och undervisningsmateriel, framställt av de fackliga organisationerna, utnyttjas i mycket liten omfattning. Resultatet blir att ungdomarna går ut på arbetsmarknaden med dåliga kunskaper i fackliga frågor. Det är självfallet en fördel för arbetsgivarna. LO har i en skrivelse till SÖ påtalat dessa brister i undervisningen och begärt att det i varje kommun skall etableras ett samrådsorgan mellan skolan och arbetslivet för att bevaka dessa frågor. har med anledning av detta tillsatt en arbetsgrupp med uppgift att föreslå förbättringar. Ett allt viktigare inslag i utbildningen är den arbetslivsorientering som ungdomarna får genom praktik på olika arbetsplatser och genom den praktiska yrkesorientering (PRYO) som organiseras genom skolan. Skolans kontakter tas i sådana sammanhang regelmässigt med arbetsgivaren, som också sköter introduktionen. En del fackliga arbetsplatsorganisationer ges tillfälle att lämna information till elever som vistas på arbetsplatserna. Detta är dock snarare undantag än regel. Det skulle innebära en väsentligt förstärkning av undervisningen kring arbetslivets villkor och de fackliga organisationerna om det var de fackliga organisationerna som skötte information och introduktion i samband med av skolan initierad praktisk yrkesorientering och praktik. Konkret bör den förändringen ske att skolan kontaktar den fackliga organisationen först och att man via den finner lämplig arbetsplats. Elevens första kontakt med arbetsplatsen kommer då att gå via den fackliga organisationen, och det blir fackets förtroendemän som ansvarar för eleven under vistelsen på arbetsplatsen. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening uttalar att av skolan initierad praktisk yrkesorientering och praktik skall utformas så att kontakt ovillkorligen etableras med den fackliga organisation som verkar inom det område där eleven skall delges insikter. () i Kumla HANS () i
mot · FX02738 · 1974-01-24 00:00:00 — av och angående skolledarutbildningen. Utbildningen av skolledare har spelat en förhållandevis undanskymd roll i den svenska skoldebatten. Detta är förvånande, då skolledarnas arbetsuppgifter i allmänhet är väsensskilt från de arbetsuppgifter han eller hon givets utbildning för i sin lärarutbildning. Skolledarna intar en central ställning i den svenska skolan. Deras sätt att sköta sin befattning har en mycket stor inverkan på undervisningsresultatet i olika avseenden. Mot bakgrund av de utvecklingstendenser som gör sig gällande kommer skolledarnas ansvar att bli ändå större. Befattningshavare med andra speciella arbetsuppgifter inom skolsektorn, t. ex. yrkesvalslärare och speciallärare, har en tilläggsutbildning av minst en termin. Skolledarnas utbildning består av frivilliga en- till treveckorskurser, detta trots att skolledarna knappast kan sägas utgöra en liten exklusiv grupp. Den omfattar nämligen ca 3 000 rektorer och studierektorer enbart inom grundskola och gymnasieskola. Utbildningskapaciteten har varit låg. Skolledarna har i stor utsträckning varit en självlärd grupp inom skolan. I årets statsverksproposition anger emellertid departementschefen att skolledarutbildningen skall prioriteras och föreslår att utbildningskapaciteten skall ökas i enlighet med förslag. På initiativ av SÖ pågår ett arbete vid i med att utveckla skolledarutbildningen med avseende på planering, ledning och utveckling. Vid i pågår ett forsknings- och utvecklingsprojekt för att skapa underlag för en mera genomgripande planering av skolledarutbildningen. De nuvarande kurserna inom skolledarutbildningen utnyttjas för att pröva utbildningsmål, utbildningsinnehåll och utbildningsmetoder inom utvecklingsarbetet. Det är emellertid ytterst angeläget att också längre skolledarutbildning kan prövas. Detta bör ske med början och bör genomföras som tre å fyra kurser med en omfattning motsvarande en termin per kurs. Medel bör ställas till förfogande för detta ändamål. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär att en plan för utbyggnad av skolledarutbildningen upprättas med sikte på en obligatorisk enterminsutbildning. /ENKEL (fp)
mot · FX0274 · 1974-01-15 00:00:00 — om ändring av bestämmelserna angående poströstning. I ett demokratiskt land som är det synnerligen angeläget att underlätta möjligheterna för medborgarna att i val ge sin mening till Ett högt valdeltagande stärker demokratin. har många valdistrikt indragits, vilket i sin tur har medfört att många människor har fått avsevärt längre väg till De ändrade reglerna för poströstning, bl. a. förlängd tid, är i och för sig ägnade att motverka de nackdelar som indragning av valdistrikt inneburit. För många människor, speciellt i glesbygderna, är emellertid avståndet till posten i många fall lika långt som till vallokalen, varför i dessa fall poströstningen inte innebär något underlättande av möjligheterna till röstning. Med hänsyn till avstånden till postlokal och vallokal i glesbygderna är det angeläget att reglerna för poströstning ytterligare utvidgas, så att poströstning även kan ske genom lantbrevbärarnas försorg. Med en sådan ordning skulle befolkningen i glesbygderna få lättare att avlämna sina röster. Med hänvisning till vad jag anfört hemställer jag att hos Kungl. Maj:t anhåller om ändrade regler för poströstning, så att poströstning med lantbrevbärare blir tillåten som poströstning får förekomma vid landets postanstalter.
mot · FX02741 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om inrättande vid universitet i av en professur i ämnet den fasta jordens fysik. De nedskärningar av produktionen och exporten av olja som arabländerna beslutat sig för aktualiserar frågan om vår ekonomis beroende av andra länder. Den brist på energi som blir följden av sjunkande oljeleveranser är allvarlig i sig, allvaret blir inte mindre av att vi dessutom är beroende av andra länder för tillförsel av många viktiga råvaror. Det är ju inte helt otänkbart att vårt land kan utsättas för s. k. ekonomisk krigföring även när det gäller import av råvaror. Skall i fortsättningen förmå att höja sin produktion är det nödvändigt att tillförseln av energi och råvaror är någorlunda garanterad och kontinuerlig. Självfallet underlättas detta om vi vid krissituationer i någon mån kan ersätta en import med tillgångar inom landet. Det internationella arbetsbyte som utvecklats främst har varit en av de viktigaste orsakerna till att de samlade resurserna kunnat öka som de gjort. Varje land skall självfallet även i fortsättningen ägna sig åt den verksamhet som det har de bästa förutsättningarna för. Någon ekonomisk isolationism får inte bli följden av dagens svårigheter. Även om vi framgent bör satsa på en expanderande utrikeshandel, finns det ingen anledning att avstå från att kartlägga och projektera de resurser som finns inom landets gränser, resurser vad beträffar såväl energi som råvaror. För att rätt kunna tillvarata landets egna naturtillgångar är en forskning helt nödvändig. Ämnet den fasta jordens fysik ägnar sig bl. a. åt att studera och praktiskt vidareutveckla metoder för prospektering av naturtillgångar. Dess forskningsresultat är en förutsättning för att vi effektivt skall kunna kartlägga de resurser som finns när det gäller såväl malmtillgångar som naturgas och olja. I finns en institution i ämnet i som leds av en docent. Andra länder har i detta sammanhang satsat vida mer medvetet än . I finns exempelvis tre självständiga professurer, i fem och i VästTyskland nitton fasta professurer. I motioner till 1970, 1971 och riksdagar har hemställts om att ämnet den fasta jordens fysik skulle ges en etablerad ställning vid våra universitet genom att en ordinarie professur inrättas vid , allt enligt geoutrednings förslag. har ställt sig välvilligt till motionerna vid samtliga tillfällen. Några initiativ från universitetskanslerämbetet har dock inte förmärkts. Med den nu pågående oljekrisen som bakgrund torde det vara på sin plats att på nytt ger sin inställning till känna. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj :t framhåller vikten av att en professur i ämnet den fasta jordens fysik inrättas vid . () ()
mot · FX02742 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om ökad uppmärksamhet på de kulturella aspekterna av verksamhet. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1974:720 hemställs att hos Kungl. Maj:t begär att får i uppdrag att under uppföljningen av läroplanen för särskilt beakta de kulturella aspekterna av skolans verksamhet. () () GOTAB 74 5809 S 1974
mot · FX02744 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om utbildning i teckenspråk. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1974:701 föreslås att i syfte att bereda de döva en förbättrad service hos regeringen hemställer om snara åtgärder för att åstadkomma en utvidgad användning av teckenspråket. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · FX02745 · 1974-01-25 00:00:00 — angående myndigheternas information om studie- och yrkesorientering i skolorna. Studieorienterande material som ger information till ungdomar och deras föräldrar om de valalternativ samhället erbjuder inom ungdomsskolan utges av SÖ genom Utbildningsförlaget. Denna information ges främst genom publikationerna Att välja till årskurs 789 och Att välja studieväg. Yrkesorienterande informationsmaterial utges för skolans behov av AMS, främst genom publikationen Yrke och framtid. Studieorienterande material avseende högre studier utges i huvudsak främst av UKÄ. AMS:s och UKÄ:s informationsmaterial ställs till skolornas förfogande utan kostnad för kommunerna medan SÖ:s sy o-information inköps av kommunerna. Det nuvarande systemet innebär alltså att information om yrken och arbetsmarknad liksom om högre utbildning betraktas som samhällsinformation som utan kostnad ställs till skolans förfogande, medan information om ungdomsskolans valalternativ betraktas som läromedel, där tillgången till information är beroende av kommunala beslut om inköp. Att olika principer gäller för myndigheternas sätt att informera om utbildning och yrke är från flera synpunkter otillfredsställande. Tillgången till utbildning är en förmån för den enskilda medborgaren och tillgång på utbildade en förmån för samhället. Information om utbildningens mål, innehåll, dimensionering och lokalisering är en konsekvens av beslut och de instruktioner denna utfärdat för utbildningsmyndigheterna. Syo-information bör därför betraktas som samhällsinformation och samma principer bör gälla för samtliga ansvariga myndigheter. För information om samhällets utbud av utbildning bör kravet ställas högt, och principen bör vara att alla utbildningssökande oavsett bostadsort och vilken myndighet som är ansvarig skall ges lika tillgång till information. Genom otillräcklig information kan ungdomar gå miste om förmåner de har rätt till. Samhällets strävan bör vara att utjämna de skillnader i efterfrågan på utbildning som kan bero på bristande information, förorsakad av olika ekonomiska eller andra förutsättningar som kan råda inom olika kommuner. Skolan befinner sig i samband med ungdomars val av studieväg och yrke i en konkurrenssituation. Den måste utgöra en motvikt mot information från annat håll och kunna hävda sig i ett stort informationsutbud, där man kan arbeta för andra syften och därmed motverka de mål som gäller för skolans information. Tillgång på samhällsinformation i studievalsfrågor är en första förutsättning för att skolan skall kunna nå fram med saklig information. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger till känna vad i motionen anförts om lika principer för myndigheternas information om studie- och yrkesorientering i skolorna.
mot · FX02747 · 1974-01-25 00:00:00 — angående utbildningen i hemkunskap på högstadium. Behovet av ökad praktisk utbildning på högstadium har ofta påtalats. Från elevernas synpunkt är det angeläget, att de , då de har uppenbara svårigheter att anpassa sig till teoretiska studier, får möjlighet till utbildning på områden som tar även deras fysiska krafter i anspråk. Inlärningssituationen för klassen i sin helhet främjas ju inte av att en del elever har svårt att koncentrera sig på sina teoretiska uppgifter. har tidigare föreslagit åtgärder som syftar till en breddning av den praktiska utbildningen. Liknande förslag har för övrigt kommit från olika håll. Frågor av denna art är under behandling i , och i avvaktan på resultatet av dess arbete vill vi därför begränsa oss till att väcka förslag inom endast ett område. Enligt Lgr 69 skall undervisningen i hemkunskap ge eleverna färdigheter i att rationellt planera och utföra arbetsuppgifter som förekommer i ett hem. Den skall vidare ge eleverna intresse för och grundläggande kunskaper om frågor som rör sambandet mellan miljö, kost och hälsa. Undervisningen bör bidra till elevernas estetiska utveckling och till en personligt övervägd konsumtion. Den bör vidare inriktas på att ge ekonomisk fostran. Läroplanens vackra målsättningar kan ibland vara svåra att omsätta i timplanens knappa verklighet. Detta gäller inte minst ämnet hemkunskap. I den tidigare kunde ämnet få i årskurs 6 och i årskurs 7. Det var då möjligt att klara av en del av den teoretiska undervisningen i årskurs 6, medan den praktiska delen av utbildningen koncentrerades till årskurs 7 med möjlighet till längre sammanhängande arbetspass. Timplanen i Lgr 69 upptar emellertid endast i årskurs 8 allt som allt, vilket måste anses otillfredsställande från mer än en synpunkt. För det första har det totala antalet veckotimmar minskats från 5 till 3, vilket givetvis menligt inverkar på resultatet av undervisningen. Vidare har snedbalanseringen åt det teoretiska hållet i ytterligare markerats genom det minskade timantalet. Allvarligast är emellertid att det inom ämnets ram skett en förskjutning åt den teoretiska sidan, därigenom att det korta arbetspasset inte ger utrymme för en praktisk tillämpning av de teoretiska lärdomarna som ens tillnärmelsevis gör det möjligt att förverkliga läroplanens intentioner. Önskvärt vore naturligtvis att ämnet hemkunskap återfinge ett större timantal i läroplan. Om så inte kan bli fallet, bör det vara möjligt att genom koncentrationsläsning sammanföra de tillgängliga timmarna till längre arbetspass. Vore det möjligt att utnyttja hemmen som arbetsplats för praktisk yrkesorientering, skulle detta troligen inverka positivt för den allmänna värderingen av ämnet bland eleverna. Under hänvisning till det anförda får vi därför hemställa att hos Kungl. Maj:t begär åtgärder i syfte att förstärka den praktiska utbildningen i ämnet hemkunskap på högstadium. () /ENKEL (fp)
mot · FX02748 · 1974-01-25 00:00:00 — av fröken m. fl. angående utbildningen i samhällskunskap på gymnasieskolans tvååriga linjer. I gymnasieskolan har elev på annan tvåårig linje än tvåårig ekonomisk, social eller teknisk linje möjlighet att utbyta undervisning i yrkesbetonat ämne på annan linje i gymnasieskolan än den eleven tillhör. De ämnen som därvid erbjuds elever på yrkesinriktade linjer att välja är engelska, Beller C-språk, psykologi, religionskunskap, samhällskunskap, konsumentkunskap, matematik, musik eller teckning. föreligger en rapport över elevernas obligatoriska tillval i årskurserna 1 och 2. Nedanstående tablå utgör ett sammandrag av dessa tabeller: Engelska (A) Engelska (B) Av tabellen framgår att engelska och matematik är de ämnen som de flesta elever väljer, medan bl. a. ämnet samhällskunskap valts av endast någon procent av eleverna. Med tanke på de krav ett demokratiskt samhälle ställer på den enskilde i fråga om medborgerliga plikter, vore det rimligt att samtliga elever på gymnasieskolan finge ett minimum av kunskaper om samhället. Erfarenhetsmässigt har det visat sig, att det är först i de övre tonåren som ungdomarna blir motiverade för att studera samhällsfrågorna och som en följd därav finner undervisningen i ämnet meningsfull. För eleverna på gymnasieskolans yrkeslinjer gäller lika väl som för övriga elever att de, som läroplanen säger, behöver utveckla sin förmåga att förstå hur samhället fungerar och förändras, träna sig i att självständigt söka och kritiskt analysera information om viktiga samhällsfrågor samt uppöva sin förmåga till självständigt ställningstagande. Under hänvisning till det anförda får vi hemställa att hos Kungl. Maj :t begär åtgärder i syfte att ge samtliga elever på gymnasieskolans tvååriga linjer någon utbildning i samhällskunskap. /ENKEL (fp) ()
mot · FX02749 · 1974-01-25 00:00:00 — av fröken m. fl. angående delningstalet för undervisning i slöjd på låg- och mellanstadier. Enligt läroplan för omfattar undervisningen i slöjd på lågoch mellanstadierna för alla elever två slöjdarter, dels trä- och metallslöjd, dels textilslöjd. Därvid anordnas två grupper, om antalet elever på dessa stadier är lägst 17. Är antalet elever högre än 24, får det antal grupper anordnas som erhålles då antalet elever delas med 15. Uppstår därvid en rest på minst 10, får ytterligare en grupp anordnas. Som synes är bestämmelserna för uppdelning av eleverna i grupper knutna till antalet elever på hela stadiet vid skolenheten. Detta förhållande kan vid vissa intervaller medföra att grupperna blir orimligt stora. Följande tabell visar hur antalet grupper erhålles vid olika antal elever: Antalet elever på stadiet Antal grupper Av schematekniska skäl kan det på låg- och mellanstadierna vara förenat med stora svårigheter att följa dessa regler. Om ovanstående grupper kunde delas i lika delar skulle i princip inga problem uppstå. Som nämnts måste man emellertid ta schematekniska hänsyn och i regel dela efter klassenheterna. I en Bl-skola kan t. ex. elevantalet på ett stadium vara 39. Dessa elever kan vidare vara fördelade på två klasser med 26 respektive 13 elever i vardera. Detta är ingen orimlighet, eftersom det är vanligt i områden med Bl-skola, att barnantalet växlar ganska kraftigt. I denna skola måste således en grupp bestå av 26 elever. Detta är pedagogiskt omöjligt, då antalet platser i slöjdsalen i regel är beräknat för 16 elever. På högstadium däremot får delning ske om antalet elever i klass eller grupp är lägst 17. Schematekniskt innebär detta förfarande en stor fördel och medför dessutom att det inte kan bli fråga om mer än 16 elever i en och samma undervisningsenhet. De svårigheter beträffande slöjdundervisningen på låg- och mellanstadierna som här redovisats skulle vara undanröjda, om på dessa stadier samma delningsförfarande finge tillämpas som gäller för högstadiet. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att samma delningsförfarande för undervisning i slöjd som tillämpas på högstadium får användas också på dess låg- och mellanstadier. /ENKEL (fp) ()
mot · FX0275 · 1974-01-16 00:00:00 — av herrar och i Agnäs om avdragsrätt vid inkomstbeskattningen för gåvor till religiösa ändamål m. m. Bidraget till trossamfund fördubblas enligt förslaget i statsverkspropositionen. Jämfört med tidigare stöd är det nya tillfredsställande, men det kan långtifrån anses vara tillräckligt om man beaktar dels de stegrade kostnaderna för samfunden, dels värdet av deras samhällsinsats. Även i den nya situationen måste åtgärder vidtagas som främjar samfundens verksamhet och garanterar deras fortsatta utveckling. Det är viktigt att gåvotillflödet till trossamfunden icke sinar. Motioner rörande rätt till avdrag vid beskattning av gåva, som i olika former skänkts till organisationer med ändamål att bedriva allmänt och socialt nyttig verksamhet med religiös, humanitär, kulturell, vetenskaplig och därmed jämställd inriktning, har åtskilliga gånger varit föremål för uppmärksamhet. Trots behandling under flera är frågan fortfarande olöst. Man torde i princip vara enig om att det arbete som utföres av dessa organisationer utgör ett värdefullt komplement till samhällets egna institutioner. I kampen mot bl. a. brottslighet samt alkohol- och narkotikamissbruk är frivilliga insatser ett nödvändigt stöd till de statliga insatserna. Värdet av detta enskilda stöd kan svårligen uppskattas. Från statens synpunkt måste det framstå som en väsentlig förmån att enskilda organisationer på det sociala och religiösa fältet åtager sig angelägna samhällsfunktioner. Starka skäl talar för att samhället bör underlätta dessa organisationers frivilliga arbete. För att bidraga till att trossamfundens och andra frivilligrörelsers arbete utvecklas och förstärks är det angeläget att man från lagstiftarnas sida vidtager åtgärder som syftar till att stärka dessa organisationers ställning. En sådan åtgärd är just att uppmuntra givare och understödjare, genom att de belopp som skänkts till t. ex. trossamfunden får avdragas vid deklarationen och sålunda befrias från beskattning. Den praktiska utformningen och bestämmelserna för avdragen bör utredas . Med stöd av det anförda hemställes att beslutar om en utredning rörande införande av avdrag vid taxering till inkomstskatt för gåvor som den skattskyldige skänkt till religiösa, humanitära, kulturella, vetenskapliga eller eljest uppenbart allmännyttiga ändamål. () i Agnäs