mot · FX02918 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om ökat integritetsskydd för personuppgifter i dataregister. Utnyttjandet av datateknik för bl. a. personregistrering gör det nödvändigt med rigorösa bestämmelser till skydd för den enskildes integritet. Stora förhoppningar knyts i det sammanhanget till den antagna datalagen och den i samband därmed inrättade datainspektionen. Båda är enligt vår mening ägnade att tillgodose kravet på integritetsskydd. En mer omfattande utvärdering av resultaten av dessa åtgärder bör få anstå intill dess förflutit och större erfarenhet därigenom kunnat vinnas. Innehav av informationer om enskilda människor ger stor makt åt innehavaren. Maktutövning kan ske genom påverkan men också genom diskriminering grundad på detaljinformation om enskilda människors personliga förhållanden. Ligger t. ex. informationen hos kommersiella intressen kan dessa främja sina syften genom att spela på människors svagheter. En av datainspektionens viktigaste uppgifter måste vara att begränsa den makt som informationsinnehavet innebär och tillse att ingen otillbörlig maktutövning från informationsinnehavaren sker. Även om datalagen tills vidare bör kunna anses ge ett tillräckligt integritetsskydd är det, mot bakgrund av den snabba utveckling som kännetecknar utvecklingen på dataområdet och uppbyggandet av nya dataregister, likväl angeläget att redan nu se över vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas för att förstärka skyddet av den enskildes integritet. En sådan förstärkning av integritetsskyddet får emellertid inte stå i strid med grundprincipen i tryckfrihetsförordningen om allmänna handlingars offentlighet. Som ett led i en förstärkning av skyddet för den enskilde är det angeläget att datainspektionen tillåts spela en mer aktiv roll än vad som förutses i årets statsverksproposition. Inspektionens tillsynsverksamhet förutsätts där ske allteftersom datainspektionen får kännedom om vilka personregister som finns. Vidare förutsätts i statsverkspropositionen inspektionen i första hand komma i fråga när genom massmedia uppmärksamheten riktas på något speciellt personregister. När massmedia slår larm om missförhållanden är skadan oftast redan skedd. Det är således nödvändigt att inspektionen genom direkt uppsökande verksamhet håller ett ständigt öga på upprättade register för att på ett tidigt stadium kunna föranstalta om åtgärder när så är befogat och framför allt innan allvarlig skada uppstått. Datainspektionens tillstånd är ovillkorligt för varje slag av personregister på data. Maj:t upprätta personregister inom t. ex. den statliga verksamheten bör detta undantagslös underställas prövning. Redan nu visar erfarenheten att dataregistrering bör decentraliseras för att också på den vägen integriteten skall kunna skyddas. Centrala register innebärande stora datoranläggningar bör undvikas. Erfarenheter från bl. a. visar att stora dataanläggningar tillkomna för att åstadkomma besparingar mycket ofta i stället ger väldiga merkostnader för bl. a. felsökning. Vidare är det synnerligen angeläget att det åstadkoms en regional avgränsning på så sätt att särskild nyckel krävs för att få fram databehandlad information från en annan region. Lika viktigt är att datainspektionen visar stor restriktivitet när det gäller samköming av register. Två register kan var för sig inte te sig särskilt besvärande för den enskilde medan däremot en samköming kan ge en mycket närgången bild av en enskild människas personliga förhållanden. I linje med detta är det viktigt att redan nu slå fast att en terminal innehållande personuppgifter om samtliga medborgare i hela landet inte bör tillåtas. Små enheter, regionalt avgränsade, ger ett ökat skydd mot missbruk och sannolikt också lägre kostnader. Möjligheterna att lokalt läsa ett dataregister bör dock begränsas inom tryckfrihetsförordningens ram. Svårare är att finna former för kontroll av dataprogrammens tekniska utformning. Det bör övervägas om inte i detta sammanhang ett särskilt regionalt organ, en ansvarsnämnd, bör inrättas för varje region med uppgift att utöva den medborgarkontroll som måste krävas när regiongränser skall överträdas. En sådan nämnd bör också kunna utöva kontroll över det material som går in i datamaskinen. Över huvud taget är det självfallet av stor vikt att samhällets kontroll inom dataområdet inte enbart inskränker sig till att gälla vad som går ut ur ett datasystem. Minst lika stor uppmärksamhet måste ägnas åt frågan om vilken information som skall gå in i ett datasystem. För datainspektionens tillståndsverksamhet räknar statsverkspropositionen med en tidrymd av i ärendebalansen för att allmänhetens förtroende för inspektionen inte skall rubbas. Enligt övergångsbestämmelserna för datalagen får tillståndskrävande personregister, som tagits i drift före och för vilka tillstånd begärts, användas till dess att ansökningen slutligt prövats. Skall den osäkerhet som finns här under en övergångstid kunna elimineras och de stigande kraven på datainspektionen tillgodoses krävs en viss ökning av datainspektionens handläggande personal om inte handläggningstiden skall bli längre än de som propositionen förutsätter. Det bör redan nu slås fast att denna tvåårsgräns inte får överskridas. Visar sig senare denna tidsgräns vara alltför generöst tilltagen med hänsyn till i första hand allmänhetens förtroende för inspektionens verksamhet är det, med tanke på frågans synnerliga vikt, befogat med ytterligare anslagshöjningar. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär att åtgärder vidtas i syfte att ytterligare öka integritetsskyddet vid upprättande och användande av personregister på data i enlighet med vad i motionen anförts. H. ()