mot · FX0271 · 1974-01-14 00:00:00 — om igångsättande av gruvbrytning i Kaunisvaara i . Som svar på en enkel fråga meddelade industriministern att förslag om ett nytt stålverk i anslutning till NJA skall kunna föreläggas vårriksdagen 1974. Svaret markerar att en seger är i sikte för alla dem som hävdat att en större del av den norrbottniska järnmalmen bör förädlas inom länets gränser och att endast statliga industrier är att lita till i detta sammanhang. Kommunisterna har i och i andra sammanhang sökt aktualisera en sådan utveckling som synes vara på gång när det gäller NJA. Enligt uppgift är det alternativ man nu i första hand arbetar med ett ämnesverk för ca 4 milj. ton stål . Den kvantiteten uppgår inte till mer än en sjundedel av den malm som producerar. Men det har också talats om en framtida årsproduktion på 1213 milj. ton . Det skulle innebära närmare hälften av LKABrs nuvarande årsproduktion. LKAB-malmen i bryts vid gruvorna i , och . Järnmalmsproduktionen från dessa uppgick till 25,9 milj. ton malm, 1973 till 27,8 milj. ton och planerar man en malmbrytning uppgående till 30 milj. ton. Vi känner oro över den starka koncentration av malmbrytningen till i huvudsak två gruvor, och , vars malmtillgångar visserligen är stora men dock inte outtömliga. Alternativet till den rovdrift som bedrivs måste vara ökad vidareförädling på bekostnad av råvaruexporten men också att man går in för att exploatera andra kända malmtillgångar. Planerna på en stark utbyggnad av NJA är ett ytterligare argument för att staten skall öppna nya gruvor i . I det sammanhanget måste Kaunisvaaramalmen åter aktualiseras. Detta malmfält omfattar bortåt 200 milj. ton kända malmförekomster. Fyndigheten upptäcktes och har undersökts i skilda omgångar och av olika intressenter. Gruvbrytning har avvisats med motiveringen att den inte kommer att bli företagsekonomiskt lönsam. Men vad som är företagsekonomiskt lönsamt är inte alltid detsamma som samhällsekonomiskt lönsamt. Beslutet om gruvbrytning i Stekenjokk fattades sedan man upprättat en samhällsekonomisk totalkalkyl. Man tog med vad det kostar att ha människor arbetslösa i stället för att skapa meningsfull sysselsättning och vad man tjänar på att förhindra den enorma kapitalförstöring som sker när bygder avfolkas och förtvinar. Man räknade med vad samhället tjänar genom minskade arbetslöshetsunderstöd och andra hjälpformer som måste till när det inte finns tillräcklig sysselsättning. kommun är i samma trängande behov av sysselsättning som den västerbottniska bygd som berördes av beslutet om Stekenjokk. I själva byn fanns närmare 800 invånare. finns där hälften så många. Ungdomar flyttar, byarna töms. Utvecklingen i hela kommun liksom det övriga är i stort sett likadan. Kommunalmän använder ordet katastrof. Den utvecklingen har fått ske i en bygd som innehåller en av största oexploaterade järnmalmstillgångar. Mot den bakgrunden anser vi att det måste bli ett avgörande när det gäller frågan om gruvbrytningen i Kaunisvaara. Lönsamhetsbegreppet måste ställas i relation till situationen i området på samma sätt som när det gällde Stekenjokk. Med i bilden måste också finnas det vi tidigare framfört, nämligen nödvändigheten av att bredda malmbrytningen i länet inte minst med hänsyn till den positiva utvecklingen vid NJA som ökar det inhemska behovet av järnmalm. Med hänvisning till det anförda föreslås att uttalar sig för att gruvbrytning startas i Kaunisvaara i samt hos regeringen hemställer att får i uppdrag att vidta skyndsamma åtgärder i detta syfte.