mot · FX02706 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om statliga normer för den kommunala barntillsynen. Det är allmänt erkänt som i hög grad betydelsefullt för barns utveckling - emotionellt, socialt och intellektuellt - att de på tidigt stadium bereds möjlighet till stimulerande sysselsättning och social kontakt och samvaro med andra barn och vuxna utöver vad som i regel erbjuds inom den lilla primärfamiljen. Förskole- och daghemsverksamhet m. m. medför bl. a. att barn från skilda miljöer utvecklingsmässigt kan få ett mera likartat utgångsläge när den egentliga skolan börjar och utgör således ett viktigt led i demokratiseringsprocessen. Detta förutsätter i sin tur att denna verksamhet i princip står öppen för alla och inte uteslutande eller till övervägande del för vissa kategorier. Detta är som bekant inte fallet . Det alltför låga platsantalet har lett till olika slag av prioriteringsregler. Detta innebär en diskriminering och segregering, som står helt i strid med den demokratiska målsättningen att alla skall beredas utvecklingsmöjligheter på lika villkor. Flera skäl att bygga ut barnstugorna anförde generaldirektör vid och nämnde bl. a. följande: Om man går igenom de olika skäl, som motiverar en utbyggnad av barntillsynen, är ett första argument helt klart; behovet av arbetskraft i samhället och därmed kravet att trygga de gifta kvinnornas behov av barntillsyn, när de går ut i arbetslivet. långtidsutredning konstaterade att antalet förvärvsarbetande behövde öka med 110 000 personer och att nästan hela ökningen måste falla på de gifta kvinnorna. ökade antalet gifta kvinnor som förvärvsarbetar från . Ökningen var ganska lika fördelad över landet. Förvärvsandelen gifta kvinnor ökade också från mellan 1964-68. Ökningen var ungefär densamma för kvinnor med barn . Denna utveckling hade knappast varit möjlig utan en ökad kollektiv barntillsyn. Man får dock aldrig låta förändringarna i arbetskraftsbehovet leda därhän, att man ser kvinnorna som en rörlig reserv, som man kan utnyttja under högkonjunktur och göra sig av med när konjunkturen viker. Kvinnornas förvärvsarbete bör vara lika permanent och bör få fortgå lika ostört som männens. Jag vill understryka det, när man talar om kvinnorna som en arbetskraftsreserv. Det finns en synpunkt, som jag vill lägga till och som inte förts fram så ofta. Vuxenutbildningen måste drivas också med sikte på kvinnornas behov. De har rätt att ställa lika stora krav som männen på förstärkt utbildning i vuxenstadiet. Kvinnans vuxenutbildning har stor betydelse för arbetslivet och gör att vi måste tillgodose behovet av barntillsyn. En ökad kvinnlig förvärvsverksamhet återverkar på samhällsekonomin inte bara som ökad arbetskraftstillgång. När aktiviteten höjs inom näringslivet i ett område, så importeras ofta manlig arbetskraft från andra områden med stora följd investeringar som resultat. Det skall byggas skolor, sjukhus, vägar och bostäder. Om man i stället rekryterade kvinnlig arbetskraft på orten och möjliggjorde detta genom utbyggd barntillsyn, vore det ur samhällsekonomisk synvinkel mycket fördelaktigare. Följdinvesteringarna blev i stora stycken onödiga. Även sett från familjens horisont har den kollektiva barntillsynen betydande fördelar. En jämbördig ekonomi mellan man och kvinna ökar kvinnans möjlighet att fö verklig valfrihet i sitt liv. Den jämbördiga ekonomin är utan tvekan en förutsättning för ett positivt samliv i äktenskapet. Den medverkar också till att synen på kvinnan som traditionell hemmamänniska och mannen som försörjare kan försvinna. En sådan utveckling måste vi alla ställa oss positiva till. Daghemsplatserna blir därmed ett viktigt instrument för att förändra könsrollerna i samhället och möjliggöra kvinnans frigörelse och utveckling. De viktigaste motiven för ökad barntillsyn är ändå till slut att söka hos barnen själva. Sammanställning som redovisats talar för att dag hemsvistelse är klart positiv för barn. Det är psykologiskt stimulerande för barn att komma ut; de för ett nytt sätt för information och kunskapsökning; de för delta i aktiviteter, som inte är möjliga i familjen; de vänjer sig vid ett socialt levnadssätt. Samhällets stöd till familjerna i form av barntillsyn håller på att byggas ut. Ett genomslag har skett i den allmänna opinionen i vad gäller inställningen till denna service. På den statliga sidan har aktiviteten för att främja barntillsynen tagit sig uttryck i utredningsverksamhet samt höjning av statsbidragen. Men utbyggnaden av barntillsynen är klart otillräcklig och sker i alltför långsam takt. De normer för barntillsynsutbyggnad som tillämpas i kommunerna ligger oftast långt ifrån det verkliga behovet av platser. I nybyggda bostadsområden i utanför redovisas att av alla småbarnsmödrar yrkesarbetar. kommun, också det en Storstockholmskommun, räknade med att förvärvsintensiteten 1975 skulle vara . Enligt Byggforskningen är antalet barn i i åldrarna 1,2 per förvärvsarbetande moder. Tendensen är att den kvinnliga förvärvsintensiteten fortsätter att öka över hela landet. Målsättningen måste vara att tillgodose hela utbyggnadsbehovet av barnstugor. är kommunerna helt suveräna när det gäller utbyggnadsgrad och utbyggnadstakt av barntillsyn. Utbyggnaden blir beroende av enskilda förtroendemäns privata synpunkter och inställning till barntillsynsfrågan. Detta förhållande att statliga normer saknas för barntillsynsutbyggnad är från rättvisesynpunkt olyckligt. Statliga normer borde finnas för kommunerna att följa, såsom gäller på andra samhälleliga områden, t. ex. skolväsendet. I tidigare motion av vpk angående prop. 1973:136 påtalas också behovet av att kommunerna på ett tidigt stadium gör erforderliga mark reservationer för barnstugor. Med målsättningen att tillmötesgå ett latent utbyggnadsbehov av barnstugor måste utbyggnaden också ske i andra former än traditionella fristående barnstugor, t. ex. lägenhetsdaghem. En statlig snabbutredning, som utarbetar statliga normer för barntillsynsutbyggnad, bör tillsättas. I direktiven bör sägas att normerna skall anpassas, inte till det akuta behovet av barntillsynsplatser, utan hänsyn skall tas till det latenta behov som överallt finns. För att möjliggöra för kommuner att ekonomiskt genomföra en barntillsynsutbyggnad som svarar mot ett verkligt behov av platser måste en genomgripande omfördelning mellan stat och kommun ske så att staten successivt helt tar över kommunernas kostnader för barntillsynen. Vpk har tidigare i en motion yrkat att såsom ett första led i detta ekonomiska övertagande staten övertar kostnaderna för barnstugepersonalen. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen begär tillsättande av en snabbutredning för utarbetande av statliga normer för utbyggnad av den kommunala barntillsynen med hänsyn tagen dels till det latenta behovet av barntillsyn, dels till behovet i skilda typer av kommuner. INGA (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i