ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FX02374 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om vidgad rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för bilresor mellan bostad och arbetsplats. har vi i motioner påyrkat ändring i kommunalskattelagen (punkt 4 av anvisningarna till 33 §) av innebörd att generösare regler skulle införas i vad gäller rätt till avdrag vid inkomsttaxering för kostnad för resor mellan bostad och arbetsplats för sådana personer som har särskilt långa sådana resor. Vi har inte fått majoritet att ställa sig bakom dessa yrkanden men däremot en minoritet från flera partier. Då vi anser kraven starkt berättigade återkommer vi med dem . Bakgrunden är följande. Enligt gällande regler fastställs avdraget enligt särskild schablon. Vederbörande skattskyldig kan genom denna beräknas få täckning för sina kostnader under förutsättning att den årliga ressträckan mellan bostad och arbetsplats icke överstiger 1 och tillika att den årliga körsträckan för annan (privat) körning uppgår till minst 1 . För den som inte uppfyller dessa förutsättningar ger schablonen ej erforderlig täckning. Många människor, som bor i glesbygd där kollektiva transportmedel inte står till förfogande, är trots rådande bensinbrist fortfarande hänvisade till den egna bilen för att nå sitt arbete. Inte minst i Norrlandslänen kan påfallande långa ressträckor uppstå. Även om bensinbristen försvårar en bosättning på avstånd från arbetsplatsen kan det inte begäras av dessa människor att de söker sin bostad i närheten av arbetsplatsen. För många är detta också av flera skäl närmast omöjligt. Av två makar kan t. ex. den ena endast få arbete på bostadsorten och den andre endast på stort avstånd från denna. En familj kan på deltid driva ett mindre jordbruk som inte ger den full bärgning och därför tvingar någon i familjen att ta annat arbete, som kan vara beläget på långt avstånd från den plats där man bor. Flera andra helt acceptabla skäl för att en person får långa resor mellan bostad och arbete kan uppkomma. Vi anser att nuvarande regler missgynnar den här nämnda gruppen. De bör därför ändras så att den vid inkomsttaxeringen får bättre möjligheter att kompensera sina resekostnader. Detta bör i vart fall gälla dem som har så långa dagliga bilresor att de tillsammantagna överstiger 2 . Med hänvisning till det anförda hemställs att antar följande Lag om ändring av kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom förordnas att punkt 4 av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha nedan angivna lydelse. Anvisningar till 33 § Även för särskilt fortskattningsmedel. fastställer de milbundna kostnaderna. För skattskyldig som på grund av ålder, sjukdom eller handikapp är nödsakad att använda bil fastställer riksskattenämnden särskilda grunder för avdrag för bilresor till och från arbetsplatsen. Detsamma gäller skattskyldig som har en årlig körsträcka till och från arbetsplatsen om sammanlagt minst 2 och skattskyldig som är tvungen att använda större bil på grund av skrymmande last. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser äger dock alltjämt tillämpning vid taxering samt eftertaxering för eller . PER () i Gäddvik () i Agnäs
mot · FX02376 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om vidgad rätt för diabetiker till avdrag för nedsatt skatteförmåga vid inkomsttaxeringen. Enligt de bestämmelser som gäller från och med medges extra avdrag för nedsatt skatteförmåga till följd av diabetes utan särskild prövning av kostnader med om inkomsten inte överstiger för ogift skattskyldig och för gift skattskyldig för makarna gemensamt. Om den skattskyldige visar, att han i anledning av sjukdomen haft höga kostnader för resor och läkarvård bör enligt bestämmelserna, dessa kostnader föranleda ökning av avdraget. För skattskyldiga med högre inkomster än sagts gäller att extra avdrag för nedsatt skatteförmåga till följd av diabetes medges endast om verkställd prövning ger vid handen att den skattskyldiges skatteförmåga under beskattningsåret varit väsentligen nedsatt till följd av sjukdomen. Det bör enligt vår mening övervägas om det avdrag med som medges för de lägre inkomsttagarna är skäligt. En uppräkning av detta belopp är säkert motiverat av rättviseskäl. Men den allvarligaste invändningen måste resas mot den tröskeleffekt som nuvarande bestämmelser ger. En ogift person med i årsinkomst medges utan prövning avdrag med och får alltså den skatteförpliktande inkomsten reducerad till . Den åter som förtjänar endast mera eller blir beskattad för högre inkomst än den förstnämnde, om det efter prövning inte framgår att hans skatteförmåga varit väsentligt nedsatt till följd av sjukdomen. Det innebär att den som haft den högre inkomsten efter beskattning har lägre nettoinkomst. Denna orättvisa måste undanröjas och det kan lämpligen ske genom att alla diabetessjuka får göra extra avdrag med samma belopp utan särskild prövning och oavsett inkomst. För ytterligare avdrag med anledning av sjukdomen bör de regler gälla som gäller för inkomsttagare med inkomster . Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att beslutar att alla diabetessjuka utan särskild prövning skall tillerkännas ett extra avdrag vid deklarationen på tills vidare oavsett inkomstens storlek fr. o. m. . () ()
mot · FX02385 · 1974-01-24 00:00:00 — om inrättande vid av en rädmanstjänst. har i sina petitaskrivelser för budgetåren 1973/74 samt 1974/75 föreslagit att i i utbyte mot en tingsfiskalstjänst ytterligare en tjänst för rådman inrättas. Anslag för det här ifrågavarande ändamålet har icke upptagits i årets statsverksproposition. Undertecknad anser emellertid att så bort ske. Såsom motivering härför åberopar jag i huvudsaklig överensstämmelse med vad hovrätten anfört i sin petitaskrivelse följande. fanns i rådhusrätten i fyra ordinarie domartjänster. Då rådhusrätten förstatligades fick den en domarstat om borgmästare och två rådmän. Arbetsläget var dock sådant att hovrätten lät en fiskal stadigvarande tjänstgöra i rådhusrätten. bildades kommun, varigenom befolkningen i domsagan ökat med i runt tal 14 000 invånare. En avsevärd ökning av arbetsmängden har på grund härav inträtt. Sedan, till följd av fastighetsdomstolsreformen, en av rådmännen i förflyttats till Möre och ansåg hovrätten dock påkallat att har fyra domare, och har därför utöver den tingsfiskal som skall finnas enligt den i samband med tingsrättsreformen genomförda domarorganisationen ytterligare en fiskal i tjänst i tingsrätten. Enligt hovrättens mening är arbetsbelastningen i tingsrätten sådan att fyra domare alltfort tarvas. De för tingsrätten med dess nuvarande domkrets gällande antalen mål och ärenden framgår av följande uppställning en jämförelse kan på grund av förelupna domkrets- och kommunregleringar icke göras. anför i sin petita för /75: Sjöförklaringarna är visserligen en trots kraftig ökning i absoluta tal mycket blygsam ärendegrupp, men deras handhavande kräver en i förhållande till andra ärenden större arbetsinsats av ordinarie domare. Därtill kommer att sjöförklaringar författningsenligt skall behandlas med stor skyndsamhet, vilket inverkar störande på det övriga arbetet. En jämförelse med andra tingsrätter ger också vid handen att har en arbetsbelastning som mer än väl motiverar inrättandet av en andra rädmanstjänst. Därest så sker kan den över medelsreserven avlönade tingsfiskalstjänsten dras in. Merkostnaden för inrättandet av ytterligare en rådmanstjänst i blir . Därest den här gjorda framställningen bifalles, torde anslaget för hovrättens medelsreserv kunna i motsvarande mån minskas. Under åberopande av vad sålunda anförts får jag hemställa att hos Kungl. ger till känna att en ordinarie tjänst för rådman bör inrättas i i utbyte mot en tingsfiskal samt bemyndigar Kungl. att inrätta tjänsten.
mot · FX02388 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att undanröja ekonomisk diskriminering av äktenskapet. Med hänvisning tili vad som anförts i motion 1974:558 av m. fl. att hos Kungl. Maj:t anhåller att en utredning tillsätts med uppgift att se över lagar och förordningar i syfte att undanröja förekommande ekonomisk diskriminering av äktenskapet i jämförelse med andra samlevnadsformer. PER () i Gäddvik G. ()
mot · FX0239 · 1974-01-10 00:00:00 — om förslag i kyrkastat-frågan. Efter ett gediget och långvarigt utredningsarbete har kyrka-stat-utredningen lagt fram ett förslag som skulle kunna ha utgjort ett gott underlag för en regeringsproposition och ett därpå följande ställningstagande i . Regeringen har emellertid föredragit att inte förelägga något förslag i frågan. Motiveringen för denna passivitet har uppgivits vara att någon enighet de skilda politiska partierna emellan icke kunnat uppnås och att frågan är av den art att en samlande lösning borde eftersträvas. Motståndet mot kyrkastat-utredningens förslag kommer från moderata samlingspartiet och . Någon ändring i uppfattningen hos dessa båda partier är inte att hoppas på inom överskådlig framtid. Det är därför angeläget att regeringen överger kravet på total samstämmighet i kyrkastat-frågan mellan olika politiska meningsriktningar och möjligt förelägger proposition i ämnet. En av förutsättningarna för en väl fungerande och väl underbyggd demokrati är en fullgod religionsfrihet. En sådan existerar inte i vårt land så länge en till statsreligion upphöjd trosinriktning favoriseras till uppenbart men för övriga samfund. Framför allt är ju den förekommande tvångsanslutningen till statskyrkan främmande för och oacceptabel i ett demokratiskt samhälle. Med åberopande av det anförda hemställer jag att beslutar att hos Kungl. begära att förslag i kyrkastat-frågan föreläggs .
mot · FX02390 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om vidgad rätt till dispens från låneförbudet i aktiebolagslagen. beslut om vissa förändringar i aktiebolagslagen trädde i kraft med bl. a. en höjning av minimigränsen för aktiekapitalet om . Även om den beslutade lagändringen är motiverad med bl. a. ett behov av ökad trygghet för anställda samt större säkerhet för samhälle och andra borgenärer, kommer densamma i vad avser nybildade bolag och förväntade krav på tidigare registrerade bolag att vålla många företagare problem av ny art. Speciellt gäller detta aktiebolag som bildats före den nya lagens ikraftträdande och som före utgången av 1978 genom fondeller nyemission måste höja sitt aktiekapital. De som ej höjer aktiekapitalet får välja mellan att övergå till annan företagsform utan likvidation, vanligen enskild firma, handelsbolag eller kommanditbolag eller att likvideras. Den dominerande associationsformen inom svensk industri och annan näringsverksamhet är aktiebolag. Den 31.12.1972 fanns ca 125 000 inregistrerade aktiebolag. Av dessa var ca 43 000 vilande bolag utan anställda, 82 000 företag är således rörelsedrivande företag. Enligt tillgänglig statistik har av dessa 65 000 bolag ett medelaKtiekapital på . Man kan räkna med att ett betydande antal av de 65 000 rörelsedrivande bolagen kommer att byta företagsform, i första hand beroende på att det för dessa saknas anledning att binda . Man kan också räkna med att många bolag på olika sätt kommer att klara den föreskrivna aktiekapitalshöjningen. För många mindre bolag, särskilt enmansägarföretagen, kommer det emellertid att vara förenat med betydande svårighet att inom loppet av kanske tiofaldiga aktiekapitalet. Många företagsägare saknar förutom tillgångar i företaget privata belåningsbara tillgångar, och rörelseresultaten i deras företag är inte sådant att det medger ett ägaruttag som efter skatt är så stort att det möjliggör den erforderliga aktiekapitalshöjningen till och med . Dessa företag blir därför tvingade att övergå till en annan associationsform eller avregistreras, om kapitalanskaffningen inte underlättas. Genom övergång till annan associationsform förlorar företag aktiebolagsformens fördelar, vilket kan inverka hämmande på företagets utveckling. För att en erforderlig höjning av aktiekapitalet skall kunna genomföras bör låneförbudet i 75a § aktiebolagslagen övergångsvis mildras så att där avsedda personer kan utnyttja företagets tillgångar som kreditsäkerhet för upptagande av penninglån med en längsta amorteringstid av . Länsstyrelserna bör därför ges möjlighet att i nu avsedda fall meddela dispens från låneförbudet. prövning i varje enskilt fall förutsättes länsstyrelserna anlita företagarföreningarnas kompetens. Erforderlig lagtext bör utarbetas av lagutskottet. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar om ändring i dispensreglerna i 75b § aktiebolagslagen i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · FX02391 · 1974-01-24 00:00:00 — om rätt för adoptivbarn att förvärva svenskt medborgarskap. Svenskt medborgarskap kan i princip förvärvas på fyra sätt enligt den svenska medborgarskapslagen, vid födelsen, genom legitimation, genom anmälan eller genom naturalisation. Beträffande adoptions verkan i medborgarskapshänseende finns inte några särskilda bestämmelser i den svenska medborgarskapslagen. En utländsk medborgare, som adopteras av en svensk medborgare, förvärvar således inte genom adoptionen svenskt medborgarskap utan måste, om han vill bli svensk medborgare, ansöka om naturalisation enligt 6 § medborgarskapslagen. Enligt praxis bifalls emellertid naturalisationsansökningen regelmässigt, om adoptionen är fullbordad antingen genom beslut av svensk domstol eller genom utomlands meddelat beslut som gäller här i riket eller efter godkännande av Kungl. adopterades vid svenska domstolar 511 utländska medborgare. Vidare biföll Kungl. 208 ansökningar om medgivande till adoption av utländska medborgare utomlands. Eftersom adoptivbarn således regelmässigt upptas till svenska medborgare efter ansökan av i regel svenska adoptivföräldrar sedan dessa företett ett adoptionsbeslut som är gällande i , synes det kunna ifrågasättas om inte adoptionsbeslutet även skulle medföra förvärv av medborgarskap. 1 sex europeiska länder, , , , , och , tillämpas denna princip adoptionen medför att adoptivbarnet förvärvar adoptivföräldrarnas medborgarskap. Den nya lagen om internationella rättsförhållanden rörande adoption, som trädde i kraft , har förenklat adoptionsförfarandet. Två problem kvarstår emellertid fortfarande för vissa adoptivbarn. För de adoptivbarn som adopteras i utan att det svenska beslutet blir gällande eller det är ovisst om det blir gällande i adoptivbarnets hemland kan kanske problem uppstå . Enligt den nya lagen kan nämligen den svenska domstolen bortse från om adoptionen blir gällande i barnets hemland, om det inte skulle leda till avsevärd olägenhet för barnet. Det andra problemet gäller det s. k. dubbla medborgarskapet. Flertalet av de barn som adopteras i och sedan upptas till svenska medborgare här förlorar inte sitt tidigare hemlands medborgarskap och kan i många fall inte heller efter ansökan begära befrielse från sitt tidigare hemlands medborgarskap. Även detta kan kanske innebära problem för barnet . Den nya svenska adoptionslagstiftningen har inte kunnat lösa dessa Inte heller konvention om adoption av barn finns lösningar till dessa problem. Adoption som förvärvsgrund för svenskt medborgarskap skulle inte heller lösa nämnda problem men skulle avsevärt förenkla handläggningsprocessen rörande adoptionmedborgarskap. Adoptionsbeslutet skulle då innebära att adoptivbarnet såvida adoptivföräldrarna eller adoptivfadern var svenska medborgare och så önskade blev svensk medborgare. Frågan om adoption som förvärvsgrund för medborgarskap bör givetvis tas upp till diskussion med de övriga nordiska länderna. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. anhåller om förslag om en utvidgning av adoptionens rättsverkningar till att gälla även förvärv av svenskt medborgarskap.
mot · FX02392 · 1974-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om en översyn av konkurslagstiftningen. Samhällets satsning på sysselsättningsskapande åtgärder är nödvändig och riktig i vissa situationer. Så är fallet t. ex. i samband med nedläggning av befintliga industrier, då det är fråga om att förhindra förödande effekter, bl. a. arbetslöshet, men även när det gäller att ge stöd till nyetablering i områden med hög arbetslöshet och dåligt differentierad industri. Stödet ges nu mestadels i form av lokaliseringsstöd - lån och bidrag men också andra former förekommer, exempelvis borgen. Trots att den helt övervägande delen av företagare är seriösa, med ambition att verkligen motsvara det förtroende som samhället visat genom att bevilja lokaliseringsstöd, förekommer tyvärr också exempel på motsatsen. Det finns sålunda företagare som inte dragit sig för att bedraga samhället på ansenliga belopp, som man ställt de människor, för vilkas skull samhället satsat pengarna, utan arbete. Under nuvarande förhållande kan en företagare helt juridiskt oantastligt skriva över sina tillgångar på maka eller andra anhöriga. Om dessa sedan låter förvärva de botteninteckningar som finns i företaget, är de tillförsäkrade förköpsrätten till företaget i fråga vid en eventuell konkurs och efterföljande exekutiv auktion. Genom sådana transaktioner kan en företagare sålunda återigen i praktiken bli ägare till det företag som han tidigare ägt och i vilket stat och kommun och eventuellt andra borgenärer satsat och förlorat stora belopp. I finns sålunda ett aktuellt fall där samhället på detta sätt förlorat drygt 2 milj. i lokaliseringsstöd och en satsning på . Eftersom dylika transaktioner kan ske inom lagens gränser, måste det finnas luckor som på ett eller annat sätt borde täppas till. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. hemställer om en översyn av den nuvarande lagstiftningen angående företagskonkurser.
mot · FX02393 · 1974-01-22 00:00:00 — av i m. fl. angående skadeståndsansvaret vid fel eller försumlighet under lotsning. Åter har en svår oljekatastrof inträffat utanför svensk kust. och djurliv runt hela har hotats av oljeskador. Saneringsarbetet har inneburit stora svårigheter och dessutom dragit dryga kostnader. Ett alltmer ökande antal fartyg utnyttjar de möjligheter som finns att gå utan lots, med allt vad detta innebär av ökade risker för grundstötningar. Ett återinförande av lotstvånget måste anses behövligt. Kostnaderna för lotsning måste anses som ringa i förhållande till de skadeverkningar som uppstår vid grundstötning av ett olje- eller kemikalielastat fartyg. Ett lotstvång skulle även innebära en bättre kontroll av den oljedumpning till sjöss som förekommer. Undantag från lotstvång bör kunna göras för de mindre fartyg inom svensk kustsjöfart som trafikerar våra vatten, då befälhavaren på dessa i allmänhet besitter en mycket god lokalkännedom. Enligt 8 § sjölagen är redaren ansvarig för skada som orsakas av befälhavare, någon av besättningen eller lots genom fel eller försummelse i tjänsten. Om lots vållar skada genom fel vid lotsning, blir således enligt nämnda ansvarsbestämmelse i sjölagen redaren ansvarig för skadan detta oaktat lotsen i regel är anställd i statlig eller . I den nya skadeståndslagen (1972:207) har i samband med bestämmelser om det allmännas ansvar vid myndighetsutövning i särskild paragraf uttryckligen stadgats (3 kap. 9 §) att skadeståndsansvar inte åvilar staten eller kommun med anledning av fel eller försummelse vid lotsning. Detta lagrum har motiverats med att det allmänna traditionellt och i överensstämmelse med internationellt erkända grundsatser åtnjuter ansvarsfrihet för vid lotsning uppkomna skador (prop. 1972:5, s. 335). Vi anser detta vara fel. Har statlig eller tjänsteman under yrkesutövning, genom fel eller försumlighet, förorsakat skada bör inte tredje man, i detta fall rederiet, anses vara ersättningsskyldig. Med hänvisning till det anförda hemställs1 att beslutar att skadeståndsansvaret vid fel eller försumlighet under lotsning skall åvila vederbörande huvudman. MAJ () () 1 Se även motion 1974:496.
mot · FX02397 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om diplomatiskt erkännande av . utropade en folkförsamling i sitt land till en fri stat. Den staten har diplomatiskt erkänts av 73 stater. I har frihetsrörelsen lyckats oerhört väl. Den har befriat mer än två tredjedelar av landets territorium. Landsbygden har utvecklats, jordbruket förnyats, skolor byggts. frihetskrig mot den portugisiska kolonialmakten står det klart att endast behärskar en liten kustremsa av den forna kolonin. Mängder av utländska observatörer däribland en FNdelegation med svenskt inslag har kunnat besöka de befriade områdena och vittna om framstegen. Utropandet av självständigheten föregicks av allmänna val i de områden som kontrolleras av PAIGC. I det valet som alltså arrangerades av PAIGC deltog 77 515 väljare. I det val som den portugisiska kolonialmakten anordnade deltog 6 995 väljare. röstade i FN för en resolution där PAIGC omtalas som den enda och autentiska representanten för . Denna enda och autentiska representant har bildat en regering och vädjat om omvärldens erkännande. Det diplomatiska erkännandet är på minst två sätt väsentligt för : För det första innebär ett erkännande att omvärlden gör klart att det är den nya regeringen, inte som är representativ för . För det andra öppnar erkännandet vägen för ett inval i FN och alla dess fackorgan, vilket skulle göra det möjligt med ett omfattande internationellt bistånd till den nya staten. Utrikesministern har tidigare konstaterat att frågan om bör lösas i enlighet med de principer som tillämpas för svenskt erkännande av andra länder. Detta är enligt min mening en rimlig ståndpunkt. Men ingenting i de principer som tillämpats utesluter ett svenskt diplomatiskt erkännande av den nya regimen i . På minst tre sätt skiljer sig den formella situationen när det gäller ett erkännande av från den som gällt när det gällt t. ex. de revolutionära regimerna i . I och Cambodja finns regeringar som redan erkänt och har formella förbindelser med. Det är omstritt i hur hög grad FNL och permanent kontrollerar sina territorier. Däremot bestrids det knappast av någon att PAIGC kontrollerar minst två tredjedelar av . Krigen i och Cambodja kan i stor utsträckning hävdas ha karaktären av inbördeskrig, där ett svenskt erkännande kunde påstås vara att ta ställning till förmån för ena parten. I rör det sig om ett klassiskt kolonialkrig. Starka skäl talar därför för ett svenskt erkännande av så snabbt som möjligt. att måtte uttala sig för ett svenskt diplomatiskt erkännande av .