mot · FX02179 · 1974-01-17 00:00:00 — av m. fl. om förbud mot sön- och helgdagsöppethållande av butiker och varuhus. Trots att gått sedan beslutet fattades om affärstidslagens slopande har debatten om fritt öppethållande inte minskat. Vanligtvis brukar debatten tona ut efter en lagändring. I stället har kritiken ökat mot fria affärstider, i första hand mot helg- och söndagsöppet. Kritiken har också fått ett bredare underlag. Följden av fria affärstider har tyvärr medfört just de konsekvenser som kritikerna befarade vid lagens slopande. Det är de större affärskedjorna och varuhusen som ökat på bekostnad av närbutikerna. Nedläggningen av småbutiker fortsätter, och avstånden för dagligvaruhandeln blir allt längre. Detaljhandeln i bostadsområdena motsvarar av de totala detaljhandelsytorna i kommunerna. Det är de kommersiella intressena som varit avgörande vid etableringen av försäljningsställen, inte en förbättrad service för allmänheten. De som drabbas hårdast av detta är som alltid de sämst ställda i samhället, de som är mest i behov av närservice gamla, sjuka och handikappade. Den hjälp som dessa människor får genom vissa timmar och som för dem egentligen skulle vara en kontakt med livet utanför deras fyra väggar går till största delen åt till att inhandla nödvändiga förnödenheter. Det blir kommunerna som på det sättet får betala för den försämrade servicen. Men det är inte bara de som här nämnts som drabbas. Även de lågavlönade familjer som varken har bil, förvaringsutrymmen eller de ekonomiska möjligheter som erfordras för de storköp vilka nödvändiggörs av de långa avstånden till varuhus och stormarknader drabbas. , som gör löpande undersökningar om utvecklingen av öppethållandet, säger visserligen i sin senaste rapport att små förändringar inträffat i det kontinuerliga öppethållandet . Men för varuhusen är bilden annorlunda. Andelen söndagsöppna varuhus växlar månad för månad, men , som ger den senaste siffran, var av varuhusen söndagsöppna. Om man tar i beaktande det minskade antalet små butiksenheter, så utgör varuhusens söndagsöppet en väsentlig ökad andel. Den sammanlagda öppettiden har inte heller ökat enligt affärstidsnämnden, men nämnden konstaterar att en förskjutning av öppethållandet mot söndagsöppet har skett. För de anställda inom handeln har affärstidslagens slopande inneburit ökad otrygghet i anställningen, ökad andel av tillfälligt anställd okvalifi Uträkningen från de att ob-tilläggen skulle bli så dyra att företagen skulle avstå från kvälls- och söndagsöppet har inte hållit. Varuhusen kan genom att i ökad utsträckning anlita skolungdom vid söndagsöppet hålla kostnaden för personalen nere. Trots ob-tillägget på , får företagen en billig arbetskraft. undersökning visar att löneandelen 1972 var lägre i söndagshandeln än i handeln på vardagar. I meddelandet sägs att vissa arbetsprestationer kan överföras till andra dagar , bl. a. lagerfunktioner, kontorsarbete, påfyllning av varor i diskar m. m. En annan omständighet är att av de söndagsarbetande är särskilt anställda för att arbeta samt på annan obekväm arbetstid och därför kan vara inplacerad i den lägsta lönetariffen i det kollektiva lönesystemet. Vid de företag som särskilt anställt personal för att arbeta uppges söndagsstyrkorna till bestå av tillfälligt anställda kvinnor och studerande. Detta stämmer i stort överens med vad handelns fackliga organisation erfarit att deltidsarbetet fått en kolossal utbredning. Det finns företag med ett 30-tal personer på avlöningslistan, men bara sju å åtta fast anställda. Det är naturligtvis bekvämt för en arbetsköpare att ha en sådan kader att sätta in vid arbetstopparna. Det rör sig oftast om oorganiserad arbetskraft, som inte har någon instans att vända sig till när krav ställs om 1012 timmars arbetsdag men för vilken veckoarbetstiden ändå blir så låg att alla sociala förmåner uteblir. Många anställda inom handeln har varken sociala förmånder, anställningstrygghet eller avtal. går ut i avtalsrörelsen för att på allvar ta itu med deltidsproblemet. Man kräver att det bara skall finnas tre veckoarbetstider 20, 30 och . Arbetsköparna skall i fortsättningen inte kunna bolla med de anställdas arbetstider och förtjänster hur som helst. Man driver också frågan om förbud mot helg- och söndagsöppet. En tredje fråga som motiverar en minskning av öppethållandet är energikrisen. Söndagsöppet, som innebär att butiker är öppna , ökar energibehovet, även om öppettiden blir kortare andra dagar. Risken ökar för att varuhus och stormarknader, som är i behov av bilburna kunder, under bensinransoneringen i ökad omfattning genom lockpriser och olika jippon söker upprätthålla sina försäljningssiffror. Redan har tendenser visat sig till användning av lockpriser och jippon, som får betalas med högre priser på andra varor. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att uttalar sig för ett förbud för öppethållande på sönoch helgdagar, inbegripet helgdagsaftnar som infaller dag efter söndag, för butiker och varuhus och hemställer hos regeringen att förslag till författningstext härom utarbetas och framläggs, vari bör ingå möjligheten att efter tillstyrkan från den lokala fackföreningen bevilja dispens från sådant förbud. (vpk) i (vpk) i