mot · FX021899 · 1974-11-06 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:150 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. m. Nuvarande forhållanden på bostadsmarknaden i vad gäller avsättningen av medel till reparation och underhåll av fastigheter är otillfredsställande. Enligt sista stycket i anvisningarna till 21 § bostadslånekungörelse rekommenderar att bostadsrättsförenings stadgar innehåller en bestämmelse av innebörd att avsättning till yttre och inre reparationer skall utgöra vardera av byggnadskostnaderna för föreningens hus. För bostadsrättsinnehavare är alltså frågan om reparationsfonder i stort sett löst genom denna rekommendation. De fonderade medlen specificeras på respektive bostadsrätt och disponeras av bostadsrättsinnehavaren efter vissa regler. Det finns dock undantag. I kommunala stiftelser och bostadsföretag fonderas medel efter olika normer, och reparationerna utförs med viss kontinuitet. Bostadskonsumenten har dock inget inflytande över eller dispositionsrätt till fonden. I de privata fastighetsbolagen finns en del fondbildningar för reparationer, men i de flesta fall utförs reparationerna när och om medel finns tillgängliga. överlåts kostnaderna för reparationerna av lägenheten helt på den boende. För att komma till rätta med orättvisan med detta förfaringssätt samt för att uppnå likställighet mellan konsumenter inom olika boendeformer föreslås härmed att i alla flerfamiljshus medel fonderas för reparation av lägenheter samt för yttre reparationer, i likhet med vad som sker i bostadsrättsföreningarna enligt ovan. Bestämmelsen skall dock vara ovillkorlig. Fonden skall förvaltas av fastighetsägaren och skall kunna disponeras av den boende när reparation utförts i lägenheten och kan verifieras. Fondmedlen skall specificeras på respektive lägenhet. Reglerna för ansamling av fondmedel skall inskrivas i kontraktet. Meddelande skall lämnas till hyresgästen om ställningen i fonden. För det äldre fastighetsbeståndet uppräknas produktionskostnaderna så att avsättningen till fonden står i paritet med kostnaderna för eventuella reparationer. I propositionen 1974:150 föreslår departementschefen att lagen om hyresreglering skall upphöra. Så bör ske; denna lag har överlevt sig själv. Hyressättningen i de fastigheter som kommer att beröras skall ske efter bruksvärdesprincipen, vilket innebär att de allmännyttiga företagens bostäder skall vara riktlikare. Jämförelsen skall alltså göras med lägenheter där som regel avsättningar gjorts av medel till reparationer. I ett sådant läge är det ett rättvisekrav från konsumenterna att medel till reparationer avsätts även i de fastigheter där detta normalt inte görs. Fonden foijer lägenheten. Enligt propositionen 1974:150 skall hyresvärd ha ansvaret för löpande underhåll av lägenheten. Detta ansvar överflyttas på hyresgästen, om fonder inrättas. Om så sker kan detta medverka till att den troende känner större ansvar för lägenhetens skötsel samt ekonomiseringen av reparationerna. Fonden kan också disponeras till att reparera eventuella skador som hyresgäst är skyldig att ersätta vid avflyttning. Om fondmedlen krediteras lägenheten och följer denna, undanröjer man det förhållande som råder vid försäljning av bostadshus, nämligen att säljaren tar både fastighetens värdestegring och eventuell fondbildning med sig när han säljer huset, medan köparen övertar ansvaret för underhållet. Tyvärr har det hänt alltför ofta att hyresgäster ställts inför fullbordat faktum, nämligen att det hus som de kanske bott i försäljs just när reparationerna behöver göras. Detta förfaringssätt har bidragit till en alltför snabb förslitning av i synnerhet det privata fastighetsbeståndet. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om att sådana bestämmelser införs i hyreslagstiftningen att bostadskonsumenternas rätt till reparationer tryggas. HANS () i