mot · FX021551 · 1974-01-26 00:00:00 — av m. fl om regionalpolitiska åtgärder. antog ett regionalpolitiskt handlingsprogram framåt. Beslutet följdes upp med beslut om medlen i regionalpolitiken. För femårsperioden anvisades en ekonomisk ram på 2 500 milj. kr. godkände den ramen men strök under att ytterligare medel måste ställas till förfogande om det visar sig att den ekonomiska ramen är otillräcklig. Vi vill upprepa den ståndpunkten. Den innebär, att om det finns företag som är villiga att investera inom stödområdet och uppfyller de kriterier som normalt ställs upp, skall inte tillgången på kapital lägga hinder i vägen för att projekt genomförs. Generella medel: differentierad löneskatt och lokaliseringsfond En kungstanke i en socialliberal ekonomisk politik är att statsmakterna skall dra upp ramar för företagens handlande och inom dessa ramar decentralisera beslutsfattandet till företagen själva. För regionalpolitiken innebär det, att vi i första hand förordar att generella medel kommer till användning. När de stödjande insatserna står till alla företags förfogande minskas riskerna för att konkurrensen snedvrids. Riskerna för godtycke och felbedömningar från myndigheternas sida blir också mindre. Som komplement till generella medel måste naturligtvis finnas den typ som är dominerande dvs. lån och bidrag. har vi av dessa skäl förordat en differentiering av löneskatten (den allmänna arbetsgivaravgiften). Regionalpolitikens syfte är att skapa arbetstillfällen i områden där arbetslösheten är hög. * Löneskatten fördyrar arbetskraften. Den motverkar därför andra försök som görs för att skapa fler arbetstillfällen. När riksdagsmajoriteten beslutade att fördubbla löneskatten från skedde det med motiveringen att dämpa sådan överefterfrågan på arbetskraft som kan verka löneglidande. Vi hävdade då och hävdar fortfarande, att en sådan överefterfrågan på arbetskraft totalt sett inte existerar inom stödområdet. Vore det fallet, skulle självklart en särskild politik för att stimulera tillkomsten av arbetstillfällen inom stödområdet vara obehövlig. innebär den fyraprocentiga löneskatten att arbetsgivare inom stödområdet kommer att leverera in ca 600 milj. kr. I en långsiktig, expansiv näringspolitik är det vår övertygelse, att det utrymme som näringslivet inom stödområdet skulle få genom en sänkning eller befrielse från löneskatten skulle komma att innebära en tillväxt inom näringslivet som för landet som helhet vore av långt större värde. När vi tidigare fört fram detta förslag i har dess majoritet tillbakavisat kravet med hänvisning till bl. a. administrativa svårigheter att rätt avgränsa det eller de områden inom vilka lägre löneskatt skulle utgå. Visst administrativt merarbete kan inte få förhindra en reform som av sysselsättningsskäl är starkt motiverad. Vi återkommer därför med kravet på att löneskatten inom inre stödområdet bör avskaffas och halveras inom allmänna stödområdet. De nuvarande investeringsfonderna har kommit till viss nytta i lokaliseringspolitiken och har visat sig vara av stort värde. Jämfört med de belopp som används i andra områden har de inom stödområdet investerade medlen ur investeringsfonden varit tämligen blygsamma. Av de frisläpp av medel ur investeringsfonden som beviljats för investeringar både i och utanför området har gått till stödområdet. Metoden att låta företagen använda egna obeskattade vinstmedel för investeringar inom områden med långvarig undersysselsättning bör emellertid tas till vara och ytterligare byggas ut. Vi föreslår därför att företagen ges rätt att avsätta vinstmedel till en särskild lokaliseringsfond enligt samma skattebestämmelser som gäller för investeringsfonden. Uppdraget att närmare pröva formerna och den tekniska konstruktionen av differentierad löneskatt och lokaliseringsfond bör ges åt företagsbeskattningsberedningen, alternativt utredningen om regionalpolitiska styrmedel. Ökat stöd till de mindre företagen De mindre och medelstora företagen är av strategisk betydelse för en lyckad regionalpolitik. Det är från denna grupp av företag som de lokaliseringsbara enheterna i stor utsträckning skall sökas. Till de mest svårbemästrade problemen för företagsledare i mindre företag hör marknadsföringsåtgärderna. Företaget har oftast byggts upp kring en väl utvecklad och rationellt upplagd produktionsteknik, medan däremot insikter och erfarenheter av försäljning och marknadsföring är bristfälliga. Företagarföreningarna, vilkas uppgift skall vara att ge råd och service till denna typ av företag, bör därför ges resurser att vidga sin verksamhet med sådana uppgifter. De bör, som framhållits från i tidigare motioner till , ses som regionala stödorgan för de mindre och medelstora företagen. I riksdagsbeslutet hänvisades till möjligheterna att få statlig lånegaranti för anskaffande av rörelsekapital. Liksom tidigare föreslår vi emellertid att initialkostnader för marknadsföringsåtgärder bör kunna räknas in i det underlag som lokaliseriangsbidragen och -lånen baseras på. Stödet till turistnäringen utgår endast på basis av regionalpolitiska skäl. Vi menar att vidare perspektiv måste anläggas på frågan om stöd till Det finns motiv för att genom bättre stöd till turistanläggningarna öka möjligheterna till rekreation. Det finns också all anledning att ta med turismens effekter på vår bytesbalans vid en bedömning av näringens förutsättningar och villkor. Det är över huvud taget en konstlad uppdelning av bevekelsegrunderna för stöd till en näring att inte beakta alla faktorer som kan motivera stöd från statsmakternas sida. Som vi tidigare framhållit i fråga om stöd till serviceverksamhet är en alltför restriktiv begränsning av stödverksamhet och stödformer obefogad eftersom ändå varje ansökan om stöd behandlas individuellt. Vi menar därför att de stödformer som står till andra näringars disposition i princip också bör kunna komma i fråga för att stödja turistnäringen. Sedan får erfarenhet och prövning visa vilka former som i olika branscher visar sig vara mest ändamålsenliga. Det betyder att såväl utbildningsstöd som sysselsättningsstöd bör kunna utgå till turistföretag. Inte heller för lån till rationaliseringar bör göras undantag. När det gäller långivningen till turistföretag har krav framförts om längre amorteringstider. De är oftast . Avskrivningstiderna för anläggningstillgångar är emellertid i beskattningshänseende. Svårigheter uppkommer genom denna bristande överensstämmelse mellan återbetalningstid och möjligheter till avdrag vid beskattningen. Vi föreslår därför att som princip bör gälla att amorteringstid och avskrivningstid bör överensstämma. Servicegaranti till mindre orter I beslut om regionalpolitisk! handlingsprogram ingick ett bifall till ett förslag från om en servicegaranti för mindre orter. Tanken är att den elementära servicen i de mindre orterna skall bibehållas för att göra det möjligt för dem som vill bo kvar även om man måste pendla till arbetsplatser i närliggande större orter. Utan en sådan garanti finns risk att avflyttningen fortgår och tvingar fram ytterligare försämring av servicen som i sin tur leder till fortsatt utflyttning etc. En garanti för att den elementära servicen skall bibehållas skulle kunna sätta stopp för en sådan nedåtgående spiral. Till den mest elementära servicen för de minsta tätorterna hör tillgång till låg- och mellanstadieskola, livsmedelsbutik och något slags filial till kommunalkontoret. Samma metod kan användas för att bygga upp en trygghetsgaranti för miniminivån av servicen i varje kommuns centralort. Tanken att utarbeta en servicegaranti för de mindre orterna fick stöd 1972 och det uppdrogs åt Kungl. Maj:t att närmare överväga utformningen. 1973:50 berördes frågan. Något förslag lades dock inte fram för . Departementschefen anförde härom, att det behövs en intensifierad planering i fråga om serviceförsörjningen som inbegriper främst planer för lokal trafikförsörjning, social och kommersiell service och utbildning. Det förutsätter enligt departementschefen innan kommunerna kan genomföra en mera fullständig planering av serviceförsörjningen. ningsskede får beslut om statliga stödåtgärder grundas på mera översiktliga bedömningar från fall till fall. Avsikten med förslag om en garanti för servicen i de mindre orterna har inte varit att statsmakterna därmed skulle överta något av kommunernas självbestämmanderätt i fråga om resursfördelningen inom kommunen. Vi instämmer därför i att uppgiften att planera för serviceförsörjningen och fördelningen av den är en angelägenhet. Avsikten med en garanti är emellertid att kommunerna efter framställning skall kunna erhålla särskilt statligt stöd för att upprätthålla visst slag av service. Om kommunerna vet att statsbidrag kan utgå till dessa ändamål, påverkar det naturligtvis tillkomsten av sådan planering. Det är därför angeläget, att regeringen utarbetar generella bestämmelser som kan ligga till grund för beslut om under vilka omständigheter sådant statligt stöd kan utgå till kommunerna. Det uppdraget måste anses ligga i beslut. Administrationen av sådant stöd kan därefter med fördel handläggas av . bör nu understryka vikten av att frågan löses och begära att Kungl. Maj:t möjligt förelägger ett konkret förslag till utformning av servicegaranti för mindre orter. För att stimulera utvecklingen i norra är det angeläget att reducera kostnaderna över längre avstånd för transporter och telefonsamtal. Vi har som mål för en sådan sänkning satt upp målet ett runt . Teletaxorna har setts över och en viss reduktion av kostnaderna över längre distanser har skett. Det finns anledning att överväga att gå vidare på den vägen. För godstransportkostnadernas del spelar det nuvarande transportstödet stor roll. I en annan motion från ställs krav på vissa förbättringar av det stödet. Vi har länge hävdat, att ett motsvarande stöd borde införas också för persontransporter. motion från om SJ läggs därför förslag om bl. a. snabbtåg och sänkning av biljettpriserna. Företag i inre stödområdet kan erhålla särskilt bidrag för stadigvarande ökning av antalet anställda. Vi har tidigare framfört som vår åsikt att subvention av kostnaderna för arbetskraft borde vara naturlig i alla områden där arbetslösheten är stadigvarande. 1 gränstrakterna mellan inre stödområdet och det allmänna stödområdet finns kommuner eller delar av kommuner med samma sysselsättningssvårigheter som de som föreligger inom inre stödområdet. Företag i dessa områden borde därför också kunna komma i åtnjutande av sysselsättningsstöd. För att undvika besvärande tröskeleffekter kan det vara berättigat att vid regionalpolitisk! angelägna etableringar på orter i närheten av gränsen till det inre stödområdet vara generös vid utgivande av lokaliseringsstöd. Vi vill för sådana fall därför föreslå att man på försök prövar införande av sysselsättningsstöd. Maj:t bör få möjlighet besluta om sysselsättningsstöd till företag som startar eller utvidgar verksamhet på orter av den typ som nämnts i gränstrakter till det inre stödområdet. Med hänvisning till ovanstående hemställs1 A. att hos Kungl. Maj :t begär 1. att arbetet med den av riksdag begärda servicegarantin för mindre orter påskyndas och att förslag föreläggs , 2. att företag inom service- och turistnäringen jämställs med andra företag som mottagare av regionalpolitisk! 3. att initialkostnader för marknadsföring inräknas i det underlag på vilket statligt lokaliseringsstöd beräknas, B. att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts beträffande utvidgat sysselsättningsstöd. (fp (fp /ENKEL (fp) () () () () () 1 Se även motion 1974:1220.