ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FX021460 · 1974-01-26 00:00:00 — av herr förste vice talmannen och i om återvinning av spillolja. Vaije år bildas spillolja i vårt land. Den uppkommer av begagnade, förorenade motorsmörjoljor, maskin- och industrioljor, transformatoroljor, hydrauloljor, kompressoroljor och rester av eldningsoljor. Fråga är vart all denna ytterst miljöhotande olja tar vägen. Bestämmelser finns att den inte får avstjälpas i naturen, på soptippar, i avloppssystem eller i sjöar och vattendrag. Den får ej heller förbrännas, så att den förorsakar luftföroreningar. Trots dessa bestämmelser är det mycket ovisst och svårt att kontrollera var spilloljan slutligen hamnar. De enda metoder som är möjliga för att på lagligt sätt bli av med den är att destruera eller raffinera den så att den kan inflyta i produktionen igen. Det är helt tekniskt möjligt att raffinera spilloljan så att den återigen blir högvärdig smörjolja eller lågsvavlig eldningsolja. Då smörjolja kostar cirka tio gånger så mycket som eldningsolja är det givetvis i högsta grad önskvärt att raffinering sker till smörjolja. Oljebolagen synes inte ha ägnat något intresse åt att återvinna förorenad smörjolja. Det finns dock företag som raffinerar sådan olja. Problemet är emellertid att spillolja ofta synes försvinna på ett sätt som varken från miljösynpunkt eller ekonomisk synpunkt är försvarbart. Då och då framkommer det i tidningarna att mindre nogräknade personer stjälpt ut förorenade smörjoljor på soptippar eller ute i naturen. En bättre kontroll av vart förorenade smörjoljor tar vägen är därför nödvändig. En framkomlig väg för att få kontroll över de förorenade oljorna torde vara att införa kontroll på försäljningen och skyldighet att med visst avdrag för svinn återleverera den förorenade oljan. Om denna metod införs erfordras dock större kapacitet i fråga om rening än vad som finns . Med anledning av vad som sålunda anförts hemställer vi att hos Kungl. begär snabbutredning och förslag till bättre kontroll och effektivare åtgärder för att återvinna spilloljan.
mot · FX021461 · 1974-01-26 00:00:00 — av fröken och angående kostnaderna för miljövården. fattade 1973 beslut om att införa en särskild förpackningsavgift. De farhågor man på olika håll hade om att beslutet skulle vålla omställningsproblem och sysselsättningssvårigheter inom industrin förefaller nu ha varit betydligt överdrivna. Trots den mycket korta tid man haft till förfogande för att ändra produktionsinriktningen tycks industrin på ett smidigt sätt ha anpassat sig till de nya förhållandena. Returförpackningar förefaller efter riksdagsbeslutet ha hävdat sig betydligt bättre i förhållande till engångsförpackningarna . Insikten växer om att vi måste hushålla med energi- och råvarutillgångarna och föra en aktiv miljöpolitik för att skapa en tryggare livsmiljö också för kommande generationer. Vi måste utveckla produktionsformer som innebär mindre förslitning på miljön och snålare råvaruanvändning. Vi måste inrikta oss på ökad återanvändning och återvinning. Lagstiftning är ett väsentligt instrument i en aktiv miljöpolitik. Bidrag och stimulansåtgärder fyller också betydelsefulla uppgifter. Enligt vår mening finns det anledning att ägna större uppmärksamhet än som sker åt instrument som avgifter och skatter för att effektivisera miljöpolitiken. Utredningen om kostnaderna för miljövården har enligt direktiven att i sitt arbete ta upp frågan om olika former av avgifter i miljöpolitiken. Av direktiven framgår att de avgifter som därmed avses är avgifter på miljöfarlig verksamhet, och utredningens uppdrag är att analysera effekterna av olika avgiftssystem och de problem som är förenade med sådana system. Utredningen förutsättes därutöver i riksdagsbeslutet om förpackningsavgiften utreda verkningarna av införandet av förpackningsavgiften. Enligt vår mening bör man gå vidare på den väg som inletts med riksdagsbeslutet om förpackningsavgiften. De ökade produktionskostnader som orsakats av bl. a. energikrisen torde exempelvis nu ge utrymme för en höjning av flaskpanterna. Utredningen om kostnaderna för miljövården har enligt vår uppfattning alltför snäva direktiv i fråga om användningen av avgifter som miljövårdspolitiskt instrument. Utredningen bör få i uppdrag att pröva en vidare användning av avgiftssystem än vad som anges i utredningens direktiv. Den bör bl. a. inrikta sitt arbete på att utreda och lägga fram förslag om avgiftsbeläggning på icke reproducerbar materia i produktionen, i syfte att åstadkomma en bättre resurshushållning. Vidare bör utredningen pröva i vilken utsträckning förbud och avgiftssystem av olika slag på engångsmaterial och -förpackningar kan stimulera till en ökad Ett avgiftssystem bör exempelvis kunna bygga på en utvecklingsavgift som har till syfte att stimulera utvecklingen av system för återanvändning och återvinning. Med stöd av det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär tilläggsdirektiv till utredningen om kostnaderna för miljövården, avseende framläggande av förslag till avgiftssystem för att minska användningen av icke reproducerbar materia i produktionen och för att stimulera till ökad återanvändning och återvinning m. m. i enlighet med vad som anförs i motionen. . ÅSLING (c)
mot · FX021466 · 1974-01-25 00:00:00 — om utredning rörande avfallsfrågor. Dagens samhälle producerar mer och mer och exploateringen av våra naturresurser har blivit allt hårdare. har den hårda koncentrationen av människor och bebyggelse till städer och tätorter gjort frågan om avfallet till ett allvarligt problem. Samhällets utveckling innebär en förskjutning i människors konsumtion. Vi använder industriella produkter och syntetmaterial som ej bryts ned. Mot bakgrund av de insikter vi numera har om råvaruresursernas ändlighet är det nödvändigt att vi ur avfallet söker återanvända så mycket som möjligt. Vi kan därmed också motverka miljöförstöring. En hel del forsknings- och utvecklingsarbete beträffande avfallshanteringen pågår och även försök på olika håll med separering av hushållsavfall och återvinning av bl. a. papper och glas. Det är dock angeläget att hela avfallsfrågan blir föremål för en ingående analys och utredning. Avfallshanteringen är inte bara en fråga om praktiska metoder för att separera olika slags avfall, att återföra metaller till produktionen och återföra organiskt material till det naturliga kretsloppet. Det är också och kanske framför allt en fråga om värderingar, en avfallsfilosofi. Det är fråga om våra produkter och deras kvalitet om vi skall göra produkter med längre livslängd. Det är fråga om återhållsamhet i förbrukningen av sådana resurser som är begränsade. Det är en fråga om vilka emballage vi skall använda oss av, det är en fråga om hur vi på bästa sätt skall kunna använda våra resurser utan att ödelägga jorden för kommande generationer. Det är en fråga om deras försörjning allt sett i ett globalt perspektiv. En studiegrupp vid , , har utarbetat en avfallsfilosofi, som tar upp olika aspekter på avfallsfrågan. Deras mål är: 1. att minska avfallsmängden genom att göra produkter med större livslängd och öka återanvändningen av framför allt emballage. 2. att ge avfallet en från miljövårds- och hanteringssynpunkt bättre sammansättning. 3. att ur avfallet separera produkter som är användbara som råvaror vid nyproduktion, i första hand papper och glas, i andra hand metaller och plaster. 4. att genom biologiska och kemiska metoder återvinna eller producera vissa särskilt värdefulla ämnen, t. ex. metaller, proteiner och enzymer. 5. att med biologiska metoder återföra den organiska substansen i hushållsavfall och humanavfall till det naturliga kretsloppet. 6. att isolera gifter och sjukdomsalstrande mikrober från det kretslopp, där hushållsavfallet ingår. 7. att finna sådana hanterings- och behandlingsmetoder, som sparar energi och transporter. Mot bakgrund av det anförda anser jag det nödvändigt med en utredning som tar upp hela avfallsfrågan i vidaste mening, sett i ett perspektiv där mänskligt ansvar för vår egen och kommande generationer finns med. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om en utredning om avfallsfrågan i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · FX021467 · 1974-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående bidrag till miljövårdande åtgärder inom jordbruket. Från och med /73 kan statligt bidrag utgå till miljövårdsinvesteringar i jordbruket. Bidraget utgår med högst av investeringskostnaderna. Investeringarna i miljövårdsanläggningar har ökat. Detta är tillfredsställande, men de utförda investeringarna utgör ändå en ringa del av det stora behov som föreligger. Inte minst inom de medelstora jordbruken är investeringsbehovet i miljövårdsanläggningar stort. Denna typ av jordbruk familjejordbruket är den dominerande och utgör en företagsform som samhället har all anledning att skapa framtidsmöjligheter för. För att dessa jordbruk skall vara bärkraftiga och bestå är det i många fall nödvändigt att det där finns en rätt betydande animalieproduktion. Det fordras då ofta att det görs rätt stora investeringar i miljövårdsanläggningar. Inte minst därför är ett statligt stöd för miljövårdsinvesteringar för denna typ av jordbruk angeläget. Från både jordbruks- och miljösynpunkt är familjejordbruken med en kombinerad animalie- och vegetabilieproduktion att föredra framför ensidigt spannmålsproducerande jordbruk och centraliserade animaliefabriker. 19691973 har till industrin utgått ett bidrag till miljövårdsinvesteringar , dock begränsat till sammanlagt högst 50 miljoner . Dessutom har staten som en sysselsättningsstimulerande åtgärd bidragit till miljövårdsinvesteringar inom industrin med ytterligare 470 miljoner. Bidragsprocenten har då växlat mellan 50 och 75. Med all säkerhet har dessa åtgärder inneburit en mycket stor och betydelsefull stimulans för miljövårdsinvesteringar inom industrin. Inom jordbruket skulle också utan tvekan en höjning av bidragsandelen i hög grad stimulera till en större intensitet av investeringar i miljövårdsanläggningar. Utsikterna för sysselsättningen inger oro för framtiden, och mycket talar för att kraftiga åtgärder måste vidtagas för att stimulera sysselsättningen och skapa nya arbetstillfällen. Med hänsyn härtill anser vi att starka motiv föreligger för att statsbidraget till miljövårdande åtgärder inom jordbruket under /75 bör höjas till av investeringskostnaderna för den del av investeringskostnaden som understiger . Därutöver bör bidragsandelen bibehållas vid . Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar anhålla hos Kungl. Maj :t om att bidrag till miljövårdande åtgärder inom jordbruket får utgå av investeringskostnaden för den del som understiger .
mot · FX021468 · 1974-01-26 00:00:00 — av herrar Kronmark och i om minskning av jordfonden. Medlen i jordfonden, som beräknas uppgå till , skall användas för att bestrida lantbruksnämndernas kostnader för fastighetsförvärv i samband med yttre rationalisering på jordbrukets område. Den kassamässiga behållningen var vid utgången av /74 (1972/73 ), varav ca var disponerade genom bindande köpeavtal. För /72 redovisades ett överskott från fondens inköps- och försäljningsverksamhet. Så är fallet också för /73. Skillnaden mellan inköp och försäljning uppgår för /73 till och fonden tillföres för /75 ett investeringsanslag om . I motion 1972:548 framhölls det angelägna i att hålla försäljningarna vid högsta möjliga nivå, utvecklingen av inköps- och försäljningsverksamheten tyder också på ökade försäljningar. Dock anser vi att ytterligare ansträngningar kan göras i syfte att minska det statliga markinnehavet som användes i rationaliseringssyfte. Strävandena från lantbruksnämnderna måste vara att så snabbt som möjligt återföra inköpta fastigheter i aktiva lantbrukares enskilda ägo. Mot bakgrund av denna principiella och praktiska målsättning för verksamheten anser vi det möjligt att långsiktigt bringa ned jordfondens omfattning med och att det redan för /75 bör vara möjligt att genom intensifierad försäljning och disponering av tillgängliga resurser i jordfonden från jordfonden till statsverket inleverera . Med stöd av vad som anförts hemställes att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts när det gäller angelägenheten av att successivt nedbringa jordfonden med ca , med en början från och med nästa budgetår med . L. () i
mot · FX021469 · 1974-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående jordbrukets kapitalförsöijning. Kapitalförsörjningen inom jordbruket inger allvarliga farhågor, brist på i första hand långsiktigt kapital råder som vissa problem uppstått med att utnyttja befintliga kreditgarantiramar. Jordbruket är en av de mest kapitalkrävande näringarna i landet i förhållande till omsättningen. Detta förhållande är ett av huvudproblemen för bl. a. yngre och nytillträdande lantbrukare. Bristen på kapital är en av de faktorer som verkar återhållande på yngre människor som vill ägna sin framtid åt jordbruk. Med en åldersfördelning inom jordbrukarkåren som innebär att huvuddelen av yrkesutövarna är över eller i den övre medelåldern måste åtgärder vidtagas för att underlätta nyrekrytering till yrket. Vi har i en annan motion tagit upp för jordbruksnäringen och den inhemska livsmedelsförsörjningen viktiga frågor såsom jordbrukets lönsamhet, rationaliseringstakt och inriktning jämte produktionsvolym. Kapitalförsörjningen inom jordbruket är en med dessa problem sammanhängande fråga som bör lösas. Med stöd av vad som framhållits hemställes att beslutar anhålla hos Kungl. Maj:t om sådana åtgärder att jordbrukets kapital- och kreditförsörjning löses. L. () ()
mot · FX021471 · 1974-01-26 00:00:00 — av m. fl. om ökat anslag till planläggning av jordbrukets blockorganisation. Genom beslut uppdrog Kungl. Maj:t åt och länsarbetsnämnderna att i samråd med statens jordbruksnämnd resp. länsstyrelserna förbereda en blockorganisation för jordbruket i syfte att i ett krisläge säkerställa jordbruksnäringens arbetskraftsbehov och i övrigt verka för ett effektivt utnyttjande av produktionsresurserna. Arbetsmarknadsmyndigheterna skulle ansvara för förberedelserna för blockorganisationen. Vissa förändringar av detta beslut gjordes 1969, då statens jordbruksnämnd tillsammans med fick i uppdrag att ombesörja planläggningen av jordbrukets blockorganisation. En arbetsgrupp inom jordbruksnämnden har sedan utrett och avlämnat betänkandet Översyn av jordbrukets blockorganisation. Betänkandet har efter remissbehandling lagts till grund för Kungl. Maj:ts beslut av , angående ny blockorganisation för jordbruk och trädgårdsskötsel. Dessa nya bestämmelser trädde i kraft . har planeringsarbetet fortskridit så att riksblockledare, länsblockledare och överblockledare nu är utsedda. I årets statsverksproposition har statens jordbruksnämnd, huvudansvarig myndighet för blockorganisationen, begärt för övriga beredskapsåtgärder, vari ingår 380 000 för planläggning av jordbrukets blockorganisation. Departementschefen har dock reducerat det äskade beloppet med , vilket torde innebära att angelägen planläggning för blockorganisation skjutes . Från beredskapssynpunkt är detta mycket otillfredsställande, då det innebär att bl. a. planläggningen av jordbrukets arbetskraftsförsörjning i händelse av krig icke löses. Härmed sammanhängande problem är också den s. k. uppskovshanteringen för jordbrukare. Vidare begränsas och försenas utbildning och information för berörda blockfunktionärer i fredstid. Vi anser det synnerligen angeläget att den länk inom totalförsvaret som blockorganisationen utgör skyndsamt planlägges och organisatoriskt bringas att fungera. Av det skälet anser vi det nödvändigt att ytterligare anslås för planläggning av jordbrukets blockorganisation för /75. Med stöd av det anförda hemställes att 1. beslutar att av anslaget Kostnader för beredskapslager av livsmedel och fodermedel m. m. skall beräknas för övriga beredskapsåtgärder, 2. beslutar att till Kostnader för beredskapslagring av livsmedel och fodermedel m. m. för /75 anvisa ett förslagsanslag av . () L. () GOTAB 74 5953 S 1974
mot · FX021474 · 1974-01-26 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. om förstärkning av resurserna vid lantbruksförsöksanstalt. I jordbruksutskottets betänkande 1973:1 konstateras det följande: Enligt utskottets mening talar skäl med ökad styrka för en ytterligare tilldelning av resurserna för forskning, försök och utvecklingsarbete för jordbruket i norra . Utskottet anser nödvändigt att Kungl. Maj:t ägnar ingående uppmärksamhet åt behovet att tillgodose angivna önskemål. Av dessa för norrländsk jordbruksforskning så löftesrika ord har det i årets statsverksproposition blivit intet. Den nordligaste lantbruksförsöksanstalten i Röbäcksdalen utanför är i skriande behov av förstärkta resurser. Den pågående kontrollanstaltsutredningen gör att endast de avdelningar som sorterar under bör i avvaktan på utredningens förslag komma i fråga för omedelbara förstärkningar. Det förslag som vi för fram får endast ses som ett första steg att i enlighet med jordbruksutskottets uttalande öka resurserna för jordbruksforskningen i norra . Med hänvisning till ovanstående hemställes att beslutar anhålla hos Kungl. Maj:t om att en ny försöksledartjänst (lgr A 27) i ämnet markvetenskap vid lantbruksförsöksanstalt tillsättes , att en distriktsförsöksledartjänst (lgr A 30) för norrländsk trädgårdsskötsel vid lantbruksförsöksanstalt omvandlas till statshortonom (B 6) och att en försöksledartjänst inrättas (lgr A 27), samt att stabskonsulenttjänsten i norrländsk växtodling blir permanent. () i Agnäs () HANS () PER () i Gäddvik
mot · FX021478 · 1974-01-26 00:00:00 — av m. fl. stöd till det norrländska jordbruket. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1974:1240 av m. fl. att hos Kungl. Maj:t uttalar sig för de i motionen framförda synpunkterna avseende det norrländska jord- och skogsbruket. () i Agnäs PER () i Gäddvik
mot · FX02148 · 1974-01-18 00:00:00 — angående beskattningen av mindre B-inkomst såsom A-inkomst. Ett skattesystem bör inte inrymma regler som ens i marginalfall medför att en inkomstökning leder till en skatteökning som är större än inkomstökningen. gällande regler om beskattning av A- och B-inkomster kan dock i många vanliga fall medföra sådana tröskeleffekter. Ett par exempel på detta skall här anges. Om i en familj mannen tjänar , hustrun . och hon har en B-inkomst på . så drabbas den inkomsten av . Men om B-inkomsten ökar med . så ökar skatten på den inkomsten till . En inkomstökning med . höjer skatten med . Detta är en helt oacceptabel effekt av sambeskattningen i särbeskattningen. Den beror på att B-inkomst särbeskattas, om den inte överstiger , men annars från första kronan sambeskattas ovanpå högsta makeinkomsten. Tröskeleffekten kan för övrigt bli ännu hårdare än ovan antytts. Om ena maken har en marginalskatt på och andre maken , innebär en höjning av B-inkomsten hos den senare från . drabbas av en skatteökning med . Denna säkerligen ej avsedda tröskeleffekt kan undvikas om man övergår från nu gällande system med frigräns vid . till ett system som skulle innebära att B-inkomster till den del de inte överstiger . aldrig blev föremål för sambeskattning. På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig författningstext. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om sådan ändring av 11 § 1 mom. förordningen om statlig inkomstskatt att B-inkomster till den del de understiger . betraktas som A-inkomster och således ej blir föremål för sambeskattning.
mot · FX021481 · 1974-01-26 00:00:00 — Nr 1481 av fru om en karantän för djur i . I saknas alla möjligheter till karantänbehandling av djur som införes till från utlandet. Bortfallet av framför allt hund- och smådjurskarantänen innebär en ökad belastning av rikets två övriga hund- och smådjurskarantäner i och , som måste ta emot djurimporten till influensområde, vilket utöver även omfattar mellersta och norra . Gränskontrollen för djur har betydelse för folkhälsan, och det måste vara ett statligt ansvar att tillse att tillfredsställande möjligheter till karantän föreligger. Frågan om karantänsväsendet för djur utreddes 1966 av kanslichefen på uppdrag av chefen för . I utredningen konstateras bl. a. att någon juridisk skyldighet för kommuner att hålla karantän för djur ej föreligger, att huvudmannaskapet för en karantän kan bestridas av kommun, landsting, förening för djurskydd eller djuraktiviteter, av särskild stiftelse eller t. o. m. privat person, vidare att det är ett statligt intresse att förhindra djursjukdomars spridning i landet och att analogt med växtskyddet som statlig verksamhet, staten bör uppträda som ekonomisk garant av upp till 3/4 av anläggningskostanderna i form av ränte- och amorteringsfritt lån för djurkarantäner. En karantänsanläggning skall för övrigt vara självförsörjande med hjälp av lämplig taxesättning. I en skrivelse till av har lantbruksstyrelsen aktualiserat frågan om avsaknaden av en karantänsanstalt i . i har i ett tjänsteutlåtande av framhållit att behov av en karantänsanstalt som betjänar liksom mellersta och norra otvivelaktigt föreligger. Några skäl att huvudmannaskapet nödvändigtvis utövas av eller annan kommun finns dock inte liksom ej heller att sådan anläggning placeras inom . Den helt dominerande importen av i detta sammanhang aktuella djur sker med flyg till . Då avsaknaden av en karantän i införselområde är otillfredsställande inte bara för djurägare utan också från hälsovårdssynpunkt, åligger det staten att genom lantbruksstyrelsen ta initiativ till att frågan får en snar och tillfredsställande lösning. Med hänvisning till det ovan anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller att sådana åtgärder vidtages att en karantän för djur kan komma till stånd för betjäning av mellersta och norra . 1* 1974.
mot · FX021483 · 1974-01-26 00:00:00 — av fröken m. fl. angående kollektiv mätning av förbrukning av elström m. m. och framför allt inom nya bostadsområden har kollektiva mätare för förbrukning av el, gas och vatten installerats i flerfamiljshusen. Dessa mätare torde i första hand ha tillkommit från administrativ besparingssynpunkt. Såväl installations- som uppbördskostnaderna har beräknats bli lägre för vederbörande kommunala organ. I finns t. ex. ca 10 000 lägenheter anslutna till kollektiva elmätare. Gasförbrukningen i flerfamiljshusen debiteras efter lägenhetsyta. Individuella mätare för varmvatten finns över huvud taget inte. Förhållandena och utvecklingen på detta område torde vara likartade på många andra platser. Det kan från flera grunder ifrågasättas om en ökad övergång från individuell till kollektiv mätning av el-, gas- och vattenförbrukningen verkligen bör tillåtas. Vid kollektiv mätning har de enskilda abonnenterna knappast något incitament att kontrollera eller begränsa sin förbrukning. Det motsatta förhållandet torde snarare vara fallet. Den aktuella energikrisen har i hög grad fäst uppmärksamheten på hur man slösar med energi samt på nödvändigheten av att man nu och även på hushållar bättre med naturresurserna. Det är uppenbart att i en sådan situation det enskilda hushållet bör ges möjlighet att direkt kunna kontrollera sin egen förbrukning. En övergång från kollektiv till individuell mätning av el-, gas- och vattenförbrukningen framstår mot denna bakgrund som önskvärd och rationell. Från energibesparingssynpunkt torde mest vara att vinna på individuell mätning av varmvattenförbrukningen. Med stöd av det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär ett skyndsamt förslag i syfte att bromsa utvecklingen mot kollektiv mätning av förbrukning av el, gas och vatten. () ()