mot · FX021611 · 1974-02-26 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:13 angående vissa läromedelsfrågor. I proposition nr 13/1974 angående vissa läromedelsfrågor föreslås inrättandet av dels ett särskilt organ för läromedelsregistrering, läromedelsinformation och administration av stöd för produktion av läromedel, benämnt , dels en läromedelsnämnd med uppgift att granska att läromedlen är objektiva, ersättande den tidigare statens läroboksnämnd. föreslås få en fri ställning som ett nytt statligt organ, medan läromedelsnämnden helt knyts till med bl. a. verkschefen som ordförande i nämnden. Även om stor tveksamhet kan råda om lämpligheten av att läromedelsnämnden så nära anknyts till med åtföljande uppenbara risker för dess förmåga att handla självständigt, kan vi bl. a. av ekonomiska skäl tills vidare godta sammankopplingen, dock förutsättande att en omprövning skall ske om farhågorna för beroendeställning skulle besannas. Styrelsen för läromedelsnämnden föreslås av SÖ skola bestå, utöver chefen för som ordförande, av åtta ledamöter. Föredraganden uttalar att enligt hennes mening skall i nämnden ingå huvudsakligen företrädare för allmänna intressen i stort sett enligt de grunder som bl. Enligt vår uppfattning bör det klart uttalas att bland de styrelseledamöter som förutsätts "besitta särskild sakkunskap inom de frågor, som faller inom nämndens område skall ingå en lärarrepresentant. Att styrelsen direkt kan tillföras synpunkter och erfarenheter från det pedagogiska fältet och undervisningens vardag, måste betecknas som i högsta grad önskvärt. Beslut av såväl som läromedelsnämnden skall enligt föredraganden icke få överklagas. I likhet med några remissinstanser anser vi det emellertid som självklart att sådan rätt bör finnas, framför allt från allmän rättssäkerhetssynpunkt. Beslut av den nuvarande statens läroboksnämnd kan överklagas. Föredragandens uttalande om att såväl institutets styrelse som läromedelsnämnden avses få en sådan sammansättning och tillgång till sådana resurser i övrigt att bättre sakkunskap knappast kan ställas till förfogande vid prövning av eventuella besvär är både märkligt och missvisande. Att avvisa kravet på rätt till överklagande på sådana grunder är ohållbart. inom svensk förvaltning förutsätter visserligen inte att prövande myndighet (t. ex. ett departement) alltid har tillgång till bättre sakkunskap än underordnad (t. ex. de centrala ämbetsverken), men att åt minstone likvärdig sakkunskap icke skulle gå att uppbringa för den prövande myndigheten är osannolikt. För en besvärsprövning fordras givetvis ett underlag av sakkunskap, men det avgörande i en prövning är vanligen tolkningen, bedömningen och värderingen av det föreliggande sakmaterialet. Föregående års riksdag fastställde vissa nya principer om fria läromedel för eleverna i och beslöt efter att ha förutsatt Kungl. Maj:ts medverkan till vissa preciseringar att de nya principerna skulle träda i kraft . beslut har emellertid icke kunnat effektueras, och något förslag till nya bestämmelser föreligger icke till att fastställas att gälla från nämnda datum. Under sådana förhållanden anser vi oss kunna förutsätta att Kungl. Maj:t, bl. a. med tanke på de ekonomiska konsekvenser nya bestämmelser kan få för kommunerna, underställer huvuddragen i det av SÖ utarbetade förslag som remissbehandlas. Kostnaderna för den läromedelsregistrering och läromedelsinformation som kommer att omhänderhas av skall huvudsakligen täckas av avgifter från läromedelsproducenterna. har skattat summan till . /75 och då räknat med att av institutets betydande driftkostnader skall betalas uppbördsvägen. Föredraganden har i sitt anslagsförslag räknat upp beloppet till , utgörande av driftkostnaderna. Beträffande avgifternas storlek avser föredraganden senare återkomma till Kungl. Lönsamheten inom läromedelsproduktionen är otillfredsställande, bl. a. därför att kommunerna blivit tvungna att skära ned sina läromedelsinköp. Kostnaderna stiger i snabb takt. Branschen är dessutom personalintensiv. Registreringen kan därför knappast finansieras inom minskade producentmarginaler utan kommer troligen att innebära ytterligare fördyring av läromedlen. Flera remissinstanser har berört frågan om avgiftsfinansieringen. beklagar att frågan om institutets finansiering genom avgifter inte tillräckligt har kunnat belysas. Klart är, vilket bestyrks av de mest initierade remissorganen, att läromedelsproducenternas tidigare kostnader för egen information om läromedlen ingalunda bortfaller. kommer sådan information att behövas i mycket stor utsträckning. Uppenbart är att kostnaderna för institutets verksamhet måste begränsas starkt och avgifterna från läromedelsproducenterna måste sättas så låga som möjligt. Registreringen och informationen måste utformas så att onödiga prishöjningar på läromedlen kan undvikas, kommunerna till godo. De nödvändiga automatiska prishöjningarna är stora nog. Under hänvisning till det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. 1. att i styrelsen för läromedelsnämnden skall ingå en lärarrepresentant, 2. att beslut av såväl som läromedelsnämnden skall kunna överklagas, 3. att huvuddragen av de nya bestämmelserna om och formerna för tillhandahållande av fria läromedel för eleverna i skall underställas , 4. att kostnaderna för institutets verksamhet starkt begränsas och registreringsavgifterna sätts låga. () HANS NYHAGE (m) () ()