mot · FX02134 · 1974-01-17 00:00:00 — av m. fl. om ett handlingsprogram för jämlikhetspolitik, m. m. Vårt samhälle har inte nått fram till godtagbara jämlikhetsförhållanden. Den debatt som förts kring denna fråga bör rimligtvis främja en praktisk jämlikhetspolitik. Debatten har emellertid brustit väsentligt i fråga om preciserat innehåll och klara konturer, vilket delvis torde ha sin förklaring i att det obestridligen är en svår uppgift att utforma och konkretisera en praktiskt genomförbar jämlikhetspolitisk målsättning. I förevarande sammanhang är det knappast fruktbart att fastna i teoretiska frågeställningar kring jämlikhetsbegreppets innehåll. Vi vill i all korthet framhålla att vi med jämlikhet avser likvärdiga allmänna förhållanden för människorna, dvs. lika möjligheter att ta del av allt som vi sätter värde på. Det gäller fördelningen av ekonomiska och kulturella resurser, makt och inflytande i samhälle och näringsliv samt att samhället skall behandla alla lika och att människors inställning till varandra präglas av solidaritet. Utgångspunkten för detta är vår uppfattning om alla människors lika värde och rättigheter. Fördelningen av samhällets ekonomiska, kulturella och sociala tillgångar, rättssäkerheten och möjligheten till inflytande och medbestämmanderätt är centrala komponenter i välfärdspolitiken. har välfärden i stor utsträckning bedömts med utgångspunkt i den s. k. bruttonationalprodukten (BNP). Detta begrepp är till skillnad från välfärd ett renodlat ekonomiskt mått. Det förmodas uttrycka det samlade värdet av alla varor och tjänster som produceras i ett land . BNP säger dock föga om vilka varor och tjänster som producerats och är inte heller något mått på välfärden och dess fördelning. i utbyggnaden av vårt samhälle då det främst gällde att övervinna en påtaglig materiell nöd kan det förmodas ha rått stor samstämmighet mellan bruttonationalproduktens tillväxt och människornas upplevelse av stigande välfärd. De allt större kraven på de enskilda människorna i produktionshänseende, med den därav följande psykiska och fysiska förslitningen, innebär emellertid att sambandet mellan BNP och välfärd inte upplevs så starkt. Den hittillsvarande samhällsutvecklingen har, som BNP ökat, lett till stora miljöproblem. Det är nödvändigt att vid bedömningen av välfärdens utveckling ta hänsyn till miljön. En god livskvalitet måste vara det avgörande välfärdskriteriet. Efterkrigstiden har obestridligen präglats av otillfredsställande jämlikhetsförhållanden. påvisade t. ex. att de totala inkomst- och löneskillnaderna ännu var betydande. De senaste årens arbetsmarknadsavtal torde i viss mån ha minskat klyftorna, men alltjämt finns stora grupper med extremt låga inkomster. Strukturomvandlingen har ställt allt fler människor långvarigt utan arbete och i många fall slagit ut dem från arbetslivet. Detta är förhållanden som inte kan godtas från jämlikhetsoch välfärdssynpunkt. Anmärkningsvärt är att kvinnor i allmänhet har de lägsta inkomsterna, trots att principen om jämlikhet för kvinnorna på arbetsmarknaden är antagen. 1 praktiken förekommer alltjämt könsdiskriminering på arbetsmarknaden. Låginkomsttagarna förekommer särskilt mycket inom vissa delar av näringslivet, t. ex. i textilindustrin, träindustrin, vårdyrkena, vissa kontorsarbeten, detaljhandeln samt lantbruks- och skogsarbeten. Jordbruksbefolkningen har lägre genomsnittlig inkomst än övriga inkomsttagare. Småföretagargrupperna har generellt sett låga inkomster. Ett anmärkningsvärt drag är också de stora regionala variationerna i inkomstbildningen. Som framgått av låginkomstutredningen och olika regionalpolitiska undersökningar finns det stor inkomstskillnad t. ex. mellan och övriga regioner. I glesbygdsområdena är löner och inkomster särskilt låga. Åtskilliga beslut fattas i samhället med bristfällig underbyggnad om deras konsekvenser från jämlikhets- och välfärdssynpunkt. Den ovan redovisade inkomstbilden tyder på brister i t. ex. regional-, arbetsmarknads-, närings- och jordbrukspolitiken. Beslutsprocessen är starkt knuten till kvantitativa begrepp uttryckta i ekonomiska termer, medan den enskilde upplever välfärden som ett kvalitativt begrepp med begränsad anknytning till det ekonomiska systemet. Omflyttningen av människor har, för att ta ett exempel, vägletts av ekonomiska beräkningar som understundom pekat på ökad välfärd för den enskilde, medan vederbörande på grund av omätbara sociala och miljömässiga förändringar upplever omflyttningen som en försämring av den personliga välfärden. Allt fler har kommit till insikt om nationalinkomststatistikens bristande förmåga att uttrycka välfärdens utveckling och fördelning. Kraven på utveckling av ett eller flera kompletterande system för alternativa välfärdsbedömningar har därför kommit att resas. En aktiv jämlikhets- och välfärdspolitik måste innebära att man i praktiskt taget alla politiska avgöranden är beredd att främja en definierad samhällsmålsättning. Detta förutsätter ett konkret handlande och en kontinuerlig uppföljning av vidtagna åtgärders effekter i olika avseenden. Den bristande planeringen torde vara en väsentlig orsak till att jämlikhetspolitiken inte gett tillfredsställande resultat. Det finns åtskilliga aspekter som enligt vår mening direkt måste anknytas till en jämlikhetsmålsättning. Några punkter vill vi ange som exemplifiering. Det är angeläget att inkomst- och lönebildningen utformas så att klyftorna minskas. Staten och kommunerna måste beakta detta gentemot sina egna anställda och även i övrigt främja denna målsättning. Ortsgrupperingen av lönerna måste helt avvecklas. Kvinnorna på arbetsmarknaden måste ges samma praktiska förutsättningar och villkor som männen. Strukturpolitiken skall effektivisera näringslivet till förmån för jämlikhet men måste utformas så, att inte enskilda människor slås ut från arbetslivet eller får försämrade villkor. Det är nödvändigt med ökad hänsyn till äldre och handikappad arbetskraft. Näringspolitiken skall inriktas på att främja ekonomisk tillväxt med ökad välfärd. Det är härvid nödvändigt att ge de mindre företagen gynnsammare utvecklingsmöjligheter. Nuvarande näringspolitik missgynnar småföretagen i förhållande till de större, t. ex. genom skattepolitikens utformning. Jordbrukspolitiken måste inriktas på att jordbruksbefolkningen skall kunna uppnå med andra grupper likvärdiga villkor och förutsättningar. En mera målmedveten kamp mot inflationen och prisstegringarna är angelägen, särskilt för låginkomstgrupperna. Arbetsmarknadspolitiken och arbetsvärden måste inriktas på att ge ökade sysselsättningsmöjligheter åt äldre och handikappade. Företagen måste ha särskilt ansvar för sådan arbetskraft. Det är en viktig uppgift för arbetsmarknadspolitiken att skapa ökad tillgång till deltidsarbeten för föräldrar med småbarn. Yrkesutbildningen måste bedrivas med sikte på att underlätta för ungdomen att få yrkesarbete. Det är viktigt med en aktiv och decentralistiskt inriktad regionalpolitik, som i områden med arbetslöshet förbättrar förutsättningarna för näringslivet och skapar nya sysselsättningstillfällen, så att de regionala inkomstskillnaderna kan utjämnas. En angelägen uppgift för arbetsmarknadspolitiken och regionalpolitiken är att främja arbetstillfällen för s. k. dolt arbetslösa, som främst utgörs av kvinnor i områden med sysselsättningssvårigheter. Kommunikationsmöjligheter och övrig samhällsservice måste fördelas så att skillnader i produktionsförutsättningar och levnadsvillkor utjämnas mellan olika delar av landet. Glesbygdspolitiken måste förstärkas med sikte på att i glesbygdsområdena ge tillfredsställande sysselsättningsmöjligheter och service. En allmän arbetslöshetsförsäkring måste utformas så, att alla som kan och vill förvärvsarbeta får ordentligt skydd vid arbetslöshet. En aktiv konsumentpolitik måste bedrivas för att stärka konsumenternas inflytande. Utbildningspolitiken måste i ökad utsträckning inriktas på att ge ungdomarna från olika miljöer likvärdiga utbildningsmöjligheter. Elever som är missgynnade socialt eller utbildningsmässigt måste ägnas särskild omsorg. Vuxenutbildningen kräver ökade insatser som främst måste inriktas på de sämst utbildade grupperna. Kulturpolitiken måste i ökad utsträckning användas som instrument för jämlikhet. Det betyder ökade insatser för kulturpolitiskt En aktiv miljöpolitik, inriktad på såväl yttre som inre samhällsmiljöer, är av stor jämlikhetspolitisk betydelse. Arbetsmiljöerna måste utformas så, att hälsorisker undviks och olika arbetstagargrupper får goda och likvärdiga miljöförhållanden. En företags- eller arbetsdemokrati måste förverkligas som ger alla arbetande goda möjligheter att forma sin egen arbetsmiljö och att påverka produktionsbesluten. Skattepolitiken måste i ökad utsträckning användas i jämlikhetspolitiskt syfte. De höga kommunalskatternas inverkan för de lägre inkomstgrupperna måste särskilt beaktas. Samhället måste genom vårdbidrag och ökade insatser för barntillsyn ge föräldrar med småbarn ökad valfrihet i vad gäller förvärvsarbete. Stödet till barnfamiljerna måste förstärkas och utformas med sikte på att bättre främja en jämlikhetspolitisk målsättning. Hemarbetande måste ges förbättrad social trygghet. Sänkt pensionsålder är en viktig jämlikhetsfråga. Den allmänna pensionsåldern måste sänkas till . Socialpolitiken måste utnyttjas för en jämlikhetspolitisk målsättning. Det är angeläget att få fram ett system med garanterad minimiinkomst för trygghet åt låginkomstgrupper som är förbisedda eller otillräckligt beaktade. Bostadspolitiken måste få en sådan inriktning att även de som har mindre inkomst kan erhålla bostad med god standard. Fördjupad demokrati och länsdemokrati är väsentliga mål för jämlikhet i medborgarnas inflytande över egna samhällsangelägenheter. En framgångsrik välfärdspolitik förutsätter, såsom vi framhållit, att man i politiska avgöranden på olika områden ständigt är inriktad på att främja en jämlikhetspolitisk målsättning. Till grund för detta måste ligga ett program, som kan ge en enhetlig samordning av strävandena till jämlikhet. På olika områden försiggår nu beredning av frågor som har betydelse för jämlikhetspolitiken och utvecklande av metoder för relevanta välfärdsbedömningar. Särskild vikt fäster vi vid den kartläggning som låginkomstutredningen utförde. Det var beklagligt att denna utredning inte fick slutföra sitt arbete. Ett betydelsefullt arbete kan förmodas ske också inom kommittén för jämställdhet mellan kvinnor och män. Inom pågår ett utvecklingsarbete med målsättningen att skapa ett system för periodiska välfärdsundersökningar. Ett liknande utvecklingsarbete pågår inom socialforskningsinstitutet. I statsverkspropositionen presenteras en arbetsfördelning mellan SCB och socialforskningsinstitutet, innebärande att SCB skall svara för det statistiska materialet, medan socialforskningsinstitutet främst skall söka utveckla metoderna för välfärdsbedömningarna. Det synes oss nödvändigt att en särskild parlamentarisk kommitté tillsätts med uppgift att samordna de jämlikhetspolitiska strävandena i olika avseenden till ett jämlikhetspolitiskt program. De exemplifierande punkter vi ovan angett kan tjäna som underlag för detta arbete. Behovet av nära samverkan mellan politiker och forskare är speciellt stort på detta område med tanke på den nära anknytning som måste finnas mellan kartläggning av situationen och förslag till åtgärder för att avhjälpa påvisade brister. Den kommitté som bör tillsättas bör därför också fungera som en parlamentarisk beredning med uppgift att utarbeta ett system för kontinuerlig välfärdsforskning i vårt land. Härigenom bör de välfärdspolitiska effekterna av olika jämiikhetsreformer bättre kunna belysas. Målsättningen för det skisserade arbetet bör vara att åstadkomma dels ett program för jämlikhetspolitik, dels en periodisk rapport på ett system för kontinuerlig välfärdsbedömning med årlig rapportering motsvarande finansplanen i statsverkspropositionen med kartläggning av nuläge och förväntade förändringar av välfärden i landet. En sådan rapportering bör ges samma dignitet som de ekonomiska långtidsutredningar som bedrivs. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos Kungl. anhåller om skyndsamt tillsättande av en parlamentarisk kommitté, vilken ges i uppdrag att under medverkan av kvalificerade forskare utarbeta ett jämlikhetspolitiskt handlingsprogram och ett system för kontinuerlig välfärdsbedömning i enlighet med vad som anförts i motionen. () i Lane-Herrestad () i Glömminge ANNA-L1SA () i