ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FX021695 · 1974-01-01 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:47 angående riktlinjer för kursverksamheten vid statens industriverk, m. m. 1974:47 angående riktlinjer för kursverksamheten vid statens industriverk föreslås bl. a. hur den verksamhet som SIFU nu ansvarar för skall bedrivas i fortsättningen. I propositionen föreslås att den operativa SIFUverksamheten skall förläggas till samt att filialorganisationen skall behållas med filialer i , , , och . Filialerna skall biträda enheten i främst med planering, marknadsföring och genomförande av utbildningsinsatser. Verksamheten skall bedrivas i nära samverkan med företagarföreningarna. Vidare föreslås en successiv uppbyggnad av en utbildningskonsulentorganisation i varje företagarförening. Vi finner det värdefullt att en ökad regionalisering av SIFU:s verksamhet sker och att denna utföres i nära samverkan med företagarföreningarna. Den föreslagna utbildningskonsulentfunktionen ser vi också som en god komplettering till företagarföreningarnas nuvarande verksamhet. Som vissa remissinstanser framhållit bör man kunna tänka sig att företagarföreningarna helt kan fylla uppgiften som regionala organ för SIFU:s verksamhet. kunde då övertagas av företagarföreningarna. Härigenom undviker man en uppsplittring på flera organ av det regionala serviceutbudet. En prövning av en sådan organisation bör enligt vår mening företagas . Emellertid är departementschefen inte beredd att nu föreslå att den regionala verksamheten helt lägges på företagarföreningarna utan förordar att ett antal filialer till SIFU behålles. Vid en granskning av förslaget framgår att ingen filial kommer att finnas mellan och . Detta anser vi otillfredsställande. Företagarföreningarna och deras utbildningskonsulenter skall enligt organisationsförslaget initiera kursverksamhet och företagsutbildning som skall handhas av SIFU och dess filialer. För att denna uppgift skall kunna fullföljas på ett effektivt sätt anser vi att det föreligger behov av en eller två filialer ytterligare. Dessa borde placeras med anknytning till någon av företagarföreningarna i , , eller . Inom detta område är behovet av ökad sysselsättning genom utveckling av mindre och medelstora företag synnerligen angeläget och aktiv verksamhet härför påkallad, bl. a. genom SIFU. 7 sam!. Med hänvisning till det anförda hemställes att anhåller hos Kungl. om inrättande av ytterligare filialer för SIFUis verksamhet, med anknytning till någon eller några av företagarföreningarna i , , och . . () i
mot · FX0217 · 1974-01-11 00:00:00 — om skattelättnader vid användning av inhemskt bränsle. Betydelsen av att inhemskt bränsle kommer till användning framstår nu klarare . Det är av vikt att veden utnyttjas i största möjliga utsträckning för uppvärmning av fastigheter och att åtgärder vidtas som stimulerar till användning av det bränsle som förfars i skog och mark. Den som innehar en jordbruksfastighet får nu betala skatt för bränsle från egen skog men beviljas däremot avdrag för inköpt bränsle. I syfte att uppmuntra till bättre tillvaratagande av ved bör lagstiftningen fördenskull ändras, så att värdet av bränsle från egen fastighet icke beskattas som inkomst och fördenskull icke behöver upptas vid allmän självdeklaration eller på annat sätt. Det bör även övervägas om icke avdrag bör beviljas för kostnader som åsamkas den som tillvaratar bränslen, vilka skulle ha förstörts genom förruttnelse, om markägaren icke utnyttjat dem och därmed även bidragit till att behovet av oljeimport minskas i landet. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om åtgärder i syfte att stimulera till användning av inhemskt bränsle genom skattereduktion. () i Agnäs
mot · FX02170 · 1974-01-18 00:00:00 — angående vidareutbildningen av sjuksköterskor. 1 motion nr 37 till riksdag framfördes vissa synpunkter på behov och tillgång på vidareutbildade sjuksköterskor, beroende på otillräckliga utbildningsmöjligheter. Dessa synpunkter gäller alltjämt. Enligt uppgift har avdelningar måst hållas stängda på grund av brist på kvalificerad personal. Ett fast grepp om behov av vidareutbildade sjuksköterskor skulle erhållas om behörighetsbestämmelser för sjuksköterskor vore utfärdade. Sådana har Kungl. bemyndigat att utfärda för exempelvis tandtekniker och tandsköterskor (1973:85), men för vidareutbildade sjuksköterskor finns t. v. endast rekommendationer (råd och anvisningar) (MF 1970:4). Svårigheten att få behörighetsföreskrifter utfärdade har bl. a. motiverats med personaltillgången. Förhållandet är sannolikt sådant att på grund av brist på vidareutbildade sjuksköterskor åläggs grundutbildade sjuksköterskor ansvarstjänster för vilka de ej äger tillräcklig kvalifikation, som de av denna tjänst förhindras att undergå den utbildning som skulle kvalificera dem till tjänsten. Det är angeläget att behörighetsbestämmelser utfärdas utan tidsutdräkt. Härigenom kan man få ett fast grepp om hur många vidareutbildade sjuksköterskor inom olika områden som erfordras för att fylla inom landets sjukvårdsorganisation behövliga tjänster. Därest avvikelse från behörighetskravet senare erfordras måste dispens sökas. En sådan på fakta grundad behovsuppgift är önskvärd framför allt från de grundutbildade sjuksköterskornas synpunkt, för val av specialitet, men borde också vara bra ur huvudmannasynpunkt. Dessutom inger det en trygghetskänsla för alla att sjukvården är bemannad med personal med betryggande utbildning. Tillkomsten av bestämda behörighetsföreskrifter kommer med all sannolikhet att bestyrka behov av ökade vidareutbildningskurser intill den volym utbildningsmöjligheterna medgivet. I årets statsverksproposition har SÖ föreslagit att 275 terminskurser inrättas för vidareutbildning. Departementschefen föreslår 260. För det nu löpande året fanns medgivna 225 terminskurser. Dessa har genom omfördelning från grundutbildning utökats till 233. Från såväl behovssynpunkt som personalens synpunkt är det angeläget att utbildningen ges största möjliga volym. Enligt uppgift från SCB fanns till 6 659 ansökningar till 1 248 utbildningsplatser, vilket innebär en 40-procentig ökning i förhållande till 1972. Antalet sökande till vidareutbildningskurserna uppvisar en för varje termin ständig ökning, vilket bekräftar att antalet grundutbildade sjuksköterskor som väntar på att få fullfölja sin utbildning ständigt ökar. Till dessa kommer äldre sjuksköterskor sorn av en eller annan anledning vill skifta arbetsområde samt utländska sjuksköterskor som fått legitimation men saknar specialutbildning. Det synes därför angeläget att SÖ:s äskande angående antalet terminskurser för vidareutbildning tillgodoses. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar1 att antalet terminskurser för vidareutbildning av sjuksköterskor fastställer till 275. (Seäven motion 1974:160.)
mot · FX02171 · 1974-01-18 00:00:00 — om återbesättande av en professur i oceanografi vid , m. m. I statsverkspropositionen föreslås att nuvarande tjänst som biträdande professor i oceanografi vid omvandlas till en professur i biofysik. Detta är givetvis helt skilda forskningsområden. Det kan inte vara rimligt att ett för vår framtida miljö och våra framtida levnadsförhållanden så betydelsefullt område som oceanografin får starkt minskade utbildnings- och forskningsresurser genom att en kvalificerad tjänst i ämnet indrages. bör därför besluta att tjänsten som biträdande professor i oceanografi vid i får återbesättas och icke binda samman detta med inrättandet av professuren i biofysik. A. att beslutar att den vakanta tjänsten som biträdande professor i oceanografi vid i får återbesättas, B. att med ändring av proposition 1974:1 bilaga 10 beslutar att till Matematisk-naturvetenskapliga fakulteterna m. m.: Avlöningar till lärarpersonal för /75 anvisa ett förslagsanslag av . GOTAB 74 5702 S 1974
mot · FX02174 · 1974-01-17 00:00:00 — av fru tredje vice talmannen m. fl. om för pensionärer. Genom internationell överenskommelse, i vilken medverkar, har ungdomar beretts möjligheter att med ett särskilt kort färdas billigt med järnväg och bese ett flertal europeiska länder. Kortet, som kostade , har närmast blivit en succé. Samma möjligheter till billiga resor borde ett visst antal månader kunna ges även pensionärer. De människor som är pensionerade har i allmänhet inte alls haft möjlighet att se andra länder i den utsträckning som gäller för dagens ungdom. De charterresor som finns till speciella turistmål tillgodoser ofta inte pensionärernas önskemål. Andra färdsätt är däremot som regel för dyra för den som har att leva på en knapp pension. Om det förmånliga utvidgades till att gälla inte endast ungdom utan även pensionärer, skulle säkert många människor med goda krafter och mycken fritid, i varje fall inom , på ett relativt billigt sätt kunna förverkliga sitt livs resedrömmar. Under hänvisning till det anförda hemställer vi att ger Kungl. Maj:t i uppdrag att verka för en internationell överenskommelse om även för pensionärer och att återkomma till med förslag. () /ENKEL (fp)
mot · FX02176 · 1974-01-17 00:00:00 — av herrar i och i om återinförande av affärstidslagen. När slopandet av affärstidslagen behandlades i , förväntade sig departementschefen och riksdagsmajoriteten att söndagsöppethållande skulle förekomma inom måttliga gränser och ta sikte på konsumenternas intressen. Erfarenheten visar att varuhusen på många orter utnyttjat möjligheten till öppethållande på ett sätt som har gett många affärsanställda onödigt obekväm arbetstid och alltför ofta har rubbat deras möjligheter till ro och avkoppling över . Det har alldeles påtagligt kunnat förmärkas att de fria affärstiderna utnyttjats som konkurrensmedel. Den oro som många kände inför slopandet av affärstidslagen tycks ha varit berättigad. Många butiksanställda upplever sin situation som mycket pressad. Det har från en lång rad fackliga organisationer framkommit erinringar mot söndagsöppethållandet. 1 motioner, knutna till propositionen om slopandet av affärstidslagen, framfördes farhågor för att många av de butiker som drevs av ägaren och hans familj skulle komma att försvinna. Det fanns ju ingen arbetstidslag som reglerade deras arbetstid. Dessa farhågor har i många fall tyvärr besannats. Förutvarande affärstidslag medverkade till att arbetstiden hölls inom rimliga gränser. I försök att konkurrera med de stora varuhusen har många butiksägare, på grund av orimlig arbetsbörda och ett alltför hårt konkurrensläge, tvingats att ge upp. En följd av detta har blivit att många konsumenter har mist förmånen att ha en närbutik. Särskilt kännbart upplever handikappade, äldre och småbarnsmammor detta. Inte minst den nu pågående energikrisen visar på närbutikernas betydelse. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t hemställer att förutvarande affärstidslag återinförs med den förändringen i dess bestämmelser att den kommunala dispensmöjligheten slopas och att butiker i stället äger rätt till söndagsöppet efter anmälan till myndighet. HANS () i
mot · FX02177 · 1974-01-17 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för civilt utnyttjande av krigsmaterielindustrin. Problem rörande civila sysselsättningsalternativ för de anställda i företag med militär produktion har vid upprepade tillfällen aktualiserats i av kommunisterna. förstärks frågans betydelse. expanderade de militärt inriktade industrierna, medan en begränsning av denna produktion aktualiserats. Den enorma satsningen på tillverkningen av militärflygplan ledde till en kraftig expansion av exempelvis . Hela har starkt ifrågasatts, och att denna satsning av miljardbelopp på stridsflygplan har en gräns börjar framstå allt klarare. Därmed tränger sig oundvikligen frågan fram om vad som skall ske med de anställda inom företag som liksom med den bygd som i så hög grad är beroende av denna verksamhet. Redan den begränsning i tillverkningen av flygplanet som aktualiserades beräknades få som följd att i runt tal 400 anställda vid i skulle ställas utan arbete. Av frågedebatt i framgick att regeringen främst sätter sin förhoppning till fortsatt militär produktion liksom till att företaget självt skall skaffa ersättningsproduktion vid en nedgång i de militära beställningarna. Något program för att stimulera övergången till civil produktion, som från vpk efterlysts, finns fortfarande inte. Koncentrationen av den militära produktionen till vissa orter och regioner gör problemet särskilt besvärligt för dessa. En situation med omfattande driftsinskränkningar och avskedanden skulle få svåra verkningar. Försörjningen för tiotusentals människor enbart i baseras på militär verksamhet. Detta visar det angelägna i att skapa ökat inslag av civil produktion för att uppnå en bättre balans och framför allt öka tryggheten för de anställda. Även på andra orter är den militärt betingade produktionen omfattande. För de anställda är otryggheten stor så länge inga alternativ står till buds. Vi kan inte godta den avvisande hållningen till kravet om ett statligt program för övergång till civil produktion. Det förhållandet att industrierna växt fram och expanderat som en följd av miljardsatsning genom statsmakternas beslut talar för att statmakterna också har såväl ett särskilt intresse som ett särskilt ansvar för att produktionsresurserna kommer till utnyttjande och för de anställdas trygghet. Jämsides med fortlöpande åtgärder i syfte att stimulera övergång till civil produktion behövs även en långsiktig handlingslinje för den framtida omstrukture ringen av de industrier som är inriktade på militär produktion. Med hänvisning till det anförda föreslås att hemställer hos regeringen att en utredning tillsätts med uppdrag att skyndsamt utarbeta ett program för civilt utnyttjande av de resurser som kan frigöras genom en nedskärning av krigsmaterielproduktionen. PER (vpk) (vpk) i (vpk) i
mot · FX02178 · 1974-01-18 00:00:00 — av m. fl. om utnyttjande av turistanläggningar inom det allmänna stödområdet för konvalescentvård m. m. har flera turistanläggningar visat mindre goda ekonomiska resultat. Kostnaderna har ökat, beläggningssäsongerna är för korta med hänsyn till höga investeringskostnader. Till svårigheterna för bl. a. fjällturistanläggningarna har dessutom de snöfattiga vintrarna bidragit på ett negativt sätt. För en mycket stor del av de människor som drabbats av olika sjukdomar erfordras längre eller kortare konvalescens eller eftervård. En förläggning av sådan vård till ordinarie sjukvårdsinrättningar medför minskat utrymme för övriga vårdsökande, längre väntetid för sådana samt höga vårdkostnader för de eftervårdade. av året står de tidigare nämnda turistanläggningarna oanvända, resulterande i dåligt utnyttjade investeringar, dålig lönsamhet och ojämn sysselsättning för de anställda. De snöfattiga vintrarna har förlängt den tid som utnyttjandet varit dåligt. Mycket tyder på att så blir fallet även , då dessutom oljekrisen och bensinransoneringen sannolikt kommer att bidra till ytterligare begränsning av turismen. Vi är fullt medvetna om att dessa anläggningar inte passar för alla konvalescenter, men de torde vara fullt tillfredsställande för många, som inte lider av något direkt handikapp utan i första hand behöver vila, rekreation, luftombyte osv. Särskilt inom stödområdet finns lämpliga anläggningar, där en sådan anordning skulle bidra till ökade sysselsättningsmöjligheter, framför allt för ortsbunden kontinuerlig arbetskraft. En åtgärd som skulle göra det möjligt att kombinera outnyttjade turistanläggningar, ej sysselsatt personal och möjlighet till konvalescens och eftervård för sjuka människor vore att under lågsäsong utnyttja lämpliga turistanläggningar för sådan vård. Sjuk- och konvalescentvården hör visserligen i stor utsträckning till och kommunens angelägenheter, men med hänsyn till möjligheterna till samordning av verksamheten och på grund av de relativt stora åtaganden som staten gått in med i olika turistprojekt och de betydande förluster av allmänna medel i samband med turistanläggningar, som redan inträffat anser vi att de statliga myndigheterna bör ta det samordnande initiativet i denna fråga. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att hos Kungl. anhåller om utredning och förslag angående möjligheterna att utnyttja lämpliga turistanlägg ningar inom stödområdet under lågsäsong för konvalescentvård och eftervård av patienter som endast är i behov av vila, rekreation, luftombyte och dylikt. PER () i Gäddvik () i Agnäs GOTAB 74 5703 S 1974
mot · FX0218 · 1974-01-10 00:00:00 — om tillsättande av skatterättviseutredning. Rättvisa och jämlikhet är honnörsord i ett demokratiskt samhälle. Inte minst viktigt och nödvändigt är att innebörden av de båda begreppen genomsyrar skattesystem och skattelagstiftning. Vi vet alla att rättvisa och jämlikhet inte existerar inom beskattningen. Skattefusk och skatteflykt florerar. Skattemoralen är låg och helt visst i stadigt sjunkande. De mer eller mindre krampaktiga försök som gjorts att åstadkomma en ändring till det bättre har slagit slint. Skattetrycket är synnerligen ojämnt fördelat på skilda kategorier skattskyldiga. De hederliga får betala för de oärliga. Det måste framstå som en oavvislig skyldighet för statsmakterna att inte underlåta något som kan åvägabringa rättvisa och jämlikhet i beskattningen. En lämpligt sammansatt utredning - med representanter från rättskipning, åklagarmyndighet och utsökningsmyndighet bör skyndsamt tillsättas med enda uppgift att söka skapa ett skattesystem och en skattelagstiftning som motsvarar, rimliga krav på rättvisa och jämlikhet kategorier och enskilda emellan. Intill dess att så skett är vårt demokratiska samhälle ofullgånget och bristfälligt. Med åberopande av vad jag anfört hemställer jag att hos Kungl. Maj :t begär att en skatterättviseutredning skyndsamt tillsätts med uppgift att framlägga förslag om sådana ändringar i skattesystemet och skattelagstiftningen att rättvisa och jämlikhet uppnås.
mot · FX02180 · 1974-01-17 00:00:00 — angående drivmedelsförsöijningen i glesbygder. Behovet av service i vårt lands glesbygder har i olika sammanhang betonats. Tillgång till post, telefon, dagligvaruhandel osv. är en förutsättning för att människorna skall kunna bo kvar. Den rådande oljekrisen har medfört försämringar i flera avseenden för dessa bygder. I avsaknad av kollektiva transportmedel är bilen absolut nödvändig som fortskaffningsmedel. Tilldelningen av drivmedel för resor till och från arbetet förutsättes ske generöst för dessa människor och skall ej här beröras. I detta sammanhang måste dock uppmärksammas de nedläggningar av bensinstationer som sker. Av artiklar i tidningspressen har framgått hur oljebolagen behandlar småförsäljarna vid tilldelning av bensin och olja. En viss sanering av branschen torde för många orter inte medföra några nackdelar. För andra orter däremot medför kanske en nedläggning av en bensinstation att en hel bygds invånare måste åka flera mil för att få bränsle till bilen eller motorsågen. En sådan utveckling kan inte tolereras; här måste samhället gripa in och garantera att även försörjningen med bränsle fungerar i dessa bygder. En närliggande fråga är drivmedelspriset. är landet indelat i zoner, vilket innebär olika priser på t. ex. bensin. Detta har medfört att de som oundgängligen måste använda bilen får betala bensinen dyrast. Detta förhållande är inte tillfredsställande; här måste en ändring komma till stånd så att drivmedelspriset blir lika i hela landet. Med stöd av vad i motionen anförts hemställs att beslutar hemställa hos Kungl. Maj.t att de åtgärder vidtas som kan anses behövliga för att bättre tillgodose drivmedelsförsörjningen i glesbygder.
mot · FX02182 · 1974-01-17 00:00:00 — av i m. fl. om översyn av bestämmelserna för anställning i halvskyddad verksamhet. Utslagningsmekanismen på arbetsmarknaden har varit mest kännbar för vissa grupper. För att i någon mån rätta till detta missförhållande har lagstiftningen bl. a. föreskrivit längre uppsägningstid för den äldre arbetskraften. Även om syftet varit det bästa, har följderna inte alltid blivit de avsedda. Den som redan har en anställning får på kort sikt en fördel. Arbetsgivaren har skyldighet att under upp till sex månaders uppsägningstid betala lön och därtill hörande kostnader. i trångt ekonomiskt läge och med låg självfinansieringsgrad får extra svårigheter att ställa om sig till en förändrad marknadssituation. Lagen om förlängt uppsägningsskydd blir då en bumerang, som allvarligt försvårar återgång till förvärvsarbete för de redan arbetslösa som befinner sig över en viss ålder. Av de sysselsättningsskapande åtgärder som ställt till förfogande har man särskilt rekommenderat s. k. halvskyddat arbete statsbidrag till arbetsgivaren, beräknat på den anställdes kontantlön. Värdet härav är emellertid begränsat av flera anledningar. Så t. ex. är de sociala kostnaderna ej medräknade i bidragsunderlaget. Eftersom lönekostnaden som regel är av kontantlönen blir den verkliga bidragsandelen av lönekostnaden. Att anställa en person med större nedsättning i arbetsförmågan än vad som motsvarar dessa innebär, trots statsbidrag, en kännbar kostnad för arbetsgivaren och därmed minskade möjligheter för denna kategori arbetssökande att få anställning. Detta blir särskilt påtagligt, om man vid sidan av den åtminstone inledningsvis nedsatta produktiviteten hos den anställde tar hänsyn till introduktionskostnader och andra extra insatser från arbetsgivarens sida. Optimistiska kalkyler har räknat med att totalt ca 20 000 personer skulle kunna beredas halvskyddat arbete, men är det bara litet över 4 500 som är sysselsatta i sådant arbete. Den här refererade samarbetsformen mellan näringsliv och samhälle är baserad på en sund tanke och skulle kunna bli ett mycket verksamt medel för att höja sysselsättningen också för handikappade eller äldre personer med nedsatt arbetsförmåga. Hänsynen till svagare arbetskamrater skulle positivt kunna förändra arbetsmiljön i vad gäller de personliga relationerna på en arbetsplats med allt vad detta innebär av indirekta vinster för alla. Några förutsättningar för att stimulansen av anställningar till halvskyddat arbete skall bli effektiv är bl. a. följande: Det 40-procentiga bidraget vid halvskyddat arbete bör relateras till hela lönekostnaden. Dispens från nyanställningsvillkoret vid halvskyddat arbete bör kunna ges för arbetstagare som omfattas av lagen om förlängt uppsägningsskydd. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos Kungl. anhåller om översyn av gällande bestämmelser i vad avser anställning av äldre eller handikappad arbetskraft i halvskyddad verksamhet i såväl offentlig som enskild tjänst, syftande till ökad anställningsstimulans. PER-ER1C RINGABY (m) PER-ER1C C. NISSER (m) () () () ()