mot · FX021827 · 1974-04-30 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:107 angående intrång i nationalpark. Maj:ts proposition 1974:107 föreslås medgivande av visst intrång i nationalpark för att göra det möjligt att anlägga en väg mellan och . Vägens sträckning genom kommer enligt förslaget att nära ansluta till den befintliga järnvägen. Vägens längd inom uppgår till . Den areal inom som tas i anspråk för vägen och till denna hörande arbeten har beräknats till 52 ha. Rent formellt har endast att ta ställning till själva intrångsframställningen och den därvid presenterade tekniska lösningen av eventuell vägbyggnad. Härvid kommer vi i det följande att behandla: principen för skydd av visst geografiskt område i form av nationalpark, naturskyddsintressen och såväl nationella som internationella vetenskapliga intressen, den föreslagna vägplanen jämte hithörande tekniska lösningar, såsom lavinavbärare. Vidare kan vi ej underlåta att ta upp några problem som intimt hör samman med det föreslagna intrånget i och av flera skäl ej kan ses som från propositionsyrkandet skilda problem. Dessa punkter har också delvis behandlats i propositionen. Härvid kommer vi att ta upp frågor av följande karaktär: - försvarspolitiska överväganden, - arbetsmarknadspolitiska dispositioner, - alternativa kommunikationsmöjligheter, Det är vår uppfattning att de ovan angivna intressena skall vägas mot de rimliga krav som av lokalbefolkning, turistintresse och lokalt näringsliv kan ställas för att åstadkomma bättre kommunikationer i övre i allmänhet och i Kirunatrakten i synnerhet. Härvidlag är det inte nödvändigt att intrångsfrågan och den därefter eventuellt kommande vägen behöver ställas mot varandra i en slutgiltig bedömning. Flera skäl talar för att kommunikationerna i denna del av landet bör få en såväl snabb som tillfredsställande lösning. Tanken på att för kommande generationer reservera markområden som kan vittna om olika landskapstyper, fraktioner av ursprunglig natur eller odlingslandskap är gammal i . Redan för omkring framkastades tanken på bildandet av s. k. riksparker på kronans mark efter mönster från och . Avsikten var då att åstadkomma, vilket kom till uttryck riksdagsbeslut, ett inom ett land för det allmännas räkning avsöndrat område, där fasta naturföremål och ytbildningar, växt- och djurliv hålles fredade mot varje ingrepp och åverkan för att kunna utgöra likasom ett bestående monument av fosterlandets natur. Denna tanke, att bevara vissa områden i ett ursprungligt skick, har dels vuxit sig starkare, dels visat sig vara till stort gagn för vetenskapliga och naturskyddssynpunkter tillmäter vi de yttranden som grund och vetenskapi ig grund framtonat och nödvändigheten av bibehållandet av referensområden framhållits i många länder. Även i , bl. a. års miljövårdskonferens, har forskare, ansvariga politiker och en bred allmänhet förespråkat bevarande av befintliga referensområden och inrättande av nya sådana som ett led i vakthållningen kring miljöer och resurser. Enligt vår bestämda uppfattning finns i vårt industriellt välutvecklade, på naturresurser rika, land inte fog för ett åsidosättande av ett moraliskt åtagande, vilket intrång och förstörelse av nationalparker-referensområden i hög grad utgör. Vår höga levnadsstandard och konsumtionsinriktade samhälle måste styras av ansvar för forskning och miljövård samt respekt för de åtgärder som en gång vidtagits i syfte att skapa replipunkter i naturen. I fråga om nationalparker innebär varje intrång eller förändring av mänsklig hand ett oåterkalleligt övergrepp på icke regenererbara resurser, växtlokaler eller landskapstyper. Vår principiella inställning är att inga skäl föreligger att i nuvarande utvecklingsskede för vårt land avstå från principen om en nationalparks okränkbarhet. Då vi skall göra överväganden från såväl nationella som internationella, vetenskapliga och naturskyddssynpunkter tillmäter vi de yttranden som avgivits av Kungl, vetenskapsakademin och domänverket stor vikt. Akademin konstaterar att området måste anses vara av utomordentligt stor betydelse för vetenskaplig forskning. 1 synnerhet gäller detta dess värde som referensobjekt för den nationella och internationella miljöforskningen. Långa undersökrtingsserier, forskningen i området har bedrivits sedan 1900talets början, inom områdena geologi, meteorologi, fysik, geografi, geofysik, limnologi, botanik och zoologi har resulterat i närmare 2 000 vetenskapliga avhandlingar m. m. Bland många mycket långsiktiga projekt vill vi särskilt nämna ett s. k. tundraprojekt, vilket bedrivs av IBP (International Biological Program). Området har hög klassificering på den internationella lista, vilken beskriver områden av synnerlig vikt för forskningen i hela världen (den s. k. AQUA-listan). Från allmän synpunkt måste vetenskapens ord rörande följande faktorer väga mycket tungt. o ett infekterat geninnehåll kan omintetgöra möjligheterna att använda trakten som referensområde för den aktuella forskningen, O områdets naturliga dränering störs, O gaser, saker och articifiell substans tillförs området, vilket innebär att dess renhet går förlorad, o ökad förslitning, vilket kan ta sig uttryck i bl. a. ökad åverkan på en i många fall unik växtlighet, 0 värdet av fortsatt arbete vid naturvetenskapliga forskarstation minskar. Vidare kommer ett intrång i nationalpark att ovillkorligen leda till att den karaktär av orörd fjällnatur, som området en del beklagliga ingrepp till trots ändå fortfarande har, rent allmänt successivt förändras genom den stigande besöksfrekvens som en väg onekligen innebär. skall självfallet stå öppen för alla besökare under iakttagande av det kravet att det sker på sådana villkor att parkens egenart förblir orubbad. Detta förhållande kan sägas råda med nuvarande besökstryck som i huvudsak utövas av till fots gående människor. Det förefaller oss också sannolikt att det, utan olägenhet för parken, är rimligt att fler människor borde kunna besöka området. Dock måste detta ske utan fordon av något slag. Av vetenskapliga och naturvårdsskäl ställer vi oss således helt avvisande till intrång i det aktuella området. 1 vad avser den föreslagna vägplanen är sträckningen genom helt oacceptabel enligt vår mening. Däremot har vi inga rent vägtekniska synpunkter förutom att det är angeläget att geovetenskaplig expertis till alla delar ges möjlighet till vidare undersökning i vad avser de s. k. lavinavbärarnas tillförlitlighet från säkerhetssynpunkt. De försvarspolitiska överväganden som ovillkorligen måste göras för att få en total bedömning av möjligheterna att anlägga en väg i öst-västlig riktning inom detta område ger enligt vår uppfattning följande resultat. En väg med föreslagen sträckning ökar krigsrisken inom denna del av vårt land i den händelse den numera kända stormaktsuppladdningen i nordkalottområdet leder till militära aktioner eller krig. Den moderna tekniken vid s. k. konventionell krigföring möjliggör exempelvis snabb och numerärt stor luftlandsättning av såväl trupp som erforderliga fordon och vapen. För att neutralisera detta potentiella hot torde mycket stora egna resurser i form av stående insatsberedskap erfordras inom det aktuella området, sedan detta genom ett vägbygge sådant som det planerade fått ett avsevärt större strategiskt intresse än . De sysselsättningsfrämjande skäl som talar för ett vägprojekt måste betraktas som relativt kortsiktiga, varför det enligt vår uppfattning är mera angeläget att disponera de medel som vägen skulle ta i anspråk på ett annat sätt. Vi tänker då närmast på en ökad satsning på tågförbindelser. Detta bör ske på ett sådant sätt att såväl Kirunabor som turister till en mycket låg kostnad skall ha goda järnvägsförbindelser till såväl fritidsbebyggelsen som nationalparksområdet. Härvid kan exempelvis en utredning resultera i att en vägförbindelse, utan olägenhet för olika naturskyddsintressen, till det av Kirunaborna mest anlitade fritidsområdet öster om kan övervägas. För anknytning till det nordnorska vägnätet önskar vi att ett system utvecklas för tåg/bil/persontransport, vilket dels är smidigt och bekvämt att utnyttja, dels får användas till låg kostnad. Detta torde innebära att de berättigade krav på bättre kommunikationer som finns i mycket stor utsträckning kunde tillgodoses. Vidare anser vi att de sysselsättningsåtgärder som borde genomföras är satsningar på en differentierad industri i . Detta har också en mera långsiktig effekt. En utredning rörande betydelsen av en ekonomisk satsning av samma storleksordning som det planerade vägbygget avser, fördelad på förbättrade kommunikationer i form av avancerade lösningar av bil/persontransporter på järnväg och differentierad industri i , börskyndsamt göras. Enligt vår uppfattning skall inte något intrång i nationalpark tilllåtas, dock är det angeläget att på annat sätt än väg genom lösa de aktuella kommunikationsproblemen i denna del av vårt land. Med stöd av ovanstående hemställes att med avslag på propositionen 1974:107 om intrång i nationalpark hos Kungl. Maj:t anhåller om skyndsam utredning angående de kommunikationsproblem som råder i Kirunaområdet. HANS () i