mot · FX02743 · 1974-01-25 00:00:00 — av herrar och om parlamentarisk beredning av U 68. Den högre utbildningen är i stort behov av reformer. Om det råder allmän enighet. Utbildningens innehåll och inriktning behöver förändras för att möta kraven från individer och samhälle. och undervisningsformer behöver anpassas till ändrade förutsättningar. har situationen för den högre utbildningen förändrats mycket snabbt. Nya utbildningsbehov har gjort sig gällande och högre utbildning har blivit tillgänglig för stora medborgargrupper, inte minst tack vare de stora skolreformerna och utbyggnaden av det studiesociala stödet. Det återspeglas i den snabbt växande tillströmningen till universitet och högskolor, framför allt . De senaste årens nedgång ändrar inte på det förhållandet. ligger tillströmningen på en avsevärt högre nivå än . En konsekvens av denna utveckling är att studerandekadern blivit alltmer heterogen med avseende på ålder, förkunskaper, studiemålsättningar och sociala förhållanden. Inslaget av vuxenstuderande har vuxit markant. Allt fler av de studerande syftar inte till att avlägga en fullständig examen utan vill endast studera något ämne eller några kurser antingen som ett led i en systematisk vidareutbildning eller för att i största allmänhet vidga sitt kunskapsregister. och högskolor är i realiteten delar av ett folkbildnings* och yrkesutbildningssystem med uppgift att tillhandahålla högre utbildning för ett stort antal studerande med vitt skilda förutsättningar och önskemål. Utbildningsinnehåll, studieorganisation och undervisningsformer måste naturligtvis anpassas efter detta. Men är universitetsorganisationen i många avseenden utformad utifrån helt andra förutsättningar, även om begynnande förändringar kunnat noteras . Det är en av orsakerna till att det fordras en reform som berör all högre utbildning. Om en sådan skall genomföras successivt eller i ett sammanhang, och hur mycket som skall ske genom centrala beslut eller på lokala initiativ är en senare och mer praktiskt betingad fråga. Ett annat skäl för en reform av den högre utbildningen är följderna av det helt fria tillträdet till vissa delar av den högre utbildningen. Det har medfört okontrollerbara variationer i utbildningsvolym och examination, vilket försvårar fördelningen av resurser mellan olika utbildningar och utbildningsbehov samt ett effektivt utnyttjande av dem. Det har i sin tur bl. a. lett till att det under vissa perioder varit svårt att försäkra sig om tillräckligt många kompetenta lärare och under andra att erbjuda dem en Ett tredje skäl är de arbetsmarknadsmässiga konsekvenserna av den snabba expansionen . Den har medfört stora svårigheter för de studerande att få arbete efter avslutad utbildning ett problem som troligen kommer att bestå även . Delvis är det en följd av den relativt allmänna och för offentlig förvaltning och läraryrket avpassade utbildningen vid de filosofiska fakulteterna. Men i hög grad sammanhänger svårigheterna också med att arbetsmarknaden inte tillräckligt snabbt kunnat anpassa sig till den ökade examinationen. Det har skapat ett allvarligt socialt problem. utbildningsutredning (U 68) U 68 tillkallades med uppdrag att allsidigt utreda frågan om den eftergymnasiala utbildningen. Direktiven angav dimensionering, struktur och organisation samt lokalisering som några huvudpunkter för utredningsarbetet. Utredningen fick en sammansättning som markant awek från vad som är vanligt inom svenskt utredningsväsende. Som ordförande tillkallades den ansvarige statssekreteraren, och de tre närmaste berörda generaldirektörerna utsågs till ledamöter. Till denna ämbetsmannautredning knöts tre referensgrupper med företrädare för de politiska partierna, utbildningsväsendet respektive arbetsmarknadsorganisationerna. Under utredningsarbetets gång har dessutom ett stort antal arbetsgrupper och experter tillsatts för att behandla olika specialfrågor. Utredningsarbetet har bedrivits under förhållandevis öppna former. Medlemmarna i referensgrupperna har haft stor frihet att diskutera promemorior och förslag inom den egna organisationen och på många håll har interna referensgrupper tillsatts. a. fyra debattskrifter har en bredare allmänhet på ett tidigt stadium givits möjlighet att ge synpunkter på utredningens arbete. De inkomna synpunkterna tycks dock inte ha haft någon större betydelse för utredningens förslag. Trots den yttra öppenheten har det egentliga utredningsarbetet helt skötts av de sakkunniga. De har svarat för uppläggningen av arbetet och ensamma avgjort t. ex. sammansättningen av expertgrupperna och urvalet av särskilda utredningsmän. Referensgruppernas uppgift har varit att lämna synpunkter på förslag som lagts fram av de sakkunniga. Det har emellertid ankommit på de senare att avgöra om och i vilken utsträckning de framförda synpunkterna skulle beaktas. Vidare har endast de sakkunniga haft den fullständiga överblicken över diskussionerna i referensgrupper och arbetsgrupper. Mot denna bakgrund har , samt moderata samlingspartiets representanter i den politiska referensgruppen i ett särskilt yttrande till U 68 :s huvudbetänkande understrukit att de sakkunniga ensamma bär ansvaret för utredningens förslag. I sitt yttrande hänvisar de tre representanterna också till att de icke-socialistiska partierna i protesterat mot utredningens sammansättning och begärt att den skulle omvandlas till en parlamen I en motion till riksdag (1:277, 11:311) framhöll de tre partierna, att de fann det av såväl principiella som praktiska skäl förkastligt att i en utredning som oundvikligen kommer att resultera i omfattande riksdagsbeslut inte ingår representanter för riksdagspartierna. Den fortsatta handläggningen av utredningsförslaget I det här sammanhanget avser vi inte att ta upp U 68 s förslag till närmare granskning utan endast frågan om förslagets fortsatta handläggning. Remissarbetet är visserligen inte helt avslutat, men av vad som framkommit kan man redan nu konstatera att remissopinionen är starkt splittrad. De remissvar, som inkommit från bl. a. universitet och högskolor, studerandesammanslutningar och lärarorganisationer, är genomgående starkt kritiska till stora delar av U 68 3 förslag. Och de ger uttryck för den tämligen enstämmiga uppfattningen att utredningsförslaget inte utan betydande omarbetningar kan läggas till grund för en samlad reform av den högre utbildningen. I den fortsatta handläggningen av frågan kommer de som bär ansvaret för förslaget att ha ett avgörande inflytande. Bland de tyngsta remissinstanserna återfinns de tre verk, vars generaldirektörer ingått i utredningen, och den slutliga sammanvägningen av utredningsförslag och remissopinion kommer att ske inom under ledning av den statssekreterare som också varit ordförande i utredningen. Detta är enligt vår mening inte en tillfredsställande ordning. Med hänsyn till den allvarliga kritik som framförts mot förslaget och med hänsyn till de ovan påtalade formerna för utredningsarbetets bedrivande bör en förnyad och mera oberoende prövning av förslaget och av remissynpunkterna komma till stånd. En parlamentarisk beredning med företrädare för riksdagspartierna bör därför tillsättas för att granska utredningsförslaget. En första uppgift för denna beredning bör vara att avgöra vilka delar av U 68 :s förslag som kan bli föremål för relativt snara beslut och vad som med hänsynstagande till remissinstansernas kritik kan kräva en mera genomgripande omarbetning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär att en parlamentarisk beredning med företrädare för riksdagspartierna tillsätts för att på grundval av inkomna synpunkter pröva U 68 :s förslag. () () 1* 1974.