mot · FX021426 · 1974-01-26 00:00:00 — av m. fl. om förbättrade radiokommunikationer för ökad trafiksäkerhet m. m. I interpellation har berörts frågan om användning av privatradio på medborgarbandet i trafiksäkerhetsfrämjande syfte. Av svaret framgåratt man inte anser det vara realistiskt att tro att en kontinuerlig dygnetruntpassning skall kunna ombesöijas genom frivilliga insatser av organisationer eller enskilda. Det erinras däremot om försöket med hjälptelefoner på motorvägen där dittillsvarande verksamhet skulle ha gett positiva erfarenheter. I annat sammanhang har i fråga om vägtrafikkanal tills vidare avvisat detta och hänvisat till möjligheten att abonnera på mobiltelefon för installation och användning i fordon. I motionen 1973:167 har hemställts om åtgärder för att förbättra kommunikationsmöjligheterna i fjällvärlden speciellt i samband med nödsituationer med en fjällräddningskanal för privatradio på medborgarbandet. Denna hemställan avstyrktes inom justitieutskottet genom betänkandet JuU 1973:29. Den huvudsakliga motiveringen var härvid att fjällräddningstjänsten handhas av polisen som disponerar ett kommunikationsnät med bättre egenskaper och andra frekvenser än privatradiostationema. Då nämnda betänkande innhåller en god översikt över aktuella radiokommunikationsmöjligheter där även den s. k. sjöräddningskanalen behandlas görs inte någon sådan beskrivning i denna motion. Vad som dock bör framhållas är att det f. n. finns ett hastigt stigande antal fasta, mobila respektive manuellt bärbara privatradiostationer i landet. Här avses de typer som används av många båtägare, ett antal bilägare samt exempelvis jägare och andra friluftsmänniskor. Oavsett värdet av och polisens kommunikationsnät, finns det alltså på privatradiobandet en mycket omfattande kommunikationsreserv som bör tillvaratagas - särskilt i nöd- och säkerhetssituationer. Detta inte minst då samhällets kostnader för anlitandet av denna kommunikationsreserv skulle bli mycket ringa. Det kan t. o. m. på grundval av hittillsvarande erfarenhet antas leda till avsevärda besparingar av allmänna och enskilda medel i samband med verkliga eller förmodade nödsituationer inom fjällvärlden. De för fritidsbåtar upplåtna kanalerna 11 A och 16 är avsedda för ökning av säkerheten till sjöss och underlättande av navigeringen. Dessa kanaler får också användas för att höja säkerheten vid färder och vandringar i Qällvärlden men något organiserat kommunikationsnät finns inte för fjällområdena. Detta beror i hög grad på att en fjällräddningskanal inte är helt legaliserad. 1 ännu högre grad gäller detta för en vägtrafikkanal som med nuvarande bestämmelser får betraktas som förbjuden. Denna motion vill fästa uppmärksamheten på värdet av att utnyttja privatradio inom medborgarbandet dels i trafiksäkerhetsfrämjande syfte, dels för att uppnå större säkerhet inför nödsituationer i fjällvärlden. Allmänt om privatradio inom medborgarbandet Privatradiotrafik vilket sker inom det s. k. medborgarbandet skall inte förväxlas med s. k. amatörradiotrafik av amatörsändare med särskilda radiocertifikat i högre kravklasser. Bilburna (mobila) privatradioanläggningar skall inte heller förväxlas med de genom abonnerbara mobilradiotelefonema. Privatradiobandet är tillgängligt för alla svenska medborgare utan särskilda radiokunskaper. Trafiken går på 23 separata kanaler inom 27 MHz-bandet. Tillstånd meddelas av . Trafiken sker endast med samtal. Trafik sker vanligen mellan tillståndshavarens egna stationer t. ex. en basstation i hemmet och en båt- eller bilburen station. Även små bärbara stationer används. Trafik med främmande stationer är inte tillåten. finns även 45 000 privatradiotillstånd registrerade i landet och antalet ökar snabbt, huvudsakligen genom allmänhetens ökade förståelse för privatradions nytta bl. a. för sjösäkerheten. F. n. används privatradiostationema i stor utsträckning för sjötrafiken inte endast för familjebruk utan även av yrkesfolk. En förhållandevis omfattande organisation finns utbyggd runt landets kuster där bl. a. lotsstationerna kan nås med privatradio i nödsituationer. Fjällräddningen utnyttjar i mindre omfattning privatradiobandet och härutöver sker en omfattande radiotrafik mellan basstationer och fiskare, jägare, bärplockare, vandrare, skogsarbetare m. fl. på detta band. Bilburna stationer förekommer i förhållandevis stor mängd över hela landet och trafiktätheten är här relativt stor året runt. Tillståndsinnehavarna har vanligen sina basstationer öppna på kvällstid och genom landets privatradioklubbar finns en riksomfattande kommunikationsmöjlighet med privatradio. Genom privat radioklubbarna kan snabbt organiseras skallgångskedjor, spaningshjälp, kommunikationshjälp vid olyckor eller evenemang m. m. genom att klubbmedlemmarna vanligen innehar såväl bilburna som bärbara privatradiostationer. De enda nackdelar som f. n. kan framföras mot systemet är att många privatradioinnehavare inte ålägger sig nöjaktig trafikdiciplin. Det förekommer därför på många kanaler många onödiga samtal (s. k. kaffesnack). Det gäller därför att genom bestämmelser och övervakning hålla sådan trafik borta från de aktuella nödtrafikkanalerna. Detta synes kunna åstadkommas genom gott samförstånd mellan berörda parter. I syfte att på bästa sätt tillvarata privatradions möjligheter inom ramen för givna trafikbestämmelser har ett stort antal privatradioinnehavare samlats inom en gemensam riksorganisation och ett antal regionala privatradioklubbar. Ett viktigt mål för denna förbundsverksamhet är att samverka till ett tekniskt och trafikmässigt rätt utnyttjande av anläggningarna och att skapa och bibehålla goda relationer och samarbetsformer i förhållande till berörda samhällsorgan och myndigheter. Privatradion i trafiksäkerhetsfrämjande syfte vägtrafikkanal Den snabba utvecklingen inom telekommunikationsområdet synes leda till att det blir mycket vanligt att privatpersoner utnyttjar egna radioanläggningar för telekommunikation. Utöver användning för affärsföretag och liknande utnyttjas stationära och mobila privatradioanläggningar i hög grad för sjö- och naturvistelse, i samband med jakt, fiske eller andra former av fritidsverksamhet. Antalet bilburna stationer ökar i takt med båtstationerna. Många båtägare utrustar även bilen med en station eller installerar båtstationen . Eftersom det inte finns någon gemensam vägtrafikkanal (som motsvarighet till sjöräddningskanalen) måste nödtrafik tills vidare ske på andra kanaler varigenom det är svårt att snabbt få kontakt med någon station som genom telefon kan tillkalla polis, ambulans etc. En legaliserad vägtrafikkanal där även vamingsoch servicemeddelanden för vägtrafiken får sändas skulle kunna tilldra sig så stort intresse för många vägtrafikanter och basstationsinnehavare att goda passningsmöjligheter torde kunna uppnås. Redan i dagens läge har många värdefulla hjälpinsatser gjorts av intresserade privatradioklubbar vilket bör kunna vitsordas av olika samhällsorgan. Med den starka utveckling som privatradiotrafiken visar kan det förmodas att bilvårdsstationer, verkstäder, bärgningsföretag m. fl. kan komma att anskaffa basstationer, förutom för eget bruk även av intresse för att medverka till ökad säkerhet i vägtrafiken och samhället i dess helhet. Då det inom privatradioområdet finns stort intresse för samhällsgagnande insatser samt en mycket omfattande radioutrustning synes det vara mycket värdefullt att kunna få dessa resurser delvis ställda till vägtrafikens nytta. Det medför dessutom i sitt primära skede inga nämnvärda utgifter för stat och kommun. Vad som egentligen saknas är alltså sanktionering av en fast vägtrafikkanal på privatradiobandet. En vägtrafikkanal för här angivet ändamål skall inte förväxlas med det planerade nätet av sändare för trafikinformation motsvarande det tyska trafikradionätet. Kommunikationshjälp för handikappade och sjuka Det blir allt vanligare att handikappade anskaffar amatörradiostationer för att kunna nå kontakt med omvärlden inte minst genom fjärrkontakter i andra länder. Detta gäller dock radiotrafik av typen amatörtrafik, vilket är en mera avancerad form av radiotrafik med förhållandevis dyrbar utrustning. Men de avsevärt billigare privatradiostationerna har även börjat utnyttjas av handikappade inte minst de bilburna. Privatradion som handikapphjälp skulle också i hög grad förbättras om det fanns en speciell kanal för hjälpförfrågan eller nödanrop. Som fallet är nu måste kontakt sökas på ett flertal kanaler innan kontakt kan nås i ett angeläget ärende. Som sammanfattning kan sägas att ju fler service- eller nödmeddelanden som samlas till en kanal, dess större möjligheter uppkommer även till passning på denna kanal. Privatradion för ökad säkerhet inom fjällvärlden fjällräddningskanal Den ökade turistströmmen till vår fjällvärld har stadigt ökat antalet räddningspådrag. har det varit en helt onödig insats, då turisten inte har kommit tillbaka på grund av ett litet missöde med snöskotern eller på grund av att en skidbindning har gått sönder. Lika ofta har det blivit ett äkta räddningspådrag därför att turisten blivit överraskad av dåligt väder eller ett sjukdoms- eller olycksfall har inträffat. Det har också hänt att räddningspådraget har varit förgäves fjället har skördat ett nytt offer. I nuvarande situation har fjällräddningstjänsten ett mycket bra internt kommunikationsradiosystem. Men det är att märka att inga utomstående på slumpvisa platser inom fjällvärlden kan samtala på det nätet. Fjällräddningen kan alltså inte på något sätt få besked om en nödsituation annat än genom telefon- eller radiotelefonmeddelande från något av de fåtal ställen där sådan möjlighet finns, bl. a. vid turistanläggningar. Personer i verklig nödsituation kan alltså inte med nuvarande organisation kommunicera vare sig med turistanläggningar eller fjällräddningstjänsten. Då person eller grupp saknats någon tid larmas fjällräddningstjänsten och en ofta besvärlig spaning från marken och luften kan igångsättas. Denna spaning måste oftast utföras utan att den eller de nödställda har någon möjlighet att tillkännage sin belägenhet än mindre medverka till att leda spaningsuppbådet. Vilka informationer som än har givits beträffande förträffligheten hos dagens fjällräddningsorganisation så måste det dock vara uppenbart att stora brister ännu råder i detta system. Medförande av bärbara radiostationer gärna av privatradiotyp ger avsevärt större möjligheter att vistas i fjällvärlden med betydligt ökad säkerhet för nödsituationer. Tanken är att turisten och givetvis även all övrig befolkning med hjälp av egen, lånad eller hyrd bärbar radiostation kan hålla viss förbindelse med turistanläggning, fjällflyg eller andra stationer inom medborgarbandet. Dessa radioapparater är av den typ och storlek som används för kvalificerad radioförbindelse vid jakt och liknande. Turistanläggningarna skulle disponera ett antal sådana apparater för turisternas ändamål eller för egna färdledare och övrig personal. Därjämte skulle disponeras en basradiostation med högt belägen antenn eller slavstation på närbelägen fjälltopp. Mot de bärbara stationerna med några watts sändareffekt kommer alltid invändningen att räckvidden är alltför kort och att den utstrålade effekten dämpas av mellanliggande fjällhöjder m. m. Detta är delvis riktigt. Men vid trafik från topp till topp - dvs. utan maskerande hinder uppnås avsevärda räckvidder som ökar ännu mer vid trafik mellan mark och flygplan eller helikopter. Det är den kommunikationssituationen som i många fall är den viktiga. Om en person försedd med handapparat av någon anledning blir försenad eller ändrar färdplaner och färdmål anropar han turistanläggningen helst från någon högt och lämpligt belägen punkt och meddelar detta för kännedom. I de fall intet meddelande kommer till turistanläggningen inom rimlig tid, eller om nödmeddelande skulle komma, larmas fjällräddningen i vanlig ordning. Om därvid markpersonal och flygplan/helikopter är utrustade med privatradio kan den nödställdes belägenhet relativt snabbt lokaliseras med hjälp av dennes radio. Följande försöksresultat bör beaktas vid ställningstagandet till detta ärende: Vid räckviddsprov med helikopter och handapparat uppnåddes godtagbar förbindelse vid följande flyghöjder respektive avstånd: Flyghöjd: 50 m 300 m 400 m Vid ett spaningsprov skulle två separata personer, en skidåkare och en skoterförare, eftersökas som försvunna i området vid . Efter det helikoptern startat tog det att få kontakt via privatradion med skidlöparen som därefter dirigerade ned helikoptern framför sina fötter. Ytterligare ett larm gick därefter till hotellet från skoterföraren. Helikoptern som då var i luften hörde anropet och undsatte den kallande efter radiokontakten. De här refererade proven har medtagits för att om möjligt öka förståelsen för hur denna teknik kan användas. Proven är utförda i privat regi och detaljförhållandena är inte bekanta för oss motionärer. Det torde dock vara förhållandevis lätt och billigt att beställa motsvarande prov med aktuell utrustning i mera officiell regi. Försöksverksamheten är enligt uppgift avsedd att fortgå och våren . Det bör vara ett samhällsintresse att följa upp och understödja den här påbörjade verksamheten inte minst genom att den sannolikt kan spara både liv och pengar och även besvär. Det är också känt att man inom kommun har upprättat nio basstationer inom privatradiobandet för att bl. a. ge renskötande samer ökad möjlighet att kontakta yttervärlden och glesbygdsflyget från sina sommarvisten. Om någon olycka inträffar på fjället kan de via sina handapparater få hjälp och undsättning. Det är alltså i viss mån en parallell till fjällräddningsradio för turister. Här skall nu inte diskuteras några större kostnadsuttag för stat och kommun. Det finns så mycket av självbevarelsedrift och förståelse för radiokommunikationens betydelse i dessa områden av vårt land att mycken värdefull verksamhet kommer i gång genom enskilda initiativ. Vad som i första hand begärs i denna fråga kostar ingenting. Det innebär endast att helt legaliserar en kommunikations- och en nödkanal för fjällräddning och helst även för vägtrafik. Mot bakgrunden av stigande krav på kommunikationsmöjligheter av olika slag och den ökade viljan till trafiksäkerhet även gällande turisttrafiken bör den värdefulla kommunikationsreserv som privatradion utgör utnyttjas på ett meningsfullare sätt än . Detta är också en stark önskan hos många innehavare av sådana apparater. Då det från myndigheters sida uppges att erforderlig täckning av alla områden och tider inte kan uppnås med frivilliga insatser inom här aktuella säkerhetsområden, får man ha förståelse för detta synsätt då det som en ansvarsfråga beaktas ur myndighetssynpunkt. Samma gäller då teknisk och personell kvalitet bedöms. Men de flesta som har intresse för dessa frågor anser att vaije möjligen snabbt ökande privat möjlighet att medverka i här avsett syfte innebär ett värdefullt tillskott till nu befintliga och för samhället kostnadskrävande säkerhetsresurser. I den debatt som förts i fråga om legitimering av väg- och fjällkanaler går tanken lätt till uttrycket det bästa är det godas fiende. En förhoppning är dock att den tekniska kompliciteten med radiotrafiken har försvårat ett politiskt baserat närmande till problematiken. Frågan är ju i mycket ringa grad ett juridiskt problem utan snarare ett kommunikationstekniskt, vilket kanske kan leda till nya synpunkter vid behandlingen av denna motion. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj :t anhåller om 1. utredning om förutsättningarna för och värdet av att upplåta en eller två kanaler inom medborgarbandet i trafiksäkerhetsfrämjande syfte, 2. utredning om förutsättningarna för och värdet av att definitivt upplåta en eller två kanaler inom medborgarbandet för kommunikation och nödanrop i fjällvärlden, 3. att i anslutning till ovanstående eller separat utreda värdet av en service- och nödkanal, inom medborgarbandet, för handikappade. A. () () () () () GOTAB 74 5946 S 1974 sSÄw*'*. pr»»»** ** Teckningen visar några olika sambandsmöjligheter mellan 1 Basstation på fjällhotellet. 2 Flygplan med fjällradio. 3 Helikopter med fjällradio. 4 Färdledare med handapparat. 5 Snöscooterförare med handapparat kopplad till mobilantenn. 6 Fjällturist med handapparat. Längsta räckvidd har flygplanen, dirigering av markpatrull kan ske från basstation eller flygplan. Snöscooter med räddningsutrustning dirigeras från flygplan. Färdledaren håller kontakt med basstationen. Fjållturisten håller kontakt med basstationen med sin handapparat. Helikoptern kan dirigeras till bästa landningsplats via radion.