mot · FX021905 · 1974-11-07 00:00:00 — i anledning av Kungl. Ma.j:ts proposition 1974:150 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. m. I denna motion tas upp frågan om en samordning av statskommunalt bostadstillägg till barnfamiljer och hushåll utan barn med kommunalt bostadstillägg i samband med folkpension (KBT). Enligt uppgift i anslagsframställning för /76 beräknas kostnaderna för bostadstillägg enligt bestämmelserna i 1968:425 och KK 1973:379 för innevarande budgetår uppgå till 1 265 miljarder. I propositionen 1974:150 har antalet tilläggstagare uppskattats till över 600 000 varav 80000 barnlösa hushåll. Totala kostnaden härför beräknas till 1,4 miljarder varav staten svarar för närmare 1,2 miljarder. Antalet pensionärer med KBT uppgår till ca 700 000, och kostnaderna uppgår till ca 1,3 miljarder. Inkomstprövningsreglerna är för de båda bidragsformerna olika, fastän bidragen syftar till samma sak, nämligen att brygga över klyftan mellan hyresbetalningsförmågan och hyresnivån. Förändringarna i kostnaderna för bostaden kommer ofta med kort varsel; det kan hänvisas till förändringarna i räntenivån, och då kan beslut fattas över utan att de bostadspolitiska organen i förväg är underrättade. Förändringar i bränslekostnaderna påverkar även kostnaderna och kan bli betydande. Som en följd härav torde det vara obestridligt att bostadskonsumenterna inte kan skyddas utan att bostadstilläggen handläggs av de bostadspolitiska organen i samarbete med , , , m. fl. För att smidigt kuma anpassa reglerna fordras tillika att ett specialorgan har till uppgift att syssla med bostadstilläggen; tanken på att införa bostadstilläggen i någon form av försäkringssystem är inte praktisk och ändamålsenlig, om bostadskonsumentens intressen skall tillvaratas. Det har, i de sammanhang då utfyllnadsbidrag enligt ovanstående diskuterats, hänvisats till att föl k pensionärer har skattelättnader, som delvis uppväger fördelarna med statskommunalt bostadstillägg. 1 verkligheten åtnjuter inte folkpensionär med . i inkomst tillsammans med folkpensionen någon förmån som avviker från de förmåner som annan pensionär med sammanlagt . i inkomst har. Det har påvisats att en pensionär, som ej åtnjuter folkpension, kan få statskommunalt bostadstillägg med . för år, om inkomsten uppgår exempelvis till . En folkpensionär med samma eller lika låg inkomst kan däremot inte fä detta tillägg. Problemet är uppmärksammat, och frågan har hänskjutits till boendeutredningen. Det bör vara möjligt att lösa frågan med verkan från som ett provisorium i avvaktan på utredningen. Handläggningsrutinen måste betraktas som enkel: då ansökan inkommer från sökande, som åtnjuter sådan pension från allmänna försäkringen som kan berättiga till KBT, får lämna besked om huruvida KBT utgår och om beloppets storlek. Visar det sig att statskommunalt bostadstillägg skulle kunna utgå med belopp som överstiger KBT-beloppet, beviljas utfyllnadsbidrag med rätt till statsbidrag. Kostnaden för statsverk och kommuner torde bli ringa. Den fördelen vinns att den som är folkpensionär inte kommer i strykklass. Reformen kan utan olägenhet införas utan att påverka den kommande utredningen. Skulle boendeutredningen komma fram till att inkomstprövningsreglerna för KBT skall ändras så, att de blir likartade med reglerna för statskommunalt bostadstillägg, bortfaller utfyllnadsbidraget. Särskilda utredningar erfordras sålunda inte för införandet av dessa enkla regler. Den fråga man kan ställa sig är därför om enbart beteckningen folkpensionär skall diskriminera någon när det gäller rätten till en statlig och förmån. Med hänvisning till vad som anförts får vi föreslå 1. att beslutar införa en bestämmelse om rätt till utfyllnadsbidrag för sådan pensionär, som enligt reglerna för KBT inte kan komma i åtnjutande av bostadstillägg enligt lagen om allmän försäkring, med belopp som understiger vad som kan utgå enligt KK 1973:379, 2. att bestämmelsen införs från , 3. att reglerna införs i KK 1973:379, innebärande rätt till statsbidrag för kommunerna.