mot · FX02337 · 1974-01-22 00:00:00 — av m. fl. angående affärernas öppethållande. Sedan affärstidslagen avskaffades genom riksdagsbeslut har affärstidsnämnden kunnat konstatera att förändringarna beträffande kontinuerligt öppethållande för handeln som helhet varit måttliga. Men de lokala variationerna är stora och de förändringar som skett gäller främst varuhusgruppen. Då beslutet togs i rådde delade meningar om det förnuftiga i affärstidslagens avskaffande. Företrädare för de handelsanställda önskade helst få till stånd en skärpning av den tidigare lagstiftningen på området, en del motionärer i ville bibehålla lagen tills vidare i avvaktan på ytterligare utredning, bl. a. med tanke på de priskonsekvenser man befarade av ett ökat öppethållande. En betydande majoritet av ledamöter röstade emellertid för lagens avskaffande. som består av representanter för staten, detaljhandeln och de handelsanställdas organisationer, har i uppdrag att följa utvecklingen på detaljhandelns område och föreslå åtgärder i de fall alltför negativa konsekvenser skulle visa sig uppträda med anledning av lagens avskaffande. Handelsministern förklarade sig under riksdagsdebatten beredd att återinföra någon form av reglering av affärstiderna, om detta på grund av vunna erfarenheter skulle visa sig nödvändigt. synes inte ha funnit anledning att föreslå några åtgärder på grund av de erfarenheter som vunnits. har emellertid allt kraftigare kritik framförts mot det kontinuerliga öppethållandet, främst från de handelsanställdas sida. Denna kritik synes särskilt ha inriktats mot det öppethållande som äger rum på sön- och helgdagar. Det råder knappast någon tvekan om att det är förenat med betydande olägenheter för de handelsanställda med denna form av kontinuerlig drift inom detaljhandeln. Man kan även ifrågasätta värdet av lagstiftningen om den förkortade arbetstiden, om arbetsgivarna inom detaljhandeln, som är fallet, har betydande möjligheter att förlägga arbetstiden till för personalen så obekväma tider som ändå måste anses vara. Inga bestämda slutsatser kan ännu dras beträffande prisutvecklingens samband med affärernas öppethållande . Men det förefaller rimligt anta att affärerna på något sätt måste kompensera sig för de ökade kostnader som ett öppethållande torde medföra. Resultatet blir att konsumenter som endast gör sina inköp på ordinarie affärstider också får betala för den varufördyring som orsakas av ett ökat öppethållande på exempelvis . Med den utveckling som öppethållandet i butikerna på sina håll fått sedan affärstidslagen avskaffades kan enligt vår mening ifrågasättas om det fortsättningsvis är möjligt att ha denna sektor helt oreglerad. Vi är emellertid icke beredda att nu föreslå ett generellt förbud mot söndagsöppet i butikerna, även om en sådan åtgärd från flera synpunkter kunde anses befogad. Svagheten med ett sådant förbud ligger främst i att man då får räkna med att myndigheterna kommer att få åtskilliga ansökningar om dispens från ett sådant förbud. Dispensförfarandet från den tid då affärstidslagen var i kraft kritiserades ofta, inte minst från de affärsanställdas sida. En annan möjlighet är enligt vår mening att införa en sådan bestämmelse, att öppethållande i butikerna endast får ske efter förhandlingar och överenskommelser med de anställdas organisationer på det lokala planet. Härigenom skulle de handelsanställda tillförsäkras en möjlighet att själva påverka sin egen situation i arbetslivet, vilket bör ligga helt i linje med den allmänna strävan till demokratisering av arbetslivets villkor som råder i vårt samhälle. Sådana lokala överenskommelser mellan arbetsgivare och anställda är en förutsättning för bl. a. införande av kontinuerlig drift vid vissa industrier, främst inom pappers- och massaindustrin. Försök med fria affärstider skall enligt beslut pågå . Denna utlöper med detta års utgång. har att ingående studera verkningarna av beslutet i vad avser såväl öppethållandefrekvensen, de anställdas arbetsförhållanden, som prisfrågorna. Först torde det sålunda finnas ett sakmaterial att ha som underlag för ett nytt beslut i frågan. Det förefaller därför naturligt att inte nu ta definitiv ställning till frågan om ett återinförande av affärstidslagen eller införande av andra affärstidsregleringar. Vi vill därför i stället hemställa om att en utredning tillsätts som får till uppgift att göra de analyser och dra de slutsatser som erfordras av nämndens utredningsmaterial. Under åberopande av ovanstående hemställer vi att hos Kungl. begär att en utredning tillsätts om affärstiderna så snart affärstidsnämnden framlagt erforderligt underlagsmaterial.