mot · FX02190 · 1974-01-21 00:00:00 — av m. fl. om skattelättnader för ägare av familjeföretag. 1 motionen för fram en rad krav på skatteområdet, avsedda att underlätta för familjeföretag att bestå som självständiga enheter: o generationsväxlingarna i mindre och medelstora företag måste underlättas liksom möjligheterna för de anställda att inträda som deleller ensamägare i sådana företag, o reglerna för värdering av aktier i familjeföretag vid förmögenhetsbeskattningen bör ses över, O förslag om slopad faktisk sambeskattning för makar verksamma i den egna rörelsen bör läggas fram för årets riksdag. är starkt heterogen. Den rymmer allt från stora industrikoncerner till s. k. levebrödsföretag. Gemensamt för dem alla är att ägandet är starkt koncentrerat till ett fåtal personer inom samma familj. Bland de mindre företagen är den helt övervägande delen familjeföretag. I gruppen företag med mer än 100 anställda är situationen annorlunda. Endast drygt 1/4 av denna grupp utgörs av familjeföretag. Inom industrin och inom handeln är dock andelen något större - ungefär 1/3. Tillsammans svarar familjeföretagen för av sysselsättningen inom den berörda gruppen. har det skett betydelsefulla förskjutningar inom familjeföretagsgruppen. Ett stort antal medelstora familjeföretag har upphört som självständiga enheter. I en del fall rör det sig om rena nedläggningar, men i första hand har den skett genom försäljning till större företag eller samgående med andra familjeföretag. Enligt SPK gällde 1/3 av alla företagsköp familjeföretag. Det innebär att av samtliga familjeföretag med mer än 100 anställda således . minskade enligt en annan undersökning familjeföretagsgruppen med uppskattningsvis 570 företag. som många medelstora familjeföretag sålts eller lagts ner har det inte skett någon tillväxt underifrån. Till en del är det resultatet av låg expansionstakt bland mindre företag och färre nyetableringar. annat förhållande är att mindre företag, som lyckas hävda sig bra på marknaden eller har ett unikt kunnande e. d., snabbt blir ett intressant köpobjekt för större företag. Sammantaget har den här utvecklingen som påpekats från många håll lett till att näringslivet håller på att få en timglasstruktur. Storföretagssektorn ökar snabbt sin andel av produktion och sysselsättning. De mindre företagen håller i huvudsak ställningarna. Men mellangruppen medelstora familjeföretag krymper snabbt. Den allvarligaste effekten av den här tendensen ligger på konkurrensområdet. Det är i första hand företag som är på väg att bli stora som har de resurser och det kunnande som fordras för att i någon större utsträckning kunna uppträda som en effektiv konkurrent till storföretagen. Att de medelstora familjeföretagen försvinner och som dotterbolag blir en del av storföretagsgruppen får därför stora konsekvenser för konkurrenssituationen inom näringslivet. Det är den aspekten av koncentrationsutvecklingen som inger kanske störst oro, eftersom den kan innebära att det inte finns företag med förutsättningar att etablera en effektiv konkurrens. De bakomliggande faktorerna är flera. Allmänna näringspolitiska förhållanden, låg lönsamhet, svårigheter att finansiera en expanderande verksamhet etc. spelar in. Mer avgörande är dock de speciella problem som uppstår genom den nära sammankopplingen mellan ägande och företagsledning. Det gäller bl. a. kapitalbeskattningen och svårigheterna i samband med generationsväxlingar. För ägaren/ägarna utgör företaget i allmänhet en stor del av den samlade förmögenheten. Det innebär att den i stor utsträckning är ett arbetande kapital som i allmänhet inte kan lösgöras utan återverkningar på företagets tillväxt och fortbestånd. Häri ligger en avgörande skillnad gentemot förmögenheter placerade i t. ex. börsnoterade aktier. Kapital av det slaget kan lätt frigöras genom försäljning av aktierna utan att företagets ställning direkt påverkas. En konsekvens av att förmögenheten helt eller till största delen är bunden i ett företag blir att kapitalskatterna åtminstone i huvudsak måste finansieras genom uttag från företaget. För att detta skall kunna behållas intakt måste uttaget tas från det löpande rörelseresultatet. Därigenom ställs företaget inför ett dubbelt förräntningskrav. Avkastningen skall räcka till både för att trygga en viss tillväxt av företaget och för att klara av kapitalskatterna. I en artikel i (1970:2) har professor och civilekonom , expert i bl. a. kapitalskatteberedningen, tagit upp detta problem och försökt beräkna vilken räntabilitet som fordras för att ett familjeföretag skall klara både kapitalskatter och tillväxt. Man har därvid utgått från en familjeföretagare, vars förmögenhet är identisk med företagets, och vidare antagit att ökningen av det egna kapitalet endast kan ske genom innehållande av vinstmedel. För att täcka förmögenhetsskatt och reserveringar för arvsskatt samt en viss kapitaltillväxt fordras enligt deras beräkningar följande räntabilitet efter skatt: Förmögenhet vid tillträdandet Kapitaltillväxt För ett företag som kan utnyttja de provisoriska skatteregler som fastställdes av 1970 blir räntabilitetskraven som framgår av nedanstående tabell något lägre. Vissa förändringar inträder också om det förslag som kapitalskatteberedningen framlagt genomförs. (Ingen tillväxt) Prov. Dessa räntabilitetskrav måste ses i relation till den faktiska räntabiliteten för familjeföretagen. Statistiken på området är dock ofullständig. De uppgifter som finns tar inte hänsyn till ägarform. 1971 var t. ex. avkastningen på det arbetande kapitalet i de 1 000 största svenska företagen . Enligt metallmanufakturutredningen, ur vilken ovanstående tabell hämtats, har man dock försökt göra vissa bedömningar av räntabilitetskrav och faktisk räntabilitet. Enligt dess beräkningar var den genomsnittliga räntabiliteten för metallmanufakturföretag med 5099 anställda och för företag med 100-199 anställda Konsekvenserna av denna skillnad mellan erforderlig och faktisk räntabilitet kan sammanfattas på följande sätt: I många familjeföretag blir följden att man måste nöja sig med helt otillräckliga kapitalförsäkringar och därmed skjuta svårigheterna framför sig. I åtskilliga företag resulterar detta i en mer eller mindre medveten stagnationspolitik där ägarna försöker göra så stora uttag som möjligt med sikte på en ofrånkomlig nedläggning. En omläggning av kapitalbeskattningen för familjeföretag utöver vad kapitalskatteberedningen föreslagit förefaller därför nödvändig. Det bör i första hand ske genom en fortsatt uppdelning av det beskattningsbara kapitalet i en s. k. aktiv och en s. k. passiv del. Därutöver måste svårigheterna i samband med generationsväxlingarna bli föremål för särskild uppmärksamhet eftersom de ofta är orsaken till att ett företag säljs. Av allt att döma spelar därvid själva arvsskatten underordnad roll. Den har man på de flesta håll planerat för genom kapitalförsäkringar, avsättningar inom företaget eller på annat sätt. En större svårighet tycks vara att ägandet vid ett arvsskifte sprids på flera händer inom familjen, vilket ytterligare höjer avkastningskravet på företaget. De delägare som inte är anställda i företaget skall ju ha utdelning, och blir det aktuellt från en parts sida att lösa ut övriga delägare. Medel för det måste i allmänhet tas ur företaget, vilket hämmar dess expansion eller försvagar soliditeten. Mot denna bakgrund bör särskilda åtgärder vidtas för att underlätta för familjeföretag att bestå som självständiga enheter även efter ett arvsskifte. Företagsskatteberedningen bör ges i uppdrag att ta upp frågan om familjeföretagens situation och därvid framlägga förslag om åtgärder för att underlätta generationsväxlingarna. Ett sätt att hålla samman företaget även efter ägarens frånfälle kan vara att sprida ägandet till de anställda eller att helt överlåta företaget till dem. I några uppmärksammade fall har den senare vägen valts. I uppdraget till företagsskatteberedningen bör ingå att lägga fram förslag för att underlätta och möjliggöra överlåtelse av ett familjeföretag till de anställda. I det fall överlåtelsen görs av t. ex. arvingarna bör dessa erhålla befrielse från arvsskatt. är dock en fullständig överlåtelse inte ett realistiskt alternativ. Däremot kan ägaren/ägarna mycket väl tänka sig att de anställda enskilt eller som grupp blir delägare i företaget. Enligt vår mening bör en sådan utveckling stimuleras. Det kan ske genom en gynnsammare skattemässig behandling vid en spridning av ägandet till de anställda. En modell som därvid bör prövas av företagsskatteberedningen är att staten avstår från arvsskatten på den del av förmögenheten som utgörs av företaget under förutsättning att de anställda som grupp erhåller aktier eller andelar i företaget till samma belopp som normalt skulle betalts in i skatt. Genom reform skapades ett i princip individuellt skattesystem. Betydande inslag av sambeskattning finns dock fortfarande kvar. Det gäller bl. a. de fall då båda makarna är verksamma i den egna rörelsen, då deras inkomster skall samtaxeras. I inkomstlägen över ca . innebär detta en alltmer ökad skattebelastning jämfört med om makarna beskattats var för sig efter vars och ens arbetsinsats. För mindre företag som arbetar som enskild firma eller handelsbolag betyder det en hårdare beskattning jämfört med t. ex. aktiebolag i samma situation. a. av det skälet är det från både principiell och praktisk synpunkt angeläget att öppna möjligheter till någon form av individuell beskattning om båda makarna är verksamma i egen rörelse. För att förhindra skattefusk måste självfallet vissa spärregler finnas. Ett förslag om slopande av den faktiska sambeskattningen bör föreläggas årets riksdag. Värdering av aktier i familjeföretag Vid värderingen av aktier i rörelsedrivande bolag som inte är börsnoterat och som inte är fåmansbolag gäller att värdesättningen grundas på det kapitaliserade värdet av avkastningen. För rörelsedrivande fåmansbolag gäller däremot att till grund för värdesättningen läggs ett på visst sätt beräknat matematiskt värde, ett substansvärde. Substansvärdet bör i huvudsak beräknas efter samma värde på tillgångar och skulder som aktieägaren skulle haft att själv ta upp vid förmögenhetsberäkningen om tillgångarna och skulderna varit hans personliga. Vissa modifikationer sker dock med hänsyn till formen för egendomsförvaltningen. Frågan om hur familjeföretag värderas vid beskattning tas upp av metallmanufakturutredningen i dess slutbetänkande (SOU 1973:29). Utredningen konstaterar att genom substansvärderingen får man en orealistiskt hög värdering av företaget. På basis av en schematisk uppskattning av värdet på det egna kapitalet i ett antal företag enligt en substansvärdering resp. en avkastningsvärdering kommer utredningen fram till att substansvärdet överstiger avkastningsvärdet. Frågan om värderingsreglerna för aktier i icke börsnoterade fåmansbolag har upprepade gånger tagits upp i motioner från bl. a. folkpartihåll. Kravet på en översyn har emellertid avvisats av . En sådan har emellertid företagits av som på grundval av denna utfärdat nya anvisningar. Även dessa bygger dock på att ifrågavarande aktier bör värderas enligt den s. k. substansmetoden. En nyhet är dock att länsstyrelserna som en kontrollåtgärd skall göra en bedömning av om det kan anses sannolikt att årsvinsterna inom bolaget medger en förräntning av detta substansvärde efter . En sådan bedömning bör om möjligt göras på de senaste två tre årens vinster och med hänsyn till den kännedom som kan erhållas om konjunkturerna för branschen och framtidsutsikterna för bolaget. stiger eller understiger substansvärdet i betydande grad det antagliga avkastningsvärdet bör en justering ske. Denna modifiering av värderingsreglerna är väsentlig men undanröjer inte enligt vår mening behovet av en förutsättningslös översyn. Denna bör företas av företagsskatteberedningen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl begär A. att företagsskatteberedningen ges i uppdrag att 1. lägga fram förslag om åtgärder för att underlätta generationsväxlingarna i mindre och medelstora företag, 2. lägga fram ett förslag om åtgärder för att underlätta för anställda att bli del- eller ensamägare i sådana företag, 3. se över reglerna för värdering av aktier i familjeföretag vid förmögenhetsbeskattning; B. att förslag om slopad faktisk sambeskattning av makar, verksamma i den egna rörelsen, läggs fram för årets riksdag; C. att förslag om lättnader i kapitalbeskattningen, byggt på en uppdelning av det beskattningsbara kapitalet i en s. k. aktiv och passiv del, föreläggs . () () () () () GOTAB 74 57 12 S 1974