mot · FX021980 · 1974-11-19 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:177 med förslag till lag om avsättning till särskild investeringsfond, m. m. Svenska industrikapitalister kan 1974 kvittera ut sina största profiter kanske . Procentuellt, i förhållande till förädlingsvärdet, är det de största vinsterna sedan den s. k. Korea-boomen . Man kan räkna med en genomsnittlig bruttovinstmarginal inom svensk industri på . Källan till kapitalisternas profiter är de arbetandes arbete. Det är när lönearbetarna skapar större värden än sina löner som profiterna uppstår. Härtill kommer överforingsprofiter mellan olika grupper av kapitalister. Sådana överforingsprofiter kan monopol foretag genom monopolpriser tillvälla sig från andra kapitalister och från arbetarna. Överföringsvinster kan också uppstå i den internationella handeln genom internationell monopolställning, genom plötsliga och stora efterfrågeökningar och till följd av högre inflationstakt i länder till vilka man exporterar. Denna högre inflationstakt kan gälla antingen allmänt eller för vissa exportvaror. Men grundkällan för alla profiter är det merarbete utöver kostnaderna för sin försörjning som de arbetande utför. Rekordvinsterna är således en följd av intensifierad utsugning nationellt och internationellt. Kapitalismens utveckling har nödvändiggjort att statsapparaten griper in i snart sagt varje fas av det ekonomiska livet. Kapitalismen klarar sig helt enkelt inte utan stora statliga ingripanden. Staten har mer och mer utvecklats till en apparat för omfördelning av inkomster från de arbetande till kapitalägarna. Den svarar för en alltmer omfattande, komplicerad och kostsam infrastruktur och avlastar därigenom vissa nödvändiga investeringar från kapitalägarna. Den svarar för en växande andel av kreditväsendet. Den ställer sig som delägare med eller som garant för kapitalisterna i särskilt riskfyllda projekt. Den övertar alltmer av forsknings- och utvecklingskostnader. Den ökar mängden direkta gåvor och subventioner till företagarna. Under namn av aktiv näringspolitik och till ackompanjemang av fraser om att öka de arbetandes inflytande delar staten ut miljardbelopp till kapitalägarna. Kapitalisternas rekordvinster kan utkvitteras i en situation då reallönerna för de arbetande ökar svagt eller för vissa kategorier anställda t. o. m. minskar. Därför har frågan om fördelningen av vad som skapas av de arbetande kommit i fokus. Berättigade krav har rests från lönarbetarna och deras organisationer om att rekordvinsterna måste beskäras. Krav reses om en annan fördelning mellan kapital och arbete. Allt fler inser nödvändigheten av att kapitalismens orättvisor måste avskaffas en gång för alla. Kapitalismen är ett uttjänt ekonomiskt system som måste ersättas med socialistisk planhushållning. Opinionen för att rekordvinsterna måste beskäras har inte gått spårlöst förbi regeringen. Proposition 1974:177 är dess svar till denna allt bredare opinion bland de anställda. Propositionen är ett försök att vilseleda opinionen. Den synes beskära kapitalisternas rekordprofiter. Men i själva verket får kapitalisterna inte bara behålla den avskurna delen. De tjänar också på den, genom att de slipper att betala skatt för den. Enligt propositionen skall kapitalägarna avsätta medel i en särskild investeringsfond på ett räntefritt konto i . Dessa medel skall disponeras , efter tillstånd av regeringen eller . Kapitalisterna får ingen ränta på de fonderade medlen, men dessa är avdragsgilla, dvs. de är skattefria. Regeringens förslag beskär således inte rekordvinsterna utan ökar dem. Den enda eventuella nackdel för kapitalisterna som finns i förslaget är att användningen av de fonderade medlen måste ha företagsnämndernas och regeringens godkännande. Sitt förslag att öka kapitalisternas tillgångar genom att låtsas beskära dem vill regeringen använda som ett medel att hålla tillbaka de anställdas lönekrav i den kommande avtalsrörelsen. Regeringen skriver i propositionen: Om företagen kan disponera sina kraftigt ökade vinster till utdelningshöjningar och andra förmåner till aktieägarna kan de förestående löneförhandlingarna utsättas för påtagliga svårigheter. Den skriver också om nödvändigheten av en "väl sammanhållen och samordnad avtalsrörelse. Men de särskilda investeringsfonderna innebär att kapitalisterna får skattefria medel att använda till investeringar i maskiner, byggnader och andra anläggningar. Kapitalisterna kan således öka sitt kapital, öka de resurser med vilkas hjälp de utvinner profiter ur de arbetandes arbete. Detta är en förmån som i många fall kapitalägarna ser som större än aktieutdelningar. Tillgångarna i deras företag växer, vilket ökar deras makt över de arbetande. Idén i propositionen att använda förslaget om ökning av kapitalisternas tillgångar som ett slag mot de arbetandes lönekrav är en oförskämdhet mot alla anställda och mot arbetarrörelsen, som regeringen påstår sig företräda. All statlig inblandning i lönerörelserna på kapitalägarnas sida måste be Förslagen i proposition 1974:177 är en utmaning. Regeringen försöker ge sitt förslag en arbetarvänlig yta genom att förorda att framställning om att utnyttja medlen i den extra investeringsfonden skall åtföljas av yttrande från "löntagarrepresentanterna i företagsnämnden. Detta är, i den mån det inte bara blir en formsak, ett sätt att ge de lönarbetande tillfälle att yttra sig över hur riset på deras rygg skall bindas, dvs. hur kapitalisternas kapital skall växa. Regeringens förslag i proposition 1974:177 om förslag till lagom avsättning till särskild investeringsfond och dess förslag om investeringskonto för skog bör avslås av . Dessa förslag är ett led i statsapparatens ingripanden i ekonomin för att stärka kapitalismen och kapitalägarnas makt. De stora företagsvinsterna, ökningen av kapitalägarnas arbetsfria inkomster och förmögenheter måste stoppas med en ökad bolagsskatt och minskade pålagor på de lönarbetande, t. ex. genom att livsmedelspriserna pressas ned genom ett slopande av mervärdeskatten på matvaror. bör därför i anledning av proposition 1974:177 hemställa hos regeringen om ett förslag som verkligen innebär kringskärning av profiternas storlek. bör i första hand avslå de förslag i propositionen som här berörts och i stället hemställa om förslag om ökad bolagsbeskattning. Detta förslag är desto angelägnare som den effektiva skattesatsen för företagen under 1960- och kraftigt minskat. Om majoritet icke skulle ansluta sig till förslaget om en ökad bolagsbeskattning vill vi föreslå att företagen tvingas avsätta medel till fonder vilkas användning de arbetande på respektive företag har hela bestämmandet över. Dessa fonder skall komma de arbetande till godo och icke som de särskilda investeringsfonderna vara till för kapitalägarnas båtnad. De fonder som sålunda bör byggas upp skall de anställda vid det fonderande företaget använda för att öka sin sociala och ekonomiska trygghet eller också för solidaritet med arbetare i kamp mot kapitalet i . Fonderna skall kunna användas för bidrag till forskning i de arbetandes tjänst, t. ex. inom arbetsmiljöområdet, inom arbetsrätten, inom ekonomiska ämnen. Medlen skall också få användas till internationella solidaritetsändamål, stöd till arbetares kamp i andra länder eller stöd till befrielserörelser. De arbetande på respektive företag bör bestämma användningen av medlen. Fonder av detta slag skulle i verklig mening vara att beskära stora företagsvinster och överföra dem till dem som skapat vinsterna: de lönarbetande. Kapitalägarna har fått rekordvinster. Dessas omfattning har väckt en kraf tig opinion för en omfördelning till de arbetande. Regeringen svarar på denna opinion med ett förslag som till synes beskär vinsterna men som i verkligheten ökar dem. Regeringens förslag är ytterligare ett exempel på hur statsapparaten fungerar som omfördelare från arbete till kapital. Användningen av detta skenförslag som ett argument mot lönekrav är en utmaning mot de lönarbetande. I stället bör krävas ökad bolagsbeskattning eller alternativt fonder som administreras genom de arbetandes bestämmande. Dessa fonder skall få användas till sociala ändamål eller till solidaritetsändamål. Förslaget om att den tillfälliga nedsättningen av energiskatt för industriell bränsle- och kraftförbrukning slopas bör tillstyrkas. Det tillmötesgår ett krav kommunisterna ställt. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att antaga förslaget i proposition 1974:177 om upphävande av lagen om nedsättning av allmän energiskatt, 2. att i övrigt avslå förslagen i propositionen samt 3. a) att i första hand hos regeringen hemställa om förslag om höjning av den statliga bolagsbeskattningen till av den redovisade vinsten och att progressivitet införes i denna skatt, eller om detta ej skulle vinna bifall, b) att i andra hand hos regeringen hemställa om förslag om lag om avsättning av företagsvinster till en särskild fond som skall disponeras av de anställda för ändamål som de anser angelägna. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)