mot · FX02605 · 1974-01-24 00:00:00 — av herrar Henmark och i angående målsättningen för användning av anslaget Upplysning om alkohol- och narkotikaproblemen. presenterades i ett delbetänkande från den alkoholpolitiska utredningen, kallat Mellanölsfrågan, (SOU 1971:66) ett förslag omen brett upplagd informationsinsats för att bekämpa ölmissbruket. APU föreslog ett belopp om att täcka kostnaderna för informationsinsatserna. Efter remissbehandling föreslog Kungl. Maj:t i proposition 1972:61 att ett anslag om skulle anslås för en upplysningsverksamhet rörande alkohol, narkotika m. m. av . De båda förändringarna av APU:s förslag, dels att öka det totala upplysningsanslaget , dels att vidga målsättningen från enbart ölfrågan till alkoholfrågan i stort samt till narkotikafrågan, var både önskvärda och förutseende. Vi anser, liksom finansministern i propositionen då anförde, att bruket av mellanöl och rusdrycker bland ungdomen är ett av flera missförhållanden som inger bekymmer. Även missbruk av narkotika, sniffning av olika lösningsmedel är oroande, likartade problem. I propositionen föreslogs att skulle vara huvudman för anslaget, vilket även fattade beslut om . I efterhand kan det dock sägas att det var olyckligt att målsättningen för användningen av anslaget inte fick en mera distinkt utformning. Utan att på något sätt bryta mot de mycket vaga reglerna i målsättningen har ett flertal organisationer genomfört en verksamhet med hjälp av medel från anslaget, vilken knappast överensstämmer med de intentioner den alkoholpolitiska utredningen beskrev i sitt betänkande. I årets statsverksproposition (Prop. uppförs ett nytt anslag, kallat Upplysning om alkohol- och narkotikaproblemen, om för endast upplysningsverksamhet. I departementschefens skrivning föreslås, att de tidigare angivna riktlinjerna för användningen av de för /73 anvisade medlen bör gälla även i fortsättningen. Vidare föreslås, att liksom uppgiften att fördela medlen bör ankomma på . De regler som departementschefen här åsyftar återfinns i proposition 1972:61: Upplysningen bör syfta till att dels sätta in alkohol- och narkotikaproblemen i deras sociala sammanhang, dels vidga medvetenheten om att människors sociala svårigheter måste mötas med öppenhet och vilja till solidariska insatser, dels medverka till en sådan förändring i synen på de alkohol- och narkotikaskadade att deras delaktighet i den samhälleliga gemenskapen tryggas. Användningen av medlen bör följa en sådan vidsträckt social målsättning. Det får anses mycket välbetänkt med tanke på situationen inom alkohol- och narkotikafrågornas områden, att det nu föreslås ytterligare medel till upplysning om alkohol- och narkotikaproblemen. Men med tanke på den vaga målsättningen enligt citatet från propositionen får det anses angeläget med en precisering av densamma. Upplysningsverksamheten bör omfatta de negativa effekter som användningen av beroendeframkallande medel, inom ramen för begreppen alkohol, narkotika, lösningsmedel och vissa läkemedel, kan åsamka både individer och samhället i sin helhet. Syftet bör därvid vara att eliminera eller begränsa användningen av dessa medel. De negativa effekterna av användningen av dessa medel bör åskådliggöras inom såväl det sociala som de kulturella, ekonomiska och medicinska områdena. Upplysningsverksamheten bör även förmedla en sådan syn på de av dessa beroendeframkallande medel drabbade människorna, att de lättare får kontakt med och hjälp såväl av samhällets vårdande funktioner som av organisationer och enskilda. Det är härvid av vikt att upplysningsverksamheten understryker värdet av både enskildas och samhällets solidariska uppoffringar i detta sammanhang. Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar att målsättningen för det under bilaga 9 i statsverkspropositionen föreslagna nya anslaget Upplysning om alkohol- och narkotikaproblemen förtydligas på följande sätt: 1. att upplysa om de negativa effekter som användningen av beroendeframkallande medel, inom ramen för begreppen alkohol, narkotika, lösningsmedel och vissa läkemedel, kan åsamka både individer och samhället i sin helhet, 2. att därvid söka eliminera eller begränsa användningen av de beroendeframkallande medlen, 3. att de negativa effekterna bör åskådliggöras inom såväl det sociala som de kulturella, ekonomiska och de medicinska områdena, 4. att även förmedla en sådan syn på de av dessa beroendeframkallande medel drabbade människorna, att de lättare får kontakt med och hjälp av såväl samhällets vårdande funktioner som av organisationer och enskilda, samt 5. att understryka värdet av både enskildas och samhällets solidariska uppoffringar i detta sammanhang. GOTAB 74 5788 S 1974