mot · FX021157 · 1974-01-25 00:00:00 — om åtgärder för att underlätta överförande av bostäder i privat ägo. Bostadspolitikens inriktning har medfört en fortgående omstrukturering av ägoförhållandena på bostadsmarknaden till förmån för s. k. allmännyttiga företag. Den enskilda sektorn krymper, vilket med andra termer kan beskrivas så att allt färre människor äger den bostad de bor i. Från många utgångspunkter är det naturligtvis olyckligt att politiska beslut och lagstiftningsåtgärder kommit att minska möjligheterna till enskilt bostadsägande. En i ordets rätta bemärkelse konsumentinriktad bostadspolitik borde vara så strukturerad att äganderätt till hus och lägenhet var den dominerande delen av det totala bostadsbeståndet. I stället för att uppmuntra till att stimulera ett enskilt bostadssparande eller genom lagstiftning och lånemetoder underlätta ägande av lägenheter och hus har den socialdemokratiska bostadspolitiken i stället förhindrat och försvårat detta. De nu sittande bostadsutredningarna borde genom tilläggsdirektiv få i uppdrag att pröva några vägar för att nå en mer konsumentinriktad bostadspolitik byggd på åtgärder ägnade att underlätta personlig äganderätt till bostaden. I första hand bör man därvid undersöka vilka åtgärder som bör vidtagas för att öka möjligheterna till direktägande av hus, bostadsrättslägenhet och lägenhet i t. ex. de s. k. allmännyttiga bostadsföretagen. Genom åtgärder som kan underlätta den enskildes möjlighet att skaffa kapital, t. ex. någon form av offentlig borgen, undanröjes det viktigaste skälet till att ägoformen icke användes. I sammanhanget bör noteras ett i framlagt lagförslag för främjandet av bostadsegendom och bostadsrätt i det sociala bostadsbyggandet som genom sparstimulerande åtgärder vill underlätta för sparare i skilda folklager att skaffa egen bostad. Målsparande till eget hem eller till bostadsrätt måste naturligtvis uppmuntras och underlättas, men för att över hela fältet främja den enskildes ekonomiska delaktighet i bostadsbyggandet och i bostadsförvaltningen bör åtgärder parallellt vidtagas för dem som vill bo med hyresrätt. Den privatisering av bostäderna som jag här skisserar kan förverkligas bl. a. genom att låta hyresgästerna successivt bli ägare till sina hyreslägenheter genom en kombination av hyra och köp-hyresköp. Åtgärden låter sig t. ex. förverkligas genom en i begynnelsehyran ingående amorteringsdel. Efter en inledande amorteringstid av t. ex. blir bostaden den tidigare hyresgästens egendom. Privatiseringen kan som med framgång prövats i också förverkligas genom utförsäljning av lägenheter i det s. k allmännyttiga beståndet, till en försäljningssumma som kan sättas till t. ex. av marknadsvärdet. Den förlust som det kommunala bostadsföretaget gör kompenseras av att antalet tomma lägenheter rimligen minskar och därmed även behovet av att med skattemedel täcka hyresförluster. De åtgärder som jag här redovisar skulle sammantagna leda till en privatisering av bostadsbeståndet med alla de fördelar för den enskilde det skulle medföra. Bostadssparande som stimuleras, bostadsägande som underlättas och nya vägar att förvärva (helt eller delvis) lägenhet. En trygghet i boendet, liksom ansvaret för bostaden och bostadsområdet. Åtgärder av detta slag skulle även påverka bostadsproduktionens inriktning och struktur till förmån för marklägenheter och standardmässigt bättre lägenheter i flerfamiljshus. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. anhåller om tilläggsdirektiv till bostadsutredningarna med de förslag och önskemål som i motionen framförts. GOTAB 74 5909 S 1974