mot · FX02636 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. angående vissa kriminalpolitiska frågor. Vägledande för samhällets kriminalpolitiska insatser skall enligt vår mening vara grundsatsen: alla människors lika värde och rättigheter. I ett rättssamhälle som skall ge trygghet åt alla medborgare måste såväl det allmänpolitiska arbetet som de kriminalpolitiska insatserna präglas av respekt för individen. Rättssäkerhet måste garanteras alla. Det är särskilt viktigt att kriminalpolitiken inriktas på åtgärder som förebygger uppkomsten av brottsligt beteende. Av stor betydelse är att livsmiljöerna formas efter människors behov och förutsättningar. Vi har under en följd av år i motioner och i andra sammanhang krävt åtgärder för att öka tryggheten och rättssäkerheten i samhället. Det är vår förhoppning att de beslut som under 1973 års riksdag fattats när det gäller en plan för förstärkning av polisens resurser, reformer på kriminalvårdsområdet och inrättandet av ett brottsförebyggande råd skall bidra till att åstadkomma väsentliga förbättringar. 1 samband med behandlingen av förslaget till reformering av kriminalvården underströk starkt vikten av att frågan om samarbetsformerna mellan kriminalvården och övriga vårdområden ägnas särskild uppmärksamhet vid reformens genomförande. Likaså underströk att det är ytterst angeläget att reformen genomförs så snart det över huvud taget är möjligt. Vi förutsätter att dessa uttalanden från beaktas av Kungl. Maj:t och de verkställande organen. Huvudsyftet med den beslutade reformen är att på ett bättre sätt än nu är fallet underlätta för kriminalvårdens klienter att lösa sina problem och därigenom kunna fungera i samhället utan att återfalla i brottslighet. Detta är givetvis en stor och svårlöst uppgift och det krävs att vi alla, såväl myndigheter som enskilda, bidrar till att underlätta situationen för de socialt utslagna. Detta gäller inte minst de personer som friges från anstalter. Som vi tidigare påpekat bör såväl kriminalvårdsreformerna som brottsförebyggande rådets insatser bidra till att förbättra situationen. Viktiga frågor kvarstår dock att lösa. Vi skall här särskilt peka på skadeståndsfrågan. De regler som gäller för ersättning av skada på grund av brott är inte tillfredsställande. Den som vållat skadan är oftast i en sådan ekonomisk situa tion att han inte inom rimlig tid kan ge den skadeståndsberättigade full ersättning. Detta kan medföra stora förluster för den som utsatts för brott. Dessa konsekvenser för den som utsatts för brott försvårar sannolikt möjligheterna att hos en bred allmänhet vinna gehör för den syn på kriminalvårdsinsatserna som bl. a. ligger till grund för beslutade kriminalvårdsreformer. Det är viktigt för rehabiliteringen att den dömde återgår till normala levnadsförhållanden och ordnat arbete. Viljan att göra detta minskar för den som tvingas leva under det hårda ekonomiska tryck som kravet på betalning av skadestånd ofta leder till. Risken för återfall är stor under sådana omständigheter. För att möjliggöra att den skadelidande för ersättning och för att inte i onödan försvåra rehabiliteringen av den som begått brott måste skadeståndsreglerna förändras. En utgångspunkt i ett nytt system på skadeståndssidan måste vara att enskild person som drabbas av person-eller sakskada i samband med brott hålles skadeslös. Å andra sidan måste man undvika att genom kraftiga skadeståndsanspråk på den som begått ett brott försvåra rehabiliteringsarbetet. Denna fråga kan vara svår att lösa på ett för alla parter tillfredsställande sätt. Enligt vår mening är det dock av utomordentlig vikt såväl för den som drabbas av brott som för rehabiliteringen av den som begått brott att frågan blir föremål för en översyn och att förslag till nya regler på skadeståndssidan föreläggs . I årets statsverksproposition föreslås att ett brottsförebyggande råd skall inrättas. Rådet skall ha till uppgift att, närmast under Kungl. , samordna samhällets och enskildas insatser mot brott. Rådet skall vidare genom utredningar och initiativ medverka i det kriminalpolitiska utvecklingsarbetet. Det måste givetvis hälsas med den största tillfredsställelse, att aktivare insatser kommer till stånd i fråga om brottsförebyggande verksamhet. har i en rad sammanhang understrukit det angelägna i att intensifierade åtgärder vidtas på detta område. Om syftet råder alltså inga delade meningar. Det kan emellertid starkt ifrågasättas, om det brottsförebyggande rådet getts sådan konstruktion och sådana resurser, att det verkligen kan göra tillräckligt effektiva insatser. Rådet har redan trätt i funktion som en kommitté på grundval av kommittékungörelsen och föreslås som nämnts bli ombildat till en särskild myndighet. Enligt vår mening är detta inte den bästa konstruktionen. Vissa av de uppgifter, som blir anförtrodda rådet, är nämligen av en art, som typiskt sett bör handhas av statsdepartementen. Särskilt gäller detta samordningen av olika samhällsorgans insatser. En sådan samordning kan knappast åstadkommas på verksamt sätt genom en med andra myndigheter jämställd myndighet. som dessutom blir mycket liten. Ansvaret för uppgifter av denna art måste åvila regeringen. Vi vill erinra om att en av grundtankarna bakom departementsreform - understruken i en rad sammanhang av regeringen och även av t. ex. budgetutredningen i samband med arbetet på ett nytt budgetsystem - var att departementens huvuduppgifter skall vara planering och samordning. Det får inte komma i fråga att regeringen vältrar över sitt politiska ansvar för den angelägna verksamhet det här gäller på en underordnad myndighet. Vi vill i detta sammanhang åberopa bl. a. det remissyttrande, som avgavs av över betänkandet om det brottsförebyggande rådet . Vi anser sålunda att ytterligare överväganden bör komma till stånd om det brottsförebyggande rådets konstruktion och att därvid bör särskilt prövas alternativet med en förankring i kanslihuset, t. ex. genom att justitieministern och eventuellt även andra statsråd ingår. Organisationen i övrigt behöver knappast påverkas på ett mera avgörande sätt av en ändrad konstruktion i toppen. Eftersom rådet ändå funnits kunna fungera som kommitté, bör detta provisorium förlängas i syfte att finna de bästa formerna. En annan viktig anmärkning mot propositionsförslaget är att de resurser, som ställs till rådets förfogande, är otillräckliga. Vi kan här stödja oss på ett flertal remissyttranden. Rådet skall ledas av en styrelse på sexton personer med representation för bl. a. de politiska partierna, arbetsmarknadens parter och forskningen. Vid rådet skall finnas ett kansli med en utrednings- och en utvecklingsenhet. Enligt propositionen skall sammanlagt 14 tjänster inrättas vid rådet. Kansliets centrala sekretariat och utredningsenhet har i propositionen utformats i huvudsaklig överensstämmelse med ett förslag av utredningen om ett centralt råd för samordning av samhällets insatser mot brott (Ds Ju 1973:6). Till grund för utformningen av utvecklingsenheten ligger vidare ett förslag från kommittén för kriminologisk behandlingsforskning (SOU 1973:35, s. 104). Utredningen hade föreslagit sju tjänster vid enheten. Departementschefen förordar i propositionen att enheten skall bestå av endast fem personer. I propositionen föreslås också att till rådet för utvecklingskostnader skall anvisas ett reservationsanslag av . Av detta anslag har . ställts till rådets förfogande för finansiering av olika forskningsprojekt. Återstående del av utvecklingskostnadsanslaget skall huvudsakligen användas för narkotikafrekvensundersökningar (. ), informationsverksamhet (.) och Projektet frivårdsförstärkning (ca . Under remissbehandlingen har som framgår av propositionen ett flertal remissinstanser ansett den föreslagna kansliorganisationen otillräcklig. Kommittén har också påpekat (prop. 1974:1, bilaga 4, s. 42) att den administrativa personalen måste förstärkas på grund av att rådet erhåller en utvecklingsenhet. Till detta hade nämligen hänsyn ej kunnat tas i det ursprungliga förslaget till organisation för rådet (Ds Ju 1973:6). Departementschefen har emellertid i propositionen ej beaktat dessa synpunkter utan tvärtom utan något som helst stöd av remissuttalandena minskat forskarpersonalen med två i förhållande till kommittéförslagen. Det brottsförebyggande rådet för centrala och viktiga uppgifter, som spänner över hela det kriminalpolitiska fältet. Det måste då också tillses att rådet får sådana resurser att det har möjlighet att fullgöra sina uppgifter. måste därför förstärkas utöver departementschefens förslag med en forskningssekreterare (.) och en handläggare (). Dessutom behöver den administrativa personalen förstärkas med en assistent (.) och två biträden (. Arbetet i rådet skall enligt departementschefens förslag väsentligen bedrivas i olika arbetsgrupper. Kommittén som förbereder rådets inrättande har redan engagerat 90 personer i arbetet. Även om denna medverkan i rådets arbete aldrig kan ersättas på ett marknadsmässigt sätt är det nödvändigt att rådet för möjlighet att åtminstone i viss utsträckning i huvudsaklig överensstämmelse med vad som tillämpas inom kommittéväsendet ersätta dessa experter för deras arbete. Departementschefen, som i denna del följt kommittéförslagen, har ej beaktat detta behov. Rådet bör därför erhålla ytterligare . till arvode åt experter. behandlingsforskning hade föreslagit att rådet skulle erhålla . för forsknings-och projektkostnader. Detta förslag tillstyrktes vid remissbehandlingen. Trots detta begränsade departementschefen anslaget till . Detta innebär att rådet endast i mycket begränsad utsträckning för möjlighet att stödja forskning som ej projekterats av rådet. Det måste anses nödvändigt att rådet för en sådan möjlighet. Anslaget bör därför redan under rådets första verksamhetsår uppräknas med . Med hänvisning till det anförda hemställes1 1. att beträffande brottsförebyggande rådets konstruktion uttalar att rådet bör förankras i statsdepartementen i enlighet med vad i motionen anförts och att rådet i avvaktan på förnyad prövning av frågan om dess konstruktion fortsätter sin verksamhet som kommitté, 2. att vid behandlingen av Kungl. Maj:ts proposition 1974:1, bilaga 4, punkt A 11 och A 12 beslutar a) att till : Förvaltningskostnader för /75 anvisa ett förslagsanslag av , b) att till : Utvecklingskostnader för /75 anvisa ett reservationsanslag av . () i Glömminge () i Lane-Herrestad 1 Se även motion 1974:649. () ()