mot · FX02590 · 1974-01-23 00:00:00 — av m. fl. om ändring av bestämmelserna rörande antalet fullmäktige enligt lagen om församlingsstyrelse. Denna motion syftar till att undanröja en oklarhet i gällande bestämmelser om val av församlingsdelegerade, vilken i vissa fall lett till en sakligt otillfredsställande och mot lagens motiv stridande tillämpning i praxis. 139 § 1 mom. sista stycket lagen om församlingsstyrelse sägs, att det antal församlingsdelegerade, som skall utses för varje i samfälligheten ingående församling, skall bestämmas av efter de grunder, som anges i 32 § andra stycket. Sistnämnda stycket har följande lydelse (kurs här): Av det för samhällighet bestämda antalet fullmäktige skall varje i samfälligheten ingående församling utse en samt därutöver det antal, som belöper på församlingen efter den beräkningsgrunden, att en fullmäktig utses för varje befolkningstal motsvarande det som erhålles, då samhällighetens hela folkmängd delas med det återstående antalet fullmäktige för hela samfälligheten. Därest det antal fullmäktige, som med tillämpning av nämnda regel bör utses, icke uppgår till det för samfälligheten bestämda antalet, skola för ernående av detta antal de församlingar, vilkas folkmängd mest överskjuter omförmälda tal, vara berättigade att var för sig välja ytterligare en fullmäktig. Antalet fullmäktige, som i enlighet med dessa föreskrifter skola utses av varje församling, bestämmes av före valet. Om tolkningen av den kursiverade satsen har två meningar hävdats i praxis. Enligt den ena skall mandat tillföras församlingarna efter de överskott som de har kvar efter fördelningen enligt (det senare ledet i) den föregående meningen. Den andra tolkningen leder till att dessa mandat tillförs församlingar med störst total folkmängd. Denna senare tolkning, som tillämpats i vissa fall i praxis, leder till att de största församlingarna blir gynnade och de minsta församlingarna direkt missgynnade. Detta resultat är inte acceptabelt, eftersom ju även den föregående punkten innebär en mandattilldelning till de största församlingarnas fördel. Stadgandet är uppenbarligen mindre väl avfattat. Det sammanhänger emellertid med att det skrevs för länge sedan och lått stå kvar oförändrat. Vid tillkomsten stod det helt klart vad som avsågs. Stadgandet infördes som 27 § 2 mom. andra stycket i den då antagna nya lagen om församlingsstyrelse, vilken avlöste den gamla kyrkostämmoförordningen. I propositionen (nr 100) återfanns det i 3 kap. 1 § 2 mom. andra stycket; ändrade på förslag av (nr 31) paragrafnumreringen i lagen. Departementschefen anförde i specialmotiveringen följande om den här aktuella punkten (s. 126): För det fall, att vid tillämpning av regeln att - sedan varje i samfälligheten ingående församling eller församlingsdel berättigats utse en fullmäktig - ytterligare en fullmäktig skall väljas för varje tal motsvarande det som erhålles, då samfällighetens folkmängd delas med det återstående antalet fullmäktige, det fastställda antalet fullmäktige ej skulle uppnås, synes böra uppställas en överskottsregel liknande den som gäller vid fördelning mellan de olika valkretsarna av antalet ledamöter i första kammaren. 1 överensstämmelse med det anförda har ändring vidtagits i mom. 2. Det utsädes alltså klart, att det var fråga om en överskottsregel dvs. att den första av de ovan nämnda tolkningarna var den riktiga. Beträffande reglerna för första kammaren hänvisas till 6 § 4. riksdagsordningen i dess lydelse före enkammarreformen och i litteraturen till t. ex. grundlagskommentar (10:e uppl. 1968, s. 145) och (1950, s. 27). I båda dessa arbeten används direkt termen överskottsregel. Det syns angeläget att den här påtalade oklarheten undanröjs, genom att stadgandet får en klarare och mer tidsenlig avfattning. Någon ändring i sak är inte motiverad i förhållande till vad som visats vara syftet med stadgandet. Som redan nämnts har emellertid en felaktig tillämpning förekommit i praxis, och detta har lett till resultat som varit otillfredsställande genom att mindre församlingar missgynnats och större församlingar gynnats. Av de skäl, som utvecklats här, föreslås att anhåller hos Kungl. om förslag till ny lydelse av 32 § andra stycket lagen om församlingsstyrelse i enlighet med vad som anförts i motionen. () i Heden