ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FX021969 · 1974-11-19 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:170 angående utgifter på tilläggsstat I till riksstaten för /75. I proposition 1974:170 föreslås i bilaga II, avsnitt IV, punkt 7 att skall bemyndiga riksgäldsfullmäktige att ställa säkerhet med högst för Svensk kärnbränsleförsörjning AB i samband med upphandlingar inom kärnbränslecykeln. kommunisterna har vid energipolitiska ställningstaganden i konsekvent företrätt en återhållsam linje i fråga om utbyggnaden av uranbaserad kärnkraft. Den diskussion som - framtvingad av ett starkt opinionstryck - sedermera förekommit kring kärnkraftsproblemet har i allt högre grad visat att denna reserverade hållning varit motiverad. Ehuru vpk ännu icke slutfört sin diskussion i energifrågorna har dock partiet i så måtto tagit ställning, som man motsatt sig en vidare utbyggnad av den uranbaserade kärnkraften innan starka garantier kunnat ges i säkerhetsfrågorna. Under den allmänna energipolitiska diskussionen har därtill framkommit att kärnkraftens ekonomiska sida kan väntas bli avsevärt ofördelaktigare än som tidigare antagits. Dessa omständigheter tillsammantagna talar för att statsmakterna inte bör binda sig för speciella framtidsåtaganden på kärnkraftsområdet. Den garantiram som föreslås i propositionen går utöver vad som är för dagen nödvändigt. Den utgör ett bemyndigande till förmån för åtgärder, om vilka man ännu inte vet huruvida de är riktiga eller kommer att ha underlag. De motiv för åtgärderna vilka framförs i propositionen bestyrker dessutom i sig själva riktigheten av en reserverad hållning till kärnkraftsutbyggnaden som sådan. De kostnadsstegringar, det beroende av villkor ställda av utlandsintressen och de knapphetsproblem som påtalas i propositionstexten geren annan och vida mer problemfylld bild av satsningen på kärnkraften än som tidigare präglat officiella framställningar i frågan. Mot den nu anförda bakgrunden finner vpk det felaktigt att utsträcka de ifrågavarande garantierna till att avse mer än , som krävts vid förhandlingarna . Det finns tillfälle att återkomma i denna fråga sedan linjerna för landets energipolitik klarnat. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att ramen för säkerheter på ovannämnda punkt av propositionen 1974:170 sättes till . (vpk) i (vpk) (vpk)
mot · FX021970 · 1974-11-19 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:170 angående utgifter på tilläggsstat I till rikssaten för /75. 1 propositionen 1974:170 (bilaga 9) redovisas den uppräkning av grundbidraget vid arbetsmarknadsutbildning som skedde detta år. Trots denna ökning - /mån. - har utbildningsbidraget genom inflationen urholkats och representerar reellt sett mindre . I en interpellation detta år frågade jag arbetsmarknadsministern om han var beredd att föreslå en förstärkning av arbetsmark nadsbidragen i avvaktan på en mer genomgripande omläggning som kan förväntas i anledning av . Av svaret framgick att en uppräkning var att vänta i tilläggsstaten. I ovan nämnda proposition föreslås en förstärkning av grundbidraget med ytterligare /mån. för gift och . utgår grundbidraget med . Dessutom utgår särskilt tillägg till studerande med barn. Dessa bidrag har successivt höjts. Höjningen har emellertid ingalunda hållit jämn takt med prisstegringarna. Eftersom bidragen redan från början varit blygsamma, har den fortgående inflationen gjort det allt svårare för AMU-eleverna att klara sitt uppehälle enbart med bidragens hjälp. Resultatet har blivit att ett stort antal elever måst avbryta sin utbildning. har i under en följd av år föreslagit att arbetsmarknadsutbildningsbidragen skall värderas genom indexreglering. Kravet har avslagits av . Trots att ytterligare medel nu anvisas från regeringen torde de inte medföra en "nollställning. Om indexreglering införts t. ex. 1966, när bidraget var . skulle nivån vara ca . om bidragen följt konsumentprisindex. Med hänsyn till att en grundläggande förändring är under utarbetande, kan det inte vara realistiskt att föreslå några väsentliga förstärkningar. Dock torde det vara ett rimligt krav att söker klara de elever som av skilda skäl - frivilligt eller ofrivilligt - genomgår arbetsmarknadsutbildning från att vidkännas en reell försämring. Med hänvisning till det anförda föreslår jag att beslutar att den föreslagna uppräkningen icke får understiga det belopp som skulle utgått om bidragen varit värdesäkrade.
mot · FX021974 · 1974-11-19 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:170 angående utgifter på tilläggsstat I till riksstaten för /75. I proposition 1974:170 föreslås att skall anvisa ytterligare 15 milj. kr. till insatser för bättre boendemiljö för barn, utöver de 30 milj. kr. som tidigare anslagits. Det är ett välkommet förslag. De trettio miljonerna har stimulerat kommunerna att i samarbete med expertis inom utveckla väsentliga förbättringar av barnens utemiljö. Det finns en viss risk för att den kategori barn som kanske mest av alla behöver en bättre miljö kommer att gå miste om detta stöd. Det är möjligt att anvisningarna för det först anvisade anslaget kan tolkas så, att anslag ej kan utgå till förbättring av utemiljön vid institutioner för utvecklingsstörda barn, trots att dessa institutioner obestridligen är barnens boendemiljö. Det är önskvärt att uttalar i samband med anvisningen av ytterligare 15 milj. kr. till insatser för bättre boendemiljö för barn att i vart fall detta senare anslag även kan uttnyttjas för förbättring av utemiljön vid institutioner för utvecklingsstörda barn. Det skulle möjliggöra förverkligandet av projekt för förbättring av sådan miljö som kan tjäna som stimulans för liknande institutioner på andra håll i landet. Genom att bevilja sådant stöd skulle givetvis staten inte ta över ansvaret från landstingen för utemiljön vid institutioner för utvecklingsstörda barn, lika lite som staten tagit över detta ansvar från kommunerna när det gäller utemiljön för barn i övrigt. Det är endast fråga om önskvärda stimulansåtgärder i båda fallen. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att i samband med behandlingen av proposition 1974:170 ger Kungl. Maj:t till känna vad som i motionen anförts angående möjlighet att ge anslag till förbättrad boendemiljö för utvecklingsstörda barn.
mot · FX021975 · 1974-11-19 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:172 angående vissa domartjänster. I proposition 1974:172 redogörs för den översyn av domkretsindelningen för underrätterna som skett med anledning av principbeslut. Beträffande det område som omfattas av domsaga och läns norra domsaga skall en kompletterande domkretsutredning ske. Det finns enligt vår mening flera skäl som talar för ett bibehållande av läns norra tingsrätt även efter , som enligt propositionen är senaste datum för en sammanläggning av de två domsagorna. Främst är det vikten av att gränserna för rättsväsendets olika verksamhetsgrenar överensstämmer. Detta betonades bl. a. i propositionen 1965:44 angående de allmänna underrätternas organisation och av polisutredning. sammanfaller verksamhetsområdena för polis-, åklagar- och domstolsväsendet i län. Det finns också ett tillräckligt stort underlag för rättsväsendets olika verksamheter i läns norra domkrets. Domkretsen har cirka 50 000 invånare och omfattar ett stort geografiskt område. Brottsutvecklingen i Tierps polisdistrikt, vars område sammanfaller med den norra domsagan, pekar också i den riktningen att brottmålen vid tingsrätten tyvärr inte kan förväntas nedgå. I ett interpellationssvar har justitieministern framhållit att sammanläggning av polis- eller åklagardistrikt bör ske med större grad av restriktivitet . Vi har tolkat detta uttalande så, att Tierps polis- och åklagardistrikt får bestå, och det finns därför ingen anledning att bryta sambandet mellan dessa och den dömande myndigheten. läns norra tingsrätt har sina lokaler förlagda till , men det vöre enligt vår mening fördelaktigt med en placering i , som är regionalt centrum för den norra länsdelen. Närheten till polis- och åklagarmyndigheter är ett skäl som vi redan nämnt. Med tanke på de långa resvägarna till vore det dessutom lämpligt med tingsrättens kansli i . I de regionalpolitiska strävandena ingår att till regionala centra förlägga bl. a. administrativ verksamhet och mer kvalificerad service. utlåtande 1974:9 understryker också den riktpunkt för de fortsatta regionalpolitiska strävandena som innefattas i statsmakternas uttalande om att arbetet på att tillförsäkra människorna i olika delar av landet likvärdiga levnadsbetingelser måste fullföljas med all kraft samt att hela samhällsverksamheten måste engageras i dessa strävanden. 1 län har man på olika sätt sökt att från sysselsättningssynpunkt och i fråga om service m. m. få så goda förhållanden som möjligt för befolkningen i den norra länsdelen. En betydelsefull ytterligare insats vore att göra till kansliort för läns norra tingsrätt. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att läns norra tingsrätt får bestå som självständig domkrets samt att tingsrättens kansli lokaliseras till . () () HANS ()
mot · FX021976 · 1974-11-13 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:175 angående godkännande av överenskommelse mellan för att skydda mot föroreningar. Den överenskommelse som träffats mellan och i syfte att skydda från föroreningar är givetvis - ehuru senkommen synnerligen välkommen. Föroreningsgraden är hög men kommer fortlöpande att minskas genom den sanering som överenskommelsen säkerställer. Överenskommelsen bör givetvis godkännas av . Som en brist i överenskommelsen framstår emellertid att ingenting stadgats i fråga om den risk från föroreningssynpunkt som byggandet av fasta kommunikationsleder mellan de båda länderna kan medföra. Denna risk är enligt marinbiologisk expertis uppenbar och ansenlig. Möjligen kan denna aspekt anses ha erhållit en viss täckning i ingressen till överenskommelsen och då närmast i orden annan påverkan som kan äventyra eller begränsa dess användning för ovannämnda ändamål eller i övrigt skada dess biologiska miljö. Med åberopande av det anförda hemställer jag att måtte besluta att med godkännande av överenskommelsen uttala att förutsätter att denna omfattar även den föroreningsrisk som kan vara förbunden med uppförandet av fasta samfärdselleder mellan de båda länderna.
mot · FX021977 · 1974-11-19 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:176 angående tullpreferenser för , och , m. m. I proposition 1974:176 föreslås att , och skall erhålla tullpreferenser inom ramen för systemet med tullpreferenser för varor från utvecklingsländerna. Som kommerskollegium påpekar skulle detta bryta den likabehandling i handelspolitiskt avseende som har tillämpats av i förhållande till statshandelsländerna. Enligt FN:s definition är de i propositionen nämnda länderna inte medlemmar av gruppen s. k. utvecklingsländer. Att utvidga tullfriheten till stater som ej är innebär ett stort principiellt steg som fordrar synnerligen vägande skäl. Några sådana skäl har ej framförts i propositionen. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar avslå proposition 1974:176 i vad avser tullpreferenser för , och . () BO ()
mot · FX021983 · 1974-11-19 00:00:00 — av herrar i och i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:177 med förslag till lag om avsättning till särskild investeringsfond, m. m. Propositionen 1974:177 med förslag till lag om avsättning till särskild investeringsfond, m. m. tar också upp energiskatten. I propositionen föreslås bl. a. att den tillfälliga generella nedsättningen av energiskatt förindustriell bränsle- och kraftförbrukning skall slopas. Detta är välkommet, eftersom ett sådant förslag ligger i linje med krav på olika slag av energidämpande åtgärder från statsmakternas sida. Däremot är vi mera tveksamma inför att propositionen ger Kungl. och beskattningsmyndigheten fortsatt fullmakt att i särskilda fall sänka uttaget av energiskatt. Vägledande för äldre medgivanden har här varit att energiskattebelastningen för industriell tillverkning inte bör överstiga en procent av salutillverkningsvärdet. Vilka riktlinjer som skall gälla för eventuella energiskattenedsättningar har departementschefen inte gått in på i propositionen 1974:177. Enligt vår uppfattning bör den framtida prövningen av ansökningar om minskad energiskatt vara betydligt mera restriktiv än . Inriktningen bör efter viss övergångstid vara att någon nedsättning inte skall medges. Det finns ingen anledning att , i den knappa energisituation som har inträtt, genom speciella subventioner stimulerar framväxten av energikrävande produktion. Eventuella undantag måste i så fall kunna motiveras av särskilda skäl, exempelvis försörjningspolitiska eller liknande. Vi anser därför att den av finansministern aviserade omarbetningen av energiskatteförordningen på denna punkt bör utgå ifrån principen att särskild nedsättning av energiskatt ej bör ske. Nära förknippade med de krav som man utifrån energisparsynpunkt kan ställa på energiskattens utformning är de miljöpolitiska aspekterna. Enligt erlades energiskatt med följande belopp: Skatt 1972, Mkr. Tabellen visar att energiskatten i vissa fall fått en sådan utformning att den direkt motverkar de miljöpolitiska strävandena. Ett exempel på detta är att energiskatten f. n. utgår med . för tjock eldningsolja och med . för tunn eldningsolja. Detta innebär att i dagens läge beskattas den tunna - svavelfattiga och därmed miljövänliga - eldningsoljan väsentligt hårdare än den tjocka - svavelrika - eldningsoljan. Enligt vår mening kan det inte vara rimligt att ha en utformning av energiskatten som i vissa fall direkt motverkar statsmakternas miljöpolitiska strävanden. bör därför uttala att energiskatteförordningen ses över i detta syfte. Detta är så mycket mera viktigt som den närmast till hands liggande utredningen, nämligen den offentliga utredningen om kostnaderna för miljövården, enligt sina direktiv inte har möjlighet att ta upp frågan om energiskattens utformning. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att uttalar 1. att medgivanden om individuell nedsättning av energiskatten sker restriktivt, 2. att energiskatten utformas på ett sådant sätt att regeringens och miljöpolitiska strävanden bättre tillgodoses vid bestämmandet av skattesatsen för olika energislag. () () i GOTAB 74 8332 S 1974
mot · FX021984 · 1974-11-19 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:177 med förslag till lag om avsättning till särskild investeringsfond, m. m. I propositionen föreslås att regeringen eller skall besluta om tillstånd för företagen att använda de medel som sätts in på de särskilda investeringsfonderna. Ett yttrande från arbetstagarrepresentantema i företagsnämnden skall bifogas ansökan. I diskussionen om utbyggd arbetsdemokrati har bland annat framförts tanken på att ge företagsnämnderna ökat inflytande, bland annat därför att dessa är organ där anställda och ägare är företrädda på jämställd bas. De särskilda investeringsfonderna, som enbart avser vinster , erbjuder ett tillfälle att pröva ökat inflytande för företagsnämnderna över företagens investeringar. Jag föreslår därför att företagsnämnden ges rätt att besluta om användning av medel i de särskilda investeringsfonderna, utan att inhämta tillstånd från regeringen eller . Därmed skulle också vinnas ökad enkelhet i förfarandet och ökad snabbhet i verkställandet av de investeringar som bedöms som önskvärda för att motverka en avmattning av konjunkturen. Erfarenheterna från ett sådant försök med utvidgad beslutanderätt för företagsnämnderna bör studeras och ingå i underlaget för mer permanenta reformer. Från allmänt liberal synpunkt är det att föredra om beslutanderätten i så väsentliga frågor som investeringar kan decentraliseras till företaget - och de anställda ges medinflytande - i stället för att centraliseras till regeringen och centrala ämbetsverk. har i annat sammanhang beslutat om lag om rätt till ledighet vid studier. Det är tillfredsställande att denna lag kommer till stånd. För att lagen skall få avsedd betydelse för de anställda krävs emellertid också ett finansieringssystem. Enligt lagförslaget om inrättande av särskilda investeringsfonder skall de medel företagen avsätter kunna utnyttjas för investeringar och lageruppbyggnad. Däremot avses inte "investeringar i utbildning. Det borde därför övervägas att låta medel i den särskilda investeringsfonden kunna utnyttjas även för utbildning. Den bör således kunna användas såväl för sådan utbildning som ordnas av företaget som för annan utbildning. Medlen bör kunna utnyttjas såväl för bestridande av den enskildes utbildningskostnader och livsuppehåll som för arrangerande av utbildning, i den mån det sker inom företaget. bör ges rätt att besluta om utnyttjande av även dessa medel. På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig författningstext. Med hänvisning till det anförda hemställer jag 1. att beslutar att företagsnämnden skall äga rätt att besluta om användning av medel i den särskilda investeringsfonden, samt 2. att beslutar att medel i den särskilda investeringsfonden får användas även för utbildning enligt vad som sägs i motionen.
mot · FX021986 · 1974-11-19 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:178 med förslag till lag om ändring i lagen (1919:240) om fondkommissionsrörelse och fondbörsverksamhet. Regeringen har i propositionen 1974:178 föreslagit ändrade bestämmelser om sammansättningen av styrelsen för . Antalet styrelseledamöter skall liksom vara nio, varav ordförande, vice ordförande och ytterligare två ledamöter skall utses av regeringen och en ledamot av och fullmäktige i gemensamt. Detta innebär att det allmänna skulle ges majoritet i fondbörsens styrelse. Enligt vår uppfattning, och vi instämmer härvid med vad som anförts av reservanterna i fondbörsutredningen, bör samhällets kontrollintresse tillgodoses i första hand genom tillsynsmyndigheten såsom nu är fallet, inte genom att det allmänna ges majoritet i styrelsen. Vi delar också reservanternas i fondbörsutredningen uppfattning att och representation, som föreslås i propositionen, är omotiverad. Det finns som reservanterna anför inte anledning att lägga några penningpolitiska aspekter på börsens verksamhet. Flera remissinstanser har anfört att med hänsyn till de institutionella placerarnas ökade betydelse bör få utse en ledamot. Vi delar denna uppfattning. Vi anser vidare att medlemmarna i fondbörsen bör få utse tre ledamöter, ej två som fondbörsutredningen föreslagit. bör sålunda ha följande sammansättning: ordförande jämte två andra ledamöter utses av regeringen; 1 ledamot utses av ; 1 ledamot av ; 1 ledamot av samt 3 ledamöter av medlemmarna i fondbörsen. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. I anledning av det ovan anförda hemställes att måtte besluta att med avslag på Kungl. Maj:ts proposition 1974:178 i förevarande hänseende måtte besluta om ändring i sammansättningen av styrelsen för i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · FX021987 · 1974-11-19 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:180 med förslag till lag om ändring i tullagen (1973:670), m. m. I propositionen 1974:180 har regeringen föreslagit att bestämmelser om förseningsavgift införs i tullagen för de fall tulldeklaration ej lämnas inom föreskriven tid. Förslaget upptar också bestämmelser om ränta och restavgift på tullområdet. De remissinstanser som har praktisk erfarenhet av förtullningsfrågor har avvisat det förslag från generaltullstyrelsen som propositionen är byggd på. och har anfört att den tid som förflutit sedan den nya tullagen trädde i kraft är alltför kort för att man skall kunna bilda sig en uppfattning om hur de nya bestämmelserna kommer att fungera på . Man ifrågasätter, om några ytterligare sanktionsmöjligheter från sida utöver dem som redan finns över huvud taget är erforderliga. Den tullagstiftning som trädde i kraft innebär i flera hänseenden en radikal omläggning. behövde importföretag endast presentera sina handlingar för , som sedan klassificerade godset och räknade ut de avgifter som skulle debiteras. Hela denna procedur lades nu över på importföretagen i och med att man införde krav på att fullständig tulldeklaration skulle lämnas. redovisade i sin skrivelse av deklarationsförseningar. Vid bedömning av dessa måste beaktas att den tid som stått speditionsföretagen och importföretagen till förfogande för att inför årsskiftet förbereda och införa nya rutiner för dekiarationsarbetet till följd av den ändrade tullagstiftningen var alltför kort. redovisning av deklarationsförseningar avser vidare till en del den tid då företagen hade stängt för semester och ofta inte hade möjlighet att lämna deklarationer. Ovannämnda remissinstanser framhåller också att förseningarna till icke oväsentlig del orsakades av att de lokala tullmyndigheterna inte alltid behandlat deklarationerna , bl. a. därför att dessa förkommit hos myndigheterna. Det har vidare visat sig att den tid inom vilken vara som anmälts till hemtagning skall deklareras varit för kort även under andra tider än semesterperioderna, beroende på att företagen inte haft tillgång till erforderliga handlingar. Mot denna bakgrund anser vi att förslaget i propositionen om förseningsavgift samt ränta och restavgift borde avslås. Mot bakgrund av det ovan anförda hemställs att måtte avslå vad som föreslås i propositionen 1974:180 angående förseningsavgift, ränta och restavgift på tullområdet.
mot · FX021988 · 1974-11-20 00:00:00 — Motion nr 1974 Mot. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:173 med förslag till ändring i lagen (1937:249) om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar avseende sekretesskydd för handlingar i ärenden rörande studiestöd under sjukdom m. m. Varje handling som finns hos en statlig myndighet är offentlig om den inte genom särskild lag med stöd av tryckfrihetsförordningen är undantagen från allmänhetens insyn. Exempel är enskilda personers förhållanden i handlingar som rör kriminalregistret, socialhjälpsärenden, allmän försäkring m. m. Detta sekretesskydd gäller emellertid inte dem som sökt studiemedel. I propositionen föreslås bl. a. ändring i sekretesslagen i syfte att bereda sekretesskydd för handlingar i ärenden rörande studiestöd under sjukdom. Detta ändringsförslag är väl motiverat men enligt min mening alltför begränsat. 1 ansökan om studiemedel skall den studerande själv i de flesta fall även uppge sitt studieresultat. I de inte alls ovanliga fall, då dessa inte är tillräckliga för att studiemedel skall kunna beviljas, bör den sökande uppge vilka skäl som bör beaktas för att studiemedel ändå skall utgå. Sådana skäl kan exempelvis vara sjukdom av allvarligare art, avbrott för förvärvsarbete eller personliga problem av olika slag. Det rör sig här således om uppgifter av den art som annars är sekretesskyddade hos statliga myndigheter. Då det inte finns något klart lagstöd för studiemedelsnämndernas verksamhetsområde, anser de sig skyldiga att utlämna ansökningshandlingar till envar som vill få tillgång till dem. För en skrupelfri person förefaller fältet vara öppet att skaffa sig sådana upplysningar om en person som det inte går att få hos t. ex. ett sjukhus, sociala myndigheter eller statlig kreditgivande myndighet. Man kan naturligtvis invända att studenten kan låta bli att i sin ansökan uppge omständigheter av ömtålig art. Dessa uppgifter kan emellertid vara nödvändiga för att fortsatta studiemedel skall beviljas. I praktiken föreligger således inte någon verklig valfrihet på denna punkt. Det föreslagna sekretesskyddet för handlingar i ärenden rörande studiestöd under sjukdom bör med hänvisning till det anförda utsträckas till handlingar rörande studiestöd hos studiemedelsnämnderna och centrala över huvud taget. På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs att vid behandlingen av proposition 1974:173 för sin del beslutar sådan ändring i lagen om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar att handlingar rörande studiestöd samma sekretesskydd som övriga i 14 § omnämnda handlingar. GOTAB 74 8339 S 1974