mot · FX021525 · 1974-01-26 00:00:00 — om åtgärder till stöd för enskild innovationsverksamhet. På bred front möter samhället näringslivet i en allt större förståelse för företagsamhetens villkor och behovet av stödjande och stimulerande åtgärder i syfte att trygga sysselsättning och fortsatt välfärd. Men det är också uppenbart att nya grepp fortlöpande måste tas. Den fulla sysselsättningen och reformer på eftersatta områden förutsätter en ständig förnyelse och utveckling på näringslivets område. Endast genom en sådan inriktning kan samhällets resurser ökas till gagn för den enskilda människan. I en rad partimotioner till årets riksdag redovisar förslag på näringslivsstimulerande åtgärder, ägnade att tillgodose kravet på förnyelse och utveckling. 1 denna motion skall särskilt framhållas de enskilda uppfinnarnas och innovatörernas roll i sammanhanget. Motionens syfte är att understryka behovet av en utredning om de enskilda uppfinnarnas situation och därav föranledda åtgärder. har vid upprepade tillfällen redovisat den enskilda uppfinnar- och innovationsverksamhetens i det närmaste dominerande betydelse för bl. a. den tekniska utvecklingen, även inom större industrier med betydande egna forskningsresurser. Föreningen har med eftertryck framhållit vikten av att samhället i allt större utsträckning måste rikta in sina resurser på att stödja och stimulera enskilda uppfinnare och innovationsgrupper inte minst i ett läge som visar nedgång eller i varje fall stagnation då det gäller företagsetableringar och nya patent. Även från annat sakkunnigt håll efterlyses en starkare och mera medveten satsning på utvecklingsfrågorna. Uttalandet Nyetablering av idéindustri i är mycket låg och har i stort sett avstannat () stämmer till eftertanke. De statliga stimulans- och stödåtgärderna på innovationsområdet, i nu nämnt avseende, kanaliseras genom styrelsen för teknisk utveckling (STU). Under innevarande budgetår utgår för främjande av uppfinnarverksamheten minst 5 milj. kr. Oförändrad storleksordning föreslås av regeringen för /75. Med tanke på att anslagstilldelningen visat en relativt stark ökning (från cirka 1 milj. kr. 1971/72 och drygt 2 milj. kr. 1872/73) samt att STU uppenbarligen både organisatoriskt, administrativt och personellt alltmer uppmärksammat behoven och försökt tillgodose dem, förefaller det rimligt att nu acceptera förslaget om oförändrad medelstilldelning. Det är emellertid uppenbart att en rad för de enskilda uppfinnarna väsentliga frågor både för dem personligen och för deras arbete borde tas upp i en mera samlad översyn och penetration, särskilt då man något stannat upp i resursfrågan. Samhällets fortsatta insatser måste styras av en på både kort och lång sikt väl genomtänkt policy och bygga på en grundlig undersökning av de enskilda innovatörernas situation i olika avseenden. Jag tänker i sammanhanget på bl. a. följande frågor: a) ekonomiska möjligheter att utveckla idéer (anslag, stipendier osv. b) tekniska möjligheter att pröva idéerna (laboratorier, forskningsstationer, provningsmöjligheter etc.); c) ekonomiskt och annat stöd för att omsätta idéerna i industriell produktion (produktutvecklingsråd, innovationscentra; statens, kreditinstitutens och företagarföreningarnas roll; behovet av lokala och regionala insatser; den kommunala kompetensen); d) möjligheter att skydda respektive exploatera ideerna; bl. a. frågor om upphovsmannarätten m. m. i offentlig tjänst (Statstjänst handikapp för uppfinnaren, 22/11 och 29/1 1 1973); e) möjligheterna att åtnjuta avkastning; f) nationellt och internationellt samarbete. Uppräkningen gör självfallet inte anspråk på att vara fullständig utan får endast ses som några exempel ur den rikhaltiga katalog av frågor som kräver genomgång och i förekommande fall skyndsamma åtgärder. Med hänvisning till det anförda får jag hemställa att hos Kungl. Maj:t begär en skyndsam utredning om åtgärder för att stödja och stimulera enskild innovationsverksamhet.