mot · FX021197 · 1974-01-26 00:00:00 — av m. fl. om utarbetande av alternativa konjunkturprognoser. En mer sakkunnig och berikad debatt om de konjunkturprognoser som utfärdas av statsmakterna och den ekonomiska politikens utfall är ett angeläget önskemål inte bara för beslutsfattare och handläggare utan också för företrädare för näringslivet. En konjunkturprognos som tas på allvar av myndigheter och näringsliv kan nämligen leda till felaktigt handlande från dessas sida med ekonomisk misshushållning som resultat. Beredskapen inför lågkonjunkturen skulle exempelvis sannolikt ha varit bättre om regeringen mindre hårt bundit sig för den preliminära försörjningsbalansen . Sålunda uppfattade finansplan bruttonationalproduktens (BNP) ökning till +2,, siffran nedreviderades till +2,; det verkliga utfallet blev 0, dvs. ingen tillväxt, vilket var lägsta notering . Det föreligger en systematisk analys av nationalbudgetprognoserna (se Svensk Finanspolitik i teori och praktik, kap. 4, EFI 1971). Där visas hur och varför prognoserna på olika punkter och olika år slagit fel. Avvikelserna mellan prognos och utfall har ofta varit stora och någon lärdom av detta synes inte föreligga. En väsentlig brist i föreliggande konjunkturbedömningar från är att den förda ekonomiska politikens effekter inte analyseras systematiskt och prövas med hänsyn till eventuella misslyckanden. En sådan granskning kan givetvis vara ömtålig för statliga organ underställda finansministern. Inte minst från denna synpunkt skulle en återkommande systematisk granskning på objektiv vetenskaplig nivå av utomstående vetenskapsmän vara av värde för att höja den konjunkturpolitiska debattnivån och därvid innebära viss gardering mot återkommande prognosfel. Sådana utomstående organisationer för kritisk prövning av offentliga prognoser finns i en rad länder (, och ). Ett steg i denna riktning vore att i tillsätta en grupp fristående ekonomer som i samband med den preliminära nationalbudgetens offentliggörande kritiskt och helt förutsättningslöst skulle pröva föreliggande material, och beträffande detta, liksom angående den ekonomiska politikens inriktning, redovisa sina slutsatser, eventuellt i form av en alternativ konjunkturprognos. Ekonomerna skulle lämpligtvis utses bland några av de ekonomiprofessorer som intresserar sig för dessa problem. Uppgifterna för en sådan ekonomgrupp (jämför tyska Sachständigenrat) skulle bestå i att kritiskt granska föreliggande prognosmaterial som kan tolkas på varierande sätt, pröva den förda respektive den framtida stabiliseringspolitikens effekter och på olika punkter överväga sannolikheten av andra alternativ än de offentliga prognoserna ger vid handen. Eventuellt kan andra ekonomiska modeller komma till användning (t. ex. den som utarbetas vid vid i , EFI). I vissa fall kan det bli fråga om alternativ till den preliminära respektive reviderade nationalbudgeten som presenteras . Verksamheten skulle bekostas av staten och ekonomerna utrustas med kanslihjälp i form av årsanställt skrivbiträde och två forskningsassistenter, i första hand engagerade under omkring i nära anslutning till prognosarbete. I sitt arbete bör ekonomerna ha fri tillgång till och material, och de bör likaså kunna höra offentliganställda personer som kan vara av intresse för arbetets fullgörande. Slutligen bör tilläggas att verksamheten bör kunna ha sina lokaler förlagda till redan befintliga forskning såsom EFI eller (), båda i . Det väsentliga är att ekonomerna kan arbeta självständigt och utan påverkan från något håll. De nämnda forskningsinstituten torde härvidlag båda kunna uppfylla dessa krav. Resultatet av ekonomgruppens prognosarbete bör föreligga med eller alternativt före presentationen av nationalbudgeten. Förslag om alternativa konjunkturprognoser har förts fram i under de två sistförflutna åren. I remissyttrande till den första framställningen (se FiU 1972:33) ställde sig i princip inte avvisande till tanken men ansåg sig inte självt böra ägna sig åt denna uppgift. Med stöd av det anförda hemställs 1. att hos Kungl. Maj:t anhåller om tillsättande av en grupp fristående ekonomer med uppgift att utarbeta alternativa konjunkturprognoser i enlighet med vad som anförs i motionen, 2. att anvisar härför erforderliga medel. () () () HANS () ()