mot · FX02641 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om förstärkning av de kurativa åtgärderna inom kriminalvården, m. m. Den kurativa hjälpen är alltför underutvecklad inom svenskt anstaltsväsen. Kriminalvårdens uttalade målsättning är att fångarna skall erhålla bästa möjliga hjälp och möjligheter till en planering för framtiden. Det gäller att kunna hjälpa de intagna med alla de problem som ligger framför dem. Dit hör inte bara frågan om bostad och arbete utan också många andra frågor av personlig karaktär. I det sammanhanget kan kuratorerna spela en betydelsefull roll. Det finns också många exempel på positiva insatser, men tyvärr hämmas den kurativa hjälpen av bristen på resurser. I många av landets mindre fångvårdsanstalter är kuratorstjänsterna arvodesbefattningar timtjänster med ett mycket begränsat antal timmar. Det finns exempel från mindre fångvårdsanstalter där den kurativa hjälpen bara har tilldelats , och då är det helt uppenbart att möjligheterna till meningsfulla insatser är mycket begränsade. Sett mot den bakgrunden är det inte förvånande när kuratorer berättar att de upphört med arbetet inom fångvården därför att de anser att det under nuvarande förhållanden är omöjligt att ge verklig hjälp. Deras uppgifter är nämligen stora, inte minst som de uttrycks i . Där heter det bl. att hjälpa de intagna till önskvärda kontakter med närstående och andra som kan väntas stödja dem under anstaltsvistelsen och därefter, att biträda de intagna vid problem och konflikter av personlig och ekonomisk natur, att biträda de intagna vid hänvändelser och underhandlingar med myndigheter, sammanslutningar och enskilda personer utanför anstalten, att efter hänvisningar av styresmannen förbereda ärenden om behandling av intagna såsom om förflyttning, permission, frigångsarbete och avgång. Det säger sig självt att en kuratorsverksamhet som i vissa fall bara får omfatta knappast kan uppfylla dessa åligganden. Detsamma är också fallet även i större anstalter där antalet fångar är mycket stort men tillgången på kuratorer ringa. Tiden från frigivningen är för många av stora påfrestningar, och förhållandena är ofta avgörande för om återanpassningen skall lyckas. Blir problemen för stora, blir följden ofta en ny straffperiod. Med tanke på detta är det orimligt att samhället inte satsar mera på att ge de intagna möjligheter att ordna de sociala, ekonomiska och personliga angelägenheter som är av vikt för återanpassningen. En ordentlig satsning på utbyggnad av kuratorsverksamheten inom fångvården vore av stor betydelse. Vi anser också att antalet psykologer, direkt eller indirekt knutna till fångvården, kraftigt måste byggas ut. Även på detta område har det från många håll vitsordats att resurserna är för små, att psykologerna inte har tillräcklig tid att ta sig an de intagna. Deras verksamhet har betydelse men självfallet också för internernas möjligheter att komma ut i samhällslivet i bästa möjliga psykiska kondition. Det här nämnda är detaljer som kan förbättra situationen och underlätta möjligheterna till återanpassning. Vi är emellertid medvetna om att betingelserna för ett normalt liv för en frigiven handlar om mycket mer. För att få ner återfallsprocenten måste man skapa ett mänskligare, människovänligare samhälle. De sociala insatserna bör ökas och människor som kommit på sned ges en chans till värme och gemenskap, garanti att få arbete och bostad. Däri ligger nyckeln till framgångsrik rehabilitering. Men även förberedelsetiden i fängelset har sin betydelse, och vi har därför i det här sammanhanget påpekat vikten av att förstärka kurators- och psykologverksamheten. I årets statsverksproposition bilaga 4 föreslås inrättandet av 402 nya polistjänster. Medel härför har under punkten B 6 beräknats till . Härtill kommer kostnaderna för polismännens utbildning, utrustning och motorfordon. Vår mening är att dessa medel framför allt bör användas till en rejäl förstärkning av kurators- och psykologverksamheten inom kriminalvården. Med hänsyn tagen till bl. a. den pågående integreringen av anstalts- och frivården varigenom arbetet med utskrivningsförberedelser i allt större utsträckning övertas av frivårdens personal bör medlen dock komma såväl anstaltsvården som frivården till godo. Med hänvisning till det anförda hemställs att måtte besluta 1. att avslå Kungl. Maj :ts förslag om anvisning av medel för 402 nya polistjänster i den lokala polisorganisationen, 2. att anvisa under 1 angivna medel till kriminalvården för förstärkning av de kurativa åtgärderna och den sociala servicen inom anstaltsvården och frivården. (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk)