mot · FX02185 · 1974-01-22 00:00:00 — av i m. fl. om lagstadgad rätt för församling att ombesörja begravningar. I skilda sammanhang har frågan om införandet av obligatorisk begravningsförsäkring varit föremål för behandling. års riksdag avslog ett motionsyrkande härom. Det av antagna utskottsbetänkandet hänvisade till skäl av statsfinansiell art som pensionsförsäkringskommittén anfört i sitt slutbetänkande Familjepensionsfrågor (SOU 1971:19). Eftersom både avvisat motionsyrkandena om en allmän obligatorisk begravningsförsäkring ansågs anledning saknas att inta en annan ståndpunkt . Det går dock inte att så lättvindigt komma ifrån de starka skäl som talar för att i någon form vara de mångtusenden enskilda människor till hjälp i den nödsituation som inträder vid dödsfall och begravning av familjemedlem eller nära anhörig. Statens pris- och kartellnämnd redovisar i en utredning, Begravningsbyråer och begravningskostnader, ett utförligt material. Medelpriset för ett begravningsuppdrag angavs 1970 vara . I detta fall är dock inte inräknat poster som endast ibland förmedlas av begravningsbyråerna. En gravsten uppgavs exempelvis kosta genomsnittligt . Prisvariationerna mellan byråerna är mycket stora. Den som beställer ett begravningsuppdrag befinner sig i en så känslig situation att kostnaderna inte sällan kraftigt får överstiga genomsnittet. I diskussionen kring dessa frågor brukar åberopas omfattningen av tjänstegrupplivförsäkringarna. pekar emellertid på att ett stort antal likväl befann sig utanför grupplivskyddet. avled 85 352 personer i , heter det. Men av dessa var drygt 65 000 folkpensionärer (59 000 ålderspensionärer samt 6 000 änke- och förtidspensionärer). Omkring 2 000 av de avlidna var barn . fastslår sålunda: Dessa grupper - av de avlidna 1969 stod sålunda utanför grupplivskyddet. Konstaterandet illustrerar med eftertryck hur angeläget det är att få en lösning på de problem i ett svårt läge som så många människor ställs inför. En lösning vore att införa fria begravningar. Ett sådant beslut fattades av kyrkofullmäktige . Beslutets innebörd var att tillhandahålla: fria gravar, fri gravvård dock ej blommor, fria kistor med svepning, fria urnor, helt fria tjänster enligt den föreliggande utredningen i av församlingen 1* 1974. Enligt verkställd utredning skulle kostnaderna för dylika tjänster komma att uppgå till ett belopp motsvarande per skattekrona (. Beslutets laglighet har ifrågasatts och är föremål för regeringsrättens prövning. Det är enligt vår mening angeläget att utan avvaktan på regeringsrättens utslag i ett mål som detta avlägsnar all grund för oklarhet om kompetensen för landets församlingar. Eftersom gällande författningstext utförligt beskriver vilka angelägenheter församling har att handlägga kan grunden för oklarhet i detta avseende lätt undanröjas. Detta kan ske genom ett kortfattat tillägg. Det bör enligt vår mening ligga inom ramarna för den kommunala självstyrelsen att församling icke enbart har att svara för iordningsställande och skötsel av begravningsplats utan även har rätt att utsträcka sina tjänster till att ombesörja begravningar. beredning om stat och kyrka har framlagt förslag om att huvudmannaskapet för begravningsplatserna skall överföras till de borgerliga primärkommunerna. I 2 § 2 mom. lag om församlingsstyrelse tycks detta ha förutsetts. Detta moment liksom moment 1 bör erhålla en komplettering som inbegriper ombesörjningen av begravningar. En framtida lösning av frågan om begravningsplatsers iordningsställande och skötsel liksom om ombesörjandet av begravning från de borgerliga primärkommunernas sida är naturligtvis den lösning som bör åstadkommas. Ett viktigt steg är att nu undanröja all tveksamhet beträffande församlingarnas kompetens i detta avseende. Med stöd av det anförda föreslås att antar följande Lag om ändring i lagen (1961:436) om församlingsstyrelse Församling äger att själv vårda sina angelägenheter, såvitt icke handhavandet därav enligt denna lag eller särskild författning tillkommer annan. Med församlings angelägenheter avses frågor om: a) anskaffande av och vård om kyrka, begravningsplats, församlingshus, tjänstebostäder och annan för kyrkligt ändamål avsedd egendom; b) åtgärder till främjande av gudstjänstliv och kyrklig för Församling äger att själv vårda sina angelägenheter, såvitt icke handhavandet därav enligt denna lag eller särskild författning tillkommer annan. Med församlings angelägenheter avses frågor om: a) anskaffande av och vård om kyrka, begravningsplats, församlingshus, tjänstebostäder och annan för kyrkligt ändamål avsedd egendom; b) åtgärder till främjande av gudstjänstliv och kyrklig för kunnelse i övrigt samt av verksamhet bland barn och ungdom, ålderstigna, sjuka och andra, som äro i behov av omvårdnad; samt c) avlöningsförmåner åt präst, kyrkomusiker och annan personal. Angående vissa på församling ankommande angelägenheter är särskilt stadgat. 2 mom. Om Konungen för särskilt fall så förordnar, skall begravningsplats anskaffas eller vårdas av borgerlig kommun. kunnelse i övrigt samt av verksamhet bland barn och ungdom, ålderstigna, sjuka och andra, som äro i behov av omvårdnad; c) ombesörjande av begravningar; samt d) avlöningsförmåner åt präst, kyrkomusiker och annan personal. Angående vissa på församling ankommande angelägenheter är särskilt stadgat. 2 mom. Om Konungen för särskilt fall så förordnar, skall begravningsplats anskaffas eller vårdas och begravningar ombesörjas av borgerlig kommun. Denna lagändring träder i kraft dagen efter den, då ny författningstext enligt därå meddelad uppgift utkommit från trycket i . (vpk) i (vpk) i INGA (vpk) (vpk) i