mot · FX021316 · 1974-01-26 00:00:00 — av fröken m. fl. om en plan för preventivrådgivning. Antalet abortoperationer har enligt officiell statistik ökat och ligger nu kvar på en förhållandevis hög nivå. En av anledningarna till ökningen torde vara att de illegala aborterna beräknas ha minskat starkt i antal. Uppenbart är emellertid att många oönskade graviditeter inträffar. Orsakerna till detta kan vara många. Så länge samhällets preventivrådgivning fungerar så otillfredsställande som den gör kan man inte komma ifrån att detta är en starkt bidragande orsak. Väntetiderna för preventivrådgivning är ofta långa. skall preventivrådgivning ges vid mödravårdscentralerna och, där så finnes, sexualbryåer. Rådgivningen skall vara gratis och utskrivna preventivmedel likaså. Tillgången på för detta område utbildade barnmorskor är begränsad. Likaså är knappheten på läkare, knutna till mödravårdscentralerna, en begränsningsfaktor. Uppenbarligen fungerar denna preventivrådgivning mycket olika i olika landstingsområden. är det också först sedan kvinnan genom en graviditet kommit i kontakt med mödravårdscentralen som hon, sedan barnet fötts, använder sig av centralens tjänster på detta område. Unga flickor däremot drar sig för att besöka mödravårdscentralen för preventivrådgivning. I den mån det inte finns särskilda byråer eller kliniker föredrar de att konsultera en privatläkare. Detta är för övrigt för många enda utvägen . Då varken läkararvodet eller det förskrivna preventivmedlet ersätts genom sjukförsäkringen blir kostnaden betydande för den enskilde. påpekade i sitt betänkande det ologiska i att medan abortoperation sker utan kostnad för den enskilde är det ofta förenat med betydande kostnader för henne att förebygga ett oönskat havandeskap. Principen i sjukförsäkringen har varit att den endast skall kompensera för inkomstbortfall i samband med sjukdom och för andra kostnader i samband med sjukdom. Den principen torde vara mogen att ändras och utvecklas. Även om man bortser från den enskildes situation torde det samhällsekonomiskt vara betydligt fördelaktigare att förebygga sjukdomar och operativa ingrepp än att bota redan uppkomna sjukdomar och hålla den sjuke skadeslös för inkomstbortfall, i samband med dem. Vi skall inte här gå in på hela denna problematik. När det gäller att exempelvis inordna preventivrådgivningen och preventivmedel i sjukförsäkringen framstår den samhällsekonomiska vinsten som uppenbar. Som abortutredningen påpekat är kostnaderna för abortoperation förenade med betydligt större samhällskostnader. Och även om sambandet mellan den bristande preventivrådgivningen och senare abortoperation inte är klarlagt kan man inte komma ifrån att sambandet finns. Man bör emellertid i ett ställningstagande i denna fråga också väga in den mänskliga aspekten. Säkerligen finns det ingen kvinna som önskar genomgå abort. Frågan uppkommer för henne först när en oönskad graviditet inträffat. Också från den synpunkten är det angeläget att större insatser görs för att underlätta för henne att förebygga att denna inträffar. Vi anser det alltså nödvändigt att större insatser görs från samhällets sida för att bygga ut preventivrådgivningen, och vi anser också att den enskildes kostnader för preventivrådgivning och preventivmedel inte bör vara större än för andra läkarkonsultationer och läkemedel. Med stöd av vad som anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär en samlad plan för preventivrådgivningen i syfte att a) åstadkomma en snabb utbyggnad av samhällets preventivrådgivning, b) minska den enskildes kostnader för preventivrådgivning och preventivmedel. () ()