mot · FX02639 · 1974-01-24 00:00:00 — av m. fl. om ändring av bestämmelserna rörande delgivning med ombud. Enligt 12 § förvaltningslagen är utgångspunkten för besvärstids beräknande i förvaltningsärenden regelmässigt den dag då vederbörande fick del av beslutet. För att kunna veta när besvärstid börjar löpa sänder myndigheterna i allmänhet ut sina beslut till parterna i försändelser som är försedda med mottagningsbevis, vilka efter påtecknande återsänds till myndigheten. Postens mottagningsbevis utgör sålunda regelmässigt det naturliga bevismedlet då myndigheten har att räkna ut om inkomna besvär insänts i rätt tid eller om de kommit . I delgivningslagen har uppställts en rad regler om hur det i olika situationer skall tillgå då en handling skall delges någon. Huvudregeln står i 7 § där det heter att skall delgivning ske med enskild person, överbringas handlingen till honom. Lagstiftaren utgår sålunda från att normalt innebär delgivning att den som sökes för delgivning fått den handling varom är fråga i handen. I praxis har svårigheter uppkommit i de fall då något slag av ombud tar emot försändelsen. Posten har vissa regler enligt vilka försändelse på grund av fullmakt kan utlämnas till annan än mottagaren. Kontor har t. ex. ofta en eller flera som regelbundet hämtar kontorets post. Enskilda personer som reser bort ger någon hemmavarande i uppdrag att hämta ut värdepost m. m. Det kan vara fråga om någon som har sitt arbete så förlagt att han sällan har möjlighet att gå till hemortens postkontor och därför uppdragit åt familjemedlem eller annan att hämta hans försändelser. Posten tillhandahåller en särskild blankett för postfullmakt i fall av detta slag. I ett av regeringsrätten träffat avgörande har bestämts att den nuvarande lagstiftningen, som icke innehåller något om detta fall, är så att förstå, att den som på detta sätt ombett någon att avhämta försändelser på posten därmed också givit vederbörande i uppdrag att ta emot delgivning i processuell mening för hans räkning. Mottagaren anses sålunda delgiven försändelsen när hans postombud avhämtat den från posten, oavsett när mottagaren själv fött brevet och öppnat detta och läst den inneliggande handlingen. Denna praxis kan leda till allvarliga rättsförluster. I åtskilliga fall inträffar det att någon reser bort och uppdrar åt t. ex. portvakt eller granne att hämta ut posten under vederbörandes frånvaro. Budet lämnar då över posten obruten vid den bortrestes återkomst. När denne går igenom posten finner han kanske ett beslut från myndighet med tre veckors besvärstid. Men då klagotiden räknas från det brevet avhämtades från posten, är tiden utgången redan då han får del Han har gått förlustig sin talerätt. Fall av denna typ är tyvärr ej ovanliga. Uppenbarligen är delgivningslagen icke avsedd att förstås på detta sätt. Då den i 11 § talar om ombud förstås därmed en person som fött fullmakt att företräda parten i det mål eller ärende dit handlingen hör. Lagen behandlar över huvud icke fallet med postbudet som har uppdrag att hämta post. Det synes självklart att den som lämnar annan i uppdrag att hämta post därmed icke har utsett detta bud till sitt ombud i alla de ärenden och mål i vilka det kan komma någon handling med den post som budet skall hämta. I många fall är det så att budet bara har i uppdrag att hämta och icke äger öppna posten utan skall vidarebefordra denna i tillslutet skick. För att klargöra att den praxis man slagit in på icke är den avsedda kan lämpligen ett förtydligande göras i delgivningslagen. I denna kan i 11 § som ett nytt första stycke inskjutas en regel av innebörd att den med vilken delgivning skall ske äger att uppdra åt annan att i sitt ställe ta emot delgivning av annan handling än sådan som avser föreläggande för huvudmannen att själv utföra något. Infördes en sådan regel, skulle därav framgå att, för att delgivning med ombud skall vara gällande, måste ombudet ha fött sig uttryckligen uppdraget att å uppdragsgivarens vägnar ta emot delgivning, icke endast avhämta post. Under hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. anhåller om sådan ändring av delgivningslagen att av denna tydligt framgår att delgivning med ombud endast för ske då ombudet har sin huvudmans uppdrag att ta emot delgivning i processuell mening för hans räkning. () () () () GOTAB 74 5793 S 1974