mot · FX021754 · 1974-04-16 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Majrts proposition 1974:14 angående studiesocialt stöd. Den framåtsyftande målsättningen för eftergymnasiala studier bör vara att öka valfriheten för alla vuxenstuderande, dvs. både för dem som har att ta ställning till en fortsatt studiegång i nära anslutning till ungdomsskolan och för dem som uppskjuter eller har uppskjutit valet till en senare tidpunkt. De senare årens studiesociala reformer har karakteriserats av försök att utveckla former härför. Dessa reformer har syftat till att låta samhället överta baskostnaderna för forskning och utbildning samt ett studiefinansiellt system för den enskildes levnadskostnader . I propositionen 1974:14 överses former för återbetalning av studiemedel samt föreslås dels höjning av gränsen där avgift påföres från 2,5 till basbeloppet, dels att en maxgräns sättes för studieskuldens ökning i relation till penningvärdesförändringen. Denna gräns föreslås fastlagd till 3,2 procents årlig höjning. Dessutom föreslås en förändring som innebär att bidragsdelens andel i det totala studiemedelsbeloppet ökar från nuvarande . En långsiktig målsättning med syfte att öka valfriheten vid val av s. k. högre studier kan vara att låta bidragsdelen växa inom ramen för den totala mängden studiemedel. Med hänsyn till existerande snedheter i vad gäller olika socialgruppers förmåga att finansiera och genomföra eftergymnasiala studier framstår det dock som väsentligare i dagens läge att den totala mängden pengar som den enskilde studeranden disponerar för täckande av levnadskostnader okar. Att möjligheter för studerande att finansiera levnadskostnader genom studiemedel försämrats trots studiemedlens indexreglering beror inte på relationen bidragsdel/lånedel utan på förhållandet att hyreskostnader och matkostnader, vilka utgör en mycket stor del av de studerandes levnadskostnader, ökat särskilt mycket i förhållande till övriga utgifter. Förändringar i relationen bidragsdel/lånedel förbättrar i och för sig inte läget för de studerande. I dagens situation blir det därför väsentligare att dels höja totalbeloppet för studiemedel, dels ge extra studiemedel till vissa behövande grupper, exempelvis till studerande som har vårdnaden av barn samt till deltidsstuderande och deltidsarbetande. Förändringar över tiden kan man svårligen förutsäga ens inom ramen för en mer markerad planhushållning och i än mindre grad i en kapatalistiskt orienterad marknadshushållning som vår. Detta innebär att alla som väljer en eftergymnasial utbildning knappast kan garanteras en sysselsättning inom det yrkesområde studierna från början inriktades på, vilket får konsekvenser såväl för den enskilde som för samhället. Ett betydande antal människor med eftergymnasial utbildning återfinns på arbetsmarknaden i andra jobb än dem vilka varit målet för deras studier. I avsikt att förbättra detta förhållande bör en mera aktiv studiestyrning genom ökad rådgivningsverksamhet inrättas. Även om denna utveckling inte i och för sig behöver innebära enbart negativa verkningar för enskilda och samhälle kvarstår likväl frågan vem som skall svara för dessa människors levnadskostnader . Dessa kostnader utgör en del i det totala studiefinansiella komplexet för alla som bedriver vuxenstudier, varmed kan avses inte bara eftergymnasiala studier. Om man på ett bättre sätt vill komma till rätta med de problem vi sökt analysera i motionen torde följande förändringar i studiemedelssystemet bli nödvändiga: o Människor med studieskulder som följd av eftergymnasiala studier skall helt befrias från studiemedelsavgiften för år då inkomsten trots heltidssysselsättning eller till följd av arbetslöshet inte uppnått inkomst motsvarande basbeloppet för det aktuella året, vilket i relation till innehållet i propositionen 1974:14 innebär att det aktuella årets studiemedelsavgift efterskänks samt att återbetalningsbefrielsen avtrappas successivt enligt följande: o Studerande med vårdnaden av barn erhåller höjt barntillägg från nuvarande av basbeloppet per termin till . o Deltidsarbetande får uppbära en inkomst av basbeloppet/år innan maximalt studiemedel reduceras på grundval av inkomstförhållandena, o Deltidsstuderande får uppbära studiemedel motsvarande av basbeloppet per termin, o Maximalt studiemedel för heltidsstuderande höjs till av basbeloppet per termin, o Ovanstående kompletteras med en mer aktiv och under studiegången fortlöpande studierådgivning i syfte att förhindra avbruten studiegång. O På bör en total översyn av hela det studiefinansiella komplexet göras. Därvid måste även de studerandes levnadskostnader beaktas. Dessa bör ses som en del av den totala undervisnings- och forskningsuppgiften vars totalfinansering bör bäras av produktionen, organiserad genom samhället. Under åberopande av ovanstående hemställer vi att måtte besluta att hos Kungl. Maj:t begära dels en total översyn av studiemedelssystemet enligt de riktlinjer som angetts i motionen, dels sådana anordningar som kan ge snabba förbättringar på sätt som beskrivits i motionen. GOTAB 74 7456 S 1974