mot · FX02671 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om slopande av ATP-avgift för äldre och handikappad arbetskraft. Dagens arbetsmarknadspolitik är formad utifrån de förutsättningar som gällde . Förhållandena på arbetsmarknaden har emellertid radikalt förändrats . Då var det stora problemet bristen på arbetskraft, är problemet bristen på arbetsplatser. De som av olika anledningar måste byta arbete eller friställs har stora svårigheter att fä en ny anställning. Särskilt gäller detta äldre och handikappade. I en annan motion till årets riksdag utvecklar vi vår principiella syn på arbetsmarknadspolitikens framtida utformning och inriktning och kräver en övergripande utredning kring de arbetsmarknadspolitiska frågorna. I avvaktan på en genomgripande översyn av arbetsmarknadspolitiken måste en rad åtgärder vidtas för att inom ramen för den nuvarande inriktningen skapa bättre förhållanden på arbetsmarknaden. Reformarbetet för inte avse avstanna under hänvisning till ett omfattande utredningsarbete. I en situation som den nuvarande, då antalet arbetslösa är fler än antalet lediga platser, kommer de svagare grupperna i kläm. De äldre och handikappades problem har redan berörts. Kvinnor och ungdomar som söker sig ut på arbetsmarknaden har svårt att fö arbete, bl. a. beroende på bristande yrkeslivserfarenhet eller på att deras utbildning ibland inte svarar mot arbetsmarknadens krav. En grundläggande förutsättning för att alla skall kunna fö ett arbete är att tillräckligt många arbetsplatser finns att erbjuda. Slopa ATP-avgiften för äldre och handikappade Äldre och handikappade måste ges en starkare ställning på arbetsmarknaden. Lagarna om anställningstrygghet och anställningsfrämjande åtgärder är värdefulla i detta sammanhang. Dessa åtgärder är dock enligt vår mening inte tillräckliga. Avgift till tilläggspensioneringen erläggs för löner som utbetalas till arbetstagare under65 år. Åldersgränsen för avgiftsuttaget bör enligt vår mening sänkas och den totala avgiftssumman fördelas på de yngre åldersgrupperna. Pensionspoäng och pensionsår skall givetvis räknas på vanligt sätt, trots att avgiftsuttaget slopats. Liknande regler bör också övervägas för dem som har skyddat eller halvskyddat arbete. Lagen om anställningstrygghet innebär bl. a. förlängning av uppsägningstider samt införande av bestämmelser om lön vid uppsägning och permittering. Sjävfallet innebär dessa regler en ökad ekonomisk belastning på företagen. Vi finnér det vara synnerligen angeläget att de anställda i alla företag i praktiken för den trygghet som lagen föreskriver. Om syftet med lagstiftningen inte skall förfelas måste därför kompletterande åtgärder sättas in som ger alla företag, oavsett ekonomisk situation, möjligheter att garantera anställningstryggheten. Det finns olika tekniska möjligheter att lösa detta problem. Avsättningar inom företagen till prioriterade trygghetsfonder är en tekniskt relativt enkel möjlighet. En tekniskt svårare lösning är att företagen ges möjlighet att försäkra den latenta skulden till de anställda. En tredje möjlighet är att företagen får göra avsättningar till självständiga stiftelser under gemensam förvaltning av arbetsgivare och arbetstagare. Mycket talar enligt vår mening för att ett försäkringssystem är att föredra, då fonderingar och avsättningar torde förutsätta betydligt större vinster inom företaget än vad ett kollektivt försäkringssystem kräver. Utbildning har blivit ett av de främsta medlen inom arbetsmarknadspolitiken. arbetar en kommitté för översyn av arbetsmarknadsutbildningen (KAMU). Ökad utbildningsverksamhet inom företagen är angeläget. Därigenom kan arbetstagares introduktion i arbetslivet underlättas. Dessutom kan de som riskerar att bli friställda få en möjlighet att behålla kontakten med sin arbetsplats eller nå kunnighet för andra lämpliga arbetsuppgifter. Det särskilda utbildningsbidraget om för utbildning av ungdom och kvinnor i företagen har varit ett värdefullt stöd för många. En uppräkning av detta bidrag till skulle inneböra att fler fick möjlighet att tillgodogöra sig denna form av introduktion och inskolning i arbetslivet. I propositionen 1974:7 angående tillfälligt utbildningsbidrag till företag föreslås att utbildningsbidrag skall kunna utgå till företag för utbildning av arbetstagare vid inskränkning i driften till följd av försörjningsläget i fråga om olja och elektrisk kraft. Förutsättning för bidrag föreslås vara att avtalsenliga löneförmåner utgår under utbildningen, att utbildningen är skild från produktionen och att den bedrivs enligt plan som har godkänts av arbetsmarknadsmyndighet efter samråd med arbetsgivarnas och arbetstagarnas organisationer. Bidrag skall utgå med högst och arbetstagare som deltar i utbildningen. Bidraget utgår då påtaglig risk föreligger om permittering eller avskedande. I sin anslagsframställning för /75 har AMS i likhet föreslagit en försöksverksamhet med företagsutbildning. AMS föreslår att skall kunna utgå till företagsutbildning i de fall konjunkturläget eller arbetsmarknadsutvecklingen motiverar detta. Företagsutbildning avvisas i statsverkspropositionen i likhet . noterar därför med tillfredsställelse att föredragande statsråd i propositionen 1974:7 är beredd att vidta åtgärder av den typ som företagsutbildning innebär. Enligt vår mening bör företagsutbildning göras till ett permanent inslag i arbetsmarknadspolitiken såsom AMS förordat i sin petita. I en besvärlig arbetsmarknadssituation är det befogat att vidga de företagsutbildande insatserna. I den nu aktuella oljekrisen kan en stimulans till företagsutbildning i enlighet med det förslag AMS framfört i anslagsframställningen för nästa budgetår bedömas vara otillräcklig. I likhet med Kungl. Maj:t finner vi det vara motiverat att bidrag utgår med och arbetstagare som deltar i utbildningen. Vi instämmer med Kungl. i vad gäller att avtalsenliga löner skall utgå under utbildningen och att den skall bedrivas enligt plan som har godkänts av arbetsmarknadsmyndighet efter samråd med arbetsgivarnas och arbetstagarnas organisationer. Vi kan däremot inte instämma i villkoret att utbildningen genomgående skall vara skild från produktionen. Detta villkor innebär enligt vår mening, att stora svårigheter kan komma att uppstå när det gäller att bedriva utbildningen på ett riktigt sätt, eller göra det organisatoriskt möjligt till engagemang för sådan utbildning. Under förutsättning av att utbildningen följer godkänd plan och efter godkännande från arbetsmarknadsmyndigheten och arbetstagarnas organisationer bör utbildning i anslutning till praktisk produktion godtas när skäl härför föreligger. Viss reduktion av utbildningsstödet kan under dessa förutsättningar vara motiverat. Även arbetsmiljöförbättrande åtgärder inom företagen bör vidtas för att motverka den omfattande arbetslöshet som kan bli följden av oljekrisen. har förordat att samhället övergångsvis skall stödja sådana åtgärder på samma sätt som stöd utgår till förbättringar av företagens omgivningsmiljöer. I dagens situation skulle en stimulans vara än mer motiverad. Denna problemställning utvecklar vi i motion 1974:697 angående arbetsmiljön. Med hänvisning till det anförda hemställes1 att hos Kungl. anhåller om prövning av möjligheterna att befria äldre och handikappad arbetskraft från avgift till tilläggspensioneringen i enlighet med vad som anförts i motionen. ANNA-L1SA () i ' Se även motion 1974:881. () i Glömminge () i Lane-Herrestad