mot · FX02187 · 1974-01-22 00:00:00 — av i m. fl. om slopande av annons- och reklamskatten. förslag avseende införande av reklamskatt blev vid remissbehandlingen föremål för nedgörande kritik. Endast två av ett fyrtiotal remissinstanser ansåg sig kunna direkt tillstyrka förslaget. Invändningar framfördes bl. a. från konsumentombudsmannen, dåvarande marknadsrådet och generaltullstyrelsen. Från näringslivets sida reagerade man mot tanken på att beskatta ett av de mera effektiva verktygen för den för sysselsättningen så viktiga marknadsföringen. Man uttryckte också farhågor för det krångel som en skatt med den föreslagna konstruktionen skulle komma att innebära. Det framhölls vidare att reklamen arbetar med öppna medel, vilket är en fördel ur konsumentsynvinkel. En övergång till andra marknadsföringsåtgärder med lägre grad av offentlighet kunde förväntas. Dessa farhågor har efter det att skatten fått verka i praktiken i hög grad kommit att besannas. , som vid sidan av generaltullstyrelsen är beskattningsmyndighet för reklamskatten, framhåller i skrivelse till Konungen att det i vissa fall uppstått skattetekniska svårigheter av sådan art att författningsändringar framstår som påkallade. Särskilt gäller detta, framhåller , bestämmelserna om beskattningen av mässor och utställningar samt av reklamtrycksaker. Reklam kan inte klart åtskiljas från annan information från ett företag och är sålunda inte något tjänligt föremål för en punktskatt. Det har t. ex. visat sig att en trycksak förklarats vara skattefri, medan i det närmaste samma trycksak förklarats skattepliktig . Det orimliga i skattens konstruktion kan bl. a. illustreras med följande utdrag ur meddelanden, (RSV Ip 1972:3): Med reklamtrycksak förstås trycksak som framställts huvudsakligen i syfte att offentliggöra reklam. Kännedom om syftet är följaktligen nödvändig för att kunna avgöra om skatteplikt föreligger för viss trycksak. Såsom exempel på fall där syftet är avgörande kan nämnas trycksak (t. ex. i form av dekaler) som innehåller endast ett företags namn och adress eller symbol för företaget. Sådana trycksaker får anses skattefria om de huvudsakligen framställts för att märka beklädnadsartiklar och andra föremål även bilar inom ett företag. Är syftet inte att markera äganderättsförhållande utan att exempelvis anslå trycksakerna på affischtavlor eller dela ut dem till återförsäljare eller till enskilda mottagare föreligger skatteplikt. Eftersom det kan förutsättas, att en tryckare i många fall inte känner till vad trycksakerna skall användas till, måste han inhämta uppgift härom från beställaren. Om beställaren försäkrar att det huvudsakliga syftet inte är att offentliggöra reklam får trycksakerna levereras utan skattepåföring, såvida det inte är uppenbart att uppgiften är oriktig. I det angivna exemplet skulle en del av dekalerna kunna vara avsedda för märkning av innehavet och en del vara avsedda för reklam. Beställaren skall då ange fördelningen. Att reklamen inte är ett lämpligt objekt för beskattning styrks av flertalet av remissvaren sedan remitterat ovannämnda skrivelse till ett antal myndigheter och organisationer. Kammarrätten i hänvisar till sitt yttrande över reklamutredningens delbetänkande, Reklam I. Beskattning av reklamen (SOU 1972:6), i vilket kammarrätten kritiserade grundtanken att skatten skulle vara neutral i förhållande till olika former av reklam. Enligt kammarrättens mening var det svårt att förverkliga en sådan tanke ens tillnärmelsevis med hänsyn till att reklamen är i hög grad oenhetlig till sin struktur. Reklamen kunde enligt kammarrätten därför inte som sådan användas som underlag för en punktbeskattning. framhåller att erfarenheterna inom rörande tillämpningen av reklamskatteförordningens bestämmelser om reklamtrycksaker är i hög grad negativa och fortsätter: Styrelsen ifrågasätter om det överhuvudtaget går att åstadkomma en författning som möjliggör en likformig beskattning av 'reklamtrycksaker. skriver i sitt remissvar: Förbundet anser sig genom redogörelse få belägg för hur illa detta område lämpar sig för beskattning. I sitt betänkande i anledning av propositionen om reklamskattens införande framhöll skatteutskottet att reklamen borde kunna bära en viss beskattning men att styrningen av reklamens innehåll främst borde ske genom andra åtgärder än befrielse från skatt. Utskottet betonade att det i första hand betraktade reklamskatten som en punktskatt bland andra punktskatter. Mot bakgrunden härav är det motiverat att fråga sig, om inte andra objekt bättre lämpar sig för beskattning än beskattningsområdet för reklamskatten. Det är ur teknisk synvinkel relativt lätt att administrera en skatt på annonser i periodiska publikationer, utomhusreklam (affischering och trafikreklam) och reklamfilmvisning på biograferna. Svårigheterna uppstår beträffande andra reklammedia, såsom t. ex. trycksaker samt mässor och utställningar. Det är emellertid högst olämpligt att belasta vissa rcklammedia med en punktskatt enbart av det skälet att en beskattning är tekniskt genomförbar. Enligt en av gjord undersökning beräknas reklamskatten inbringa 78 milj. kr. Det kan inte vara rimligt att för detta intäktsbelopp bibehålla en skatt som förorsakar hela näringslivet ett krångel utan varje motsvarighet. Härtill kommer det förhållandet att näringslivets förtroende för vårt skattesystem kan komma att rubbas på grund av de diffusa reklamskattereglema, vilka omöjliggör en rättvis och rimlig beskattning. Vad beträffar sysselsättningen inom den grafiska industrin kan det vara lämpligt att hänvisa till remissvar från grafiska arbetsgivare- och industriorganisationer avseende finans departementets ovannämnda remiss. Organisationerna anför däri: Vi vill i detta sammanhang ytterligare framhålla att den fördyring av trycksaker som skatten innebär verkat dämpande på orderingången och kommer så att göra så länge skatten består. I ett läge då den totala sysselsättningen i branschen minskat och sannolikt kommer att fortsätta minska, utgör reklamskatten en faktor som försvårar branschens strävan att mildra de av minskningen föranledda omställningsproblemen. Skatten på annonser och reklam skall finansiera ett utökat statligt stöd till dagspressen. Ett presstöd, finansierat genom en pålaga på den funktion från vilken pressen får sina annonsintäkter, motverkar emellertid sitt eget syfte. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar upphäva skatten på annonser och reklam. . () i HANS () () () () GOTAB 74 5711 S 1974