mot · FX021849 · 1974-05-13 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:125 med förslag till lag om avsättning till arbetsmiljöfond. Vår principiella syn på arbetsmiljöfrågorna I propositionen 1974:125 föreslås att en arbetsmiljöfond inrättas i syfte att förbättra förhållandena för de anställda i företaget. En avgörande förbättring av arbetsmiljön på arbetsplatserna kan enligt vår mening endast framdrivas genom lönarbetarnas egen kamp för sina intressefrågor på detta viktiga område. Arbetsmiljön kan heller inte ses isolerad från andra maktfrågor på arbetsplatsen. Arbetsköparnas tolkningsföreträde och deras möjlighet att ensidigt genomföra förändringar i arbetarnas arbetsvillkor samt inskränkningar i de arbetandes strejkrätt är hinder i kampen för en bättre arbetsmiljö. Avsaknaden av grundläggande demokratiska rättigheter för lönarbetarna på arbetsplatsen försvårar denna kamp. Det måste klart sägas ut att arbetsmiljön inte kan vara en samarbetsfråga under en samhällsordning där enskilda kapitalister kan tjäna mer pengar genom att utnyttja arbetskraften så intensivt som möjligt och där nödvändiga skyddsanordningar är något kostsamt som hotar att minska företagets vinst. Bakgrunden till propositionens förslag avslöjar att det inte är fråga om att lönarbetarna skall få någon större del av produktionsresultatet. I stället är det så att en kraftig vinstkonjunktur föranleder att av vinst skall avsättas till en arbetsmiljöfond för att investeras i skyddsanordningar eller trivselförbättrande åtgärder. För denna arbetsmiljöfond gäller de för företagen gynnsamma skattereglerna i likhet med vad som gäller för investeringsfonderna. Propositionen bygger vidare på antagandet att arbetare och arbetsköpare har samma intressen i arbetsmiljöfrågor. Denna föregivna intressegemenskap och avsaknaden av preciserade regler för hur en godtagbar arbetsplats skall se ut kommer enligt vår mening att leda till att arbetsmiljöfondernas effekt på arbetsmiljön kommer att bli mycket begränsad. En verklig förbättring av arbetsmiljön måste utgå från helt andra utgångspunkter. 1 den oförsonliga intressekampen mellan arbetsköparnas ständigt ökade krav på större vinster och lönarbetarnas krav på en säker och hälsosam arbetsmiljö måste lönarbetarnas kampmöjligheter stärkas. Arbetarnas lokala fackliga organisationer måste ges rätt till förhandlingar i arbetsmiljöfrågor och medges rätt att tillgripa strejk när förhandlingar ej leder till för arbetarna godtagbara resultat. Det gäller även att fastställa hur en godtagbar arbetsplats skall se ut, vilka hygieniska gränsvärden som skall gälla, vilken arbetstakt som skall tillåtas, pauser i arbetet m. m. De hygieniska gränsvärdena måste fastställas utifrån målsättningen att inga skador skall uppstå på arbetaren, om han är verksam på arbetsplatsen under hela sitt aktiva liv. Skall detta kunna uppnås, måste gränsvärdena sänkas över hela linjen, och inom vissa arbetsområden krävs en drastisk sänkning. De åsätta hygieniska gränsvärdena måste göras juridiskt bindande så att skyddsombud och andra, med hänvisning till utförda mätningar, får möjlighet att stoppa arbeten som utförs med överskridanden av dessa gränsvärden. Regler måste också utarbetas för vilken arbetsintensitet som skall tillåtas. Härvid måste utgångspunkten vara att ingen skall slås ut från arbetslivet på grund av att arbetstakten är för hög. Regelbundna pauser och avbytare vid tempoarbeten är viktiga krav. Bristen på en målsättning för hur arbetsplatsen skall se ut är ett hinder då det gäller att förbättra arbetsmiljön på ett avgörande sätt. Med låga hygieniska gränsvärden och regler som bestämmer en högsta godtagbar arbetstakt kommer arbetsmiljön på alla arbetsplatser att förbättras. Viktigt för arbetsmiljöns förbättring är, enligt vår mening, att det med juridiskt bindande regler fastställs hur arbetsplatsen skall se ut. Det förhållandet att regeringen nu lägger fram proposition till med förslag om inrättande av arbetsmiljöfonder visar riktigheten av den kritik som kommunisterna framfört. Storföretagen har, trots tidigare klagovisor, haft en mycket gynnsam vinstutveckling, och vpk:s krav på genomgripande åtgärder för att förbättra arbetsmiljön har i hög grad varit befogade. En rad frågor inställer sig emellertid med anledning av propositionens förslag. Den första är om de anställdas arbetsmiljö skall vara beroende av det aktuella företagets vinstutveckling. De anställda i ett mindre profitgivande, ofta mindre, företag måste anses ha samma rätt till en god arbetsmiljö som de anställda i det mera profitgivande, ofta större, företaget. I ett längre perspektiv kan det inte vara tillfredsställande med arbetsmiljöfonder av den i propositionen föreslagna typen. De stora vinsterna bör i stället dras in till det allmänna via en ny och effektivare företagsbeskattning. Vi anser att denna principiella inställning bör ge Kungl. Maj:t till känna. Trots de ovan anförda betänkligheterna vill vi inte gå emot de i propositionen föreslagna arbetsmiljöfonderna som en provisorisk lösning då det gäller att dra in en del av de mycket höga vinsterna, men vid värderingen av fonden bör påminnas om att hälften av avsättningen är pengar som annars skulle ha inbetalts som skatt. I fråga om såväl uttaget som användningen av medel ur den föreslagna arbetsmiljöfonden vill vi framföra ändringsyrkanden. Vad beträffar uttaget så anser vi att det inte finns bärande skäl för att begränsa uttaget till 70 milj. kr. Vi kräver således att avsättningen till fonden skall vara av vinsten utan någon begränsning. En sådan grund för avsättningen skulle bättre tillgodose även det syfte med fonden som anges i propositionen, nämligen att förmögenhetsökningen hos ett begränsat antal medborgare skall motverkas. Beträffande förfoganderätten över innestående fondmedel har vi också en från propositionen avvikande mening. Vi anser inte att det räcker med tillstyrkan från en majoritet av de fackliga organisationernas representanter inom företagets skyddskommitté eller företagsnämnd. Vi anser att de anställdas totala fackliga organisationer skall ges en ovillkorlig rätt att bestämma över fondmedlens användning inom respektive företag. Företagets ledning skall åläggas att härvid medverka till genomförande av de arbetsmiljöförbättringar som de anställdas organisationer beslutar inom ramen för tillgängliga fondmedel. I propositionen görs en uppräkning av de områden inom vilka arbetsmiljön skall kunna förbättras genom användande av medel ur arbetsmiljöfonden. Vi anser att området för användande av fondmedel skall utvidgas till att omfatta också förbättring av den psykiska arbetsmiljön. Detta skall bl. a. innebära att arbetsintensiteten, på arbetsplatser med pressande arbetstakt, skall kunna sänkas eller att avbytare sätts in i ökad omfattning och raster läggs in inom sådana pressande arbetsområden. Ett tillgodoseende av dessa krav skulle öka industrisysselsättningen och vidga den krets av människor som kan ifrågakomma för dessa pressande arbeten. I propositionen sägs att gränsen för arbetsmiljöinsatser som normalt skall komma till utförande utan ianspråktagande av medel ur arbetsmiljöfonden skall ligga vid den nivå där ålägganden kan ifrågakomma från tillsynsmyndighet. Vi menar att detta är en alldeles för snäv tolkning i fråga om arbetsmiljöåtgärder som skall åläggas alla företag. Normalt är det endast ett ytterst litet antal åtgärder till förbättrande av arbetsmiljön som tillkommer till följd av ålägganden från tillsynsmyndighet. 1 stället anser vi att det skall ankomma på de anställdas lokala fackliga organisationer att bedöma var nivån för normala insatser för arbetsmiljön går. Detta är så mycket viktigare, då alla företag ju inte kommer att ha tillgång till arbetsmiljöfondsmedel. I detta sammanhang bedömer vi det som viktigt att , vid behandlingen av propositionen, för sin del uttalar att det inte skall få ifrågakomma att normala arbetsmiljöåtgärder uppskjuts i avvaktan på tillgången av medel ur arbetsmiljöfonden. Med stöd av det anförda föreslås A. att beslutar uttala 1. att vid tillämpning av lag om avsättning till arbetsmiljöfond liksom i vad gäller arbetsmiljöfrågor i övrigt skall tillämpas juridiskt bindande, låga hygieniska gränsvärden och att arbetsmiljöinsatserna jämväl skall omfatta den psykiska arbetsmiljön, bl. a. genom fastställande av från de anställdas synpunkt godtagbara nivåer för arbetsintensiteten, 2. att företagsbeskattningen bör skärpas, Att erforderliga omedelbara anordningar i arbetsmiljöförbättrande och olycksfallsförebyggande syfte icke får uppskjutas till senare år eller till dess fondmedel kan tas i anspråk, B. att beslutar 1. att förslagen i propositionen 1974:125 angående stadgandet i 2 § om den övre gränsen för avsättning av vinstmedel till arbetsmiljöfond till maximerat belopp av 70 milj. kr. utgår, så att 2 § första meningen får följande lydelse: 2 § Avsättning till arbetsmiljöfond skall göras med belopp, som motsvarar tjugo procent av företagets årsvinst. 2. att förslaget i 8 § rörande de anställdas inflytande över arbetsmiljöfonden får en sådan utformning, att de anställdas lokala fackliga organisationer ges ovillkorlig rätt att disponera respektive företags medel i arbetsmiljöfonden och deras utnyttjande inom ramen för tillgängliga medel i denna fond, och att till följd härav 8 § första stycket erhåller följande 8 § Kungl. Maj:t eller, efter Kungl. Maj:ts förordnande, får efter ansökan medge att medel, som inbetalats till arbetsmiljökonto under tid och under de villkor i övrigt som därvid bestämmes, får tagas i anspråk för kostnader för investeringar för arbetsmiljö eller som i övrigt är ägnade att förbättra förhållandena för de anställda i företaget. Sådan ansökan tillkommer de anställdas lokala fackliga organisation ensamt att inge. Åtgärder, för vilka medel ur arbetsmiljökontot ansökts, skall av företaget verkställas inom ramen för tillgängliga medel. (vpk) i (vpk) i (vpk) i (vpk) (vpk) PER (vpk)