mot · FX021660 · 1974-04-02 00:00:00 — av herrar och Ringaby i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:32 med förslag tili gruvlag m. m. Maj:ts proposition 1974:32 framlägges förslag om ny gruvlag vilken föreslås träda i kraft . gällande gruvlag bygger på ett s. k. inmutningssystem och innehåller de rättsregler som reglerar förhållandena mellan inmutare, kronan, jordägare och andra intressenter. 1 propositionen om ny gruvlag föreslås en revidering av dessa rättsregler i syfte att ansluta lagstiftningen till moderna gruvletnings- och malmbrytningsmetoder och främja de intressen som från allmän synpunkt anses angelägna. Enligt vår uppfattning är det mycket betydelsefullt att det s. k. inmutningssystemet även fortsättningsvis i enlighet med propositionen lägges till grund för gruvlagstiftningen. 1 vissa frågor är det emellertid angeläget att vidta ändringar av föreslagen lagstiftning, allt enligt följande: Vi finner det anmärkningsvärt att jordägarens ställning i gruvsammanhang markägare i isolerade delar av landet i det nya lagförslaget tillmätes ingen eller åtminstone avsevärt mindre vikt än vad som är fallet i nu gällande lagstiftning. Härigenom minskas den enskildes benägenhet att främja och inta en positiv inställning till en ur allmän synpunkt önskvärd malmletningsverksamhet. I 4 kap. 4 § regleras ersättningsfrågor vid ianspråktagande av mark m. m. Enligt vår uppfattning bör expropriationslagen (1972:719) ej vara reglerande lag för sådan ersättning. Således bör andra stycket i 4 § utgå och ersättas med en formulering innebärande att ersättning för mark och intrång skall utgå till fulla värdet. Enär ersättning för mark och intrång i jämförelse med hela anläggningskostnaden för en gruva torde vara ringa synes det orimligt att försätta markägaren i ett sämre ersättningsläge, vilket den föreslagna värderingsgrunden i propositionen onekligen innebär, i jämförelse med gällande lag. Markvärdet bär därför sättas till aktuellt värde vid tiden för ianspråktagandet, självfallet utan beaktande av det ev. tilläggsvärde som förväntad gruvaktivitet kan ha medfört. I 4 kap. har 11 och 23 §§ fått en utformning vilken innebär att gode män skall deltaga i utmålsförrättning då denna berör ersättningsfrågor eller eljest då bergmästaren eller någon sakägare så påkallar. Enligt vår bedömning innebär detta att sådana gode män, som t. ex. uteslutande inkallats på grund av en ersättningsfråga, därmed har att deltaga i beslut och även möjlighet att överrösta bergmästaren i fråga om huruvida påträffat är lämpat för teknisk bearbetning. Detta bör undanröjas i lagtexten och gode männens kompetensområde således begränsas till ersättningsfrågorna. Ett väsentligt och enligt vår mening olämpligt avsteg från nu gällande gruvlagstiftning göres i 6 kap. Rätt att använda utmål genom slopandet av jordägareavgälden. Jordägareavgälden ifrågakommer enligt nuvarande lag då gruvanläggning uppförts och gruvbrytning igångsatts. Avgälden är maximerad till . Då kostnaderna för gruvanläggningars uppförande och drift är mycket omfattande får jordägareavgälden ur gruvbolagens synpunkt ses som en mycket liten del i sammanhanget. Ur den enskilda markägarens synvinkel är dock avgälden av stort värde. Borttagandet av densamma ger lagförslaget ett ur markägarsynpunkt konfiskatoriskt inslag. Urallmän synpunkt berövas härvid enskilda markägare ytterligare ett incitament att aktivt intressera sig och hysa förståelse för malmletning och gruvhantering. I 8 kap. 10 § har lagtexten i propositionen en sådan utformning att en rättsförlust i väsentliga frågor oförutsett kan uppkomma för en delägare i utmål. Redan efter det att förflutit sedan en gruvföreståndare utställt en enkel räkning kan delägarens andel förverkas om betalning icke skett. Ett mera utbyggt varselsystem av ungefär den typ gruvrättsutredningen föreslagit synes nödvändigt. 1 10 kap. 1 § stycket bör enligt vår mening tillfogas att ianspråktagande av utmål genom inlösen ej skall vara möjligt då ett utmål är under drift eller då utmålet ingår i ett fält där något utmål är i drift. Lagförslaget, som det uttryckes i 10 kap. 1 § stycket, kan skapa osäkerhet för en utmålsinnehavare i vad avser bestående dispositionsrätt till utmål trots gjorda betydande investeringar och trots att drift pågår. I lagtexten bör i denna del vidare markeras att inlösen endast bör få komma till stånd, därest andra på frivillig grund baserade möjligheter till lösningar är uttömda. Man bör följaktligen direkt i lagtexten såsom gruvrättsutredningen föreslagit som ett ytterligare villkor införa att inlösen verkligen är erforderlig för att få till stånd ändamålsenlig gruvdrift. I 10 kap. 1 § 2:a stycket föreslås åter att expropriationslagen i tillämpliga delar skall vara värdereglerande vid inlösen. Vi har redan tidigare härovan berört att expropriationslagen icke är ett fullt godtagbart värderegleringsinstrument, dock kan det ur allmän synpunkt vara motiverat att under vissa förutsättningar låta expropriationslagen äga sin tillämpning i vad avser inlösen av utmål. En konsekvens av hänvisningen till expropriationslagen är emellertid att inlösen av kronoandel eller staten tillhörig inmutarandel i utmål icke skulle kunna ifrågakomma. Detta synes enligt vår mening vara helt felaktigt. Om nämligen väl de förhållanden som angivets i 1 § skulle visa sig föreligga i fråga om ett staten tillhörigt utmål och det t. ex. verkligen konstateras vara av väsentligt intresse från allmän synpunkt att utmålet ut nyttjas finns ingen anledning att undantaga utmålet eller del därav för inlösen under motivering att det tillhör staten. I 10 kap. 1 § 2:a stycket anges vidare att expropriationslagen skall gälla i tillämpliga delar i den mån ej annat följer av 2 10 §§. vår bestämda uppfattning bör även 1 § inkluderas i förutsättningarna. Undantaget från expropriationslagens tillämpning skall nämligen även vara de i 1 § angivna särskilda förutsättningarna för expropriation. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att beslutar följande ändringar i det vid proposition 1974:32 fogade förslaget Kunst- Maj:ts förslag 4 § Ägare av fastighet och innehavare av särskild rätt till fastighet är berättigade att av inmutaren få intrångsersättning och ersättning för annan skada till följd av att mark tages i anspråk enligt 3 §. Även skada eller intrång i övrigt på grund av utmålsläggningen skall ersättas. Vid ersättningens bestämmande gäller 4 kap. samt 5 kap. 23 §, 24 § och 27 § första stycket första punkten expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar. Vad som sägs i 4 kap. 3 § nämnda lag skall härvid tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum före det ansökningen om utmål kom in. Tvist om ersättningen prövas vid utmålsförrättningen. 23 § Har förrättningsmännen olika mening, gäller såsom deras beslut vad två av dem säger. Har varje förrättningsman sin mening, gäller bergmästarens mening. I fråga om pengar eller annat som utgör viss mängd skall dock den mening gälla som avser den näst största mängden. Ägare av fastighet och innehavare av särskild rätt till fastighet är berättigade att av inmutaren få intrångsersättning och ersättning för annan skada till följd av att mark tages i anspråk enligt 3 §. Ersättning skall avse fulla markvärdet. Även skada eller intrång i övrigt på grund av utmålsläggningen skall ersättas till hela sitt värde. Tvist om ersättningen prövas vid utmålsförrättningen. Har förrättningsmännen olika mening, gäller såsom deras beslut vad två av dem säger i de frågor de har att avgöra gemensamt. Har varje förrättningsman sin mening gälla, bergmästarens mening. I fråga om pengar eller annat som utgör viss mängd skall dock den mening gälla som avser den näst största mängden. 6 kap. Rätt att använda utmål 2a § Jordägaren är berättigad att av gruvinnehavaren erhålla en årlig avgäld motsvarande en procent av värdet av alla inmutningsbara som brutits inom utmälet och uppfordrats. Avgälden beräknas dock ej högre än till . och skall upphöra att utgå, sedan regelbunden brytning av inmutningsbara pågått inom utmålet under sammanlagt . Sker sammanläggning eller uppdelning av utmål, är det utan verkan i de hänseenden varom nu är fråga. Finnes.flera jordägare inom utmålet, skall de ha del i avgälden efter sin del i jorden. Avgälden skall betalas inom mars månad påföljande år till jordägaren eller, om flera jordägare finnes, till den person som de har att utse. Uppstår tvist om avgäldens belopp, äger bestämmelserna (10 kap. 0 §) motsvarande tillämpning. 8 kap. Samäganderätt i utmål 10 § Betalar delägare icke senast efter anmodan därom vad på honom belöper av tillskott enligt 3 § eller av nödvändiga kostnader för undersökningsarbete eller brytning, är hans andel i utmålet med vad därtill hör förverkad till övriga delägare. Underlåter delägare att betala tillskott som infordrats av gruvföreståndaren enligt 2 § eller som fordras för bestridandet av kostnaderna för undersökningsarbete eller gruvdrift i den mån dessa belöper på delägaren och har han, sedan den för beloppets erläggande utsatta tiden gått ut, be visligen erinrats om betalningens fullgörande men icke efter mottagandet av sådan erinran erlagt tillskottet, har han till övriga delägare förverkat sin lott i gruvan med vad därtill hör. I sådant fall är delägaren fri från att betala tillskottet. Inlösen av rätt lill utmål 1 § Utmål med vad därtill hör får helt eller till viss andel tagas i anspråk genom inlösen, 1. om det skulle innebära betydande teknisk och ekonomisk fördel att utnyttja utmålet gemensamt med ett eller flera andra utmål och sådant utnyttjande är av väsentligt intresse från allmän synpunkt, eller 2. om det är av synnerlig vikt från allmän synpunkt att fyndighet som hör till utmålet undersökes eller bearbetas eller, i fall då sådan fyndighet är föremål för bearbetning, att den utnyttjas på annat sätt eller i större omfattning samt härigenom vinnes betydande teknisk och ekonomisk fördel. I fråga om inlösen gäller expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar, i den mån ej annat följer av 2-10 SS. Är utmål, som ligger nära varandra, i olika innehavares hand och innebär ett gemensamt utnyttjande av utmålen väsentlig teknisk och ekonomisk fördel vid tillgodogörande av fyndigheterna, äger Konungen, om det är till gagn från allmän synpunkt och erforderligt för alt ja till ständ ändamålsenlig gruvdrift, efter ansökan berättiga innehavare av minst hälften i ett av utmålen att lösa annat av utmålen med vadsom hör till gruvrätten eller delägares andel i sådant utmål. Inlösen får dock ej ske av utmål som är föremål för regelbunden gruvbrytning eller ingär i utmålsfdlt där utmålets innehavare bedriver sådant arbete. Villflera lösa, äger den företräde som bedömes äga de bästa förutsättningarna att idka gruvdrift på platsen. I förordnande om rätt till inlösen skall anges de allmänna förutsättningar beträffande utnyttjandet av inlöst rättighet som legat till grund för beslutet. I fråga om inlösen gäller expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar, i den mån ej annat foijer av 1 10 Sfi. () ()