mot · FX021646 · 1974-03-26 00:00:00 — av herrar och Hägelmark i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:75 angående vissa organisations- och anslagsfrågor m. m. rörande försvaret. Maj:ts proposition 1974:75 framläggs bl. a. förslag om ändrad utbildnings-, övnings- och förrådsverksamhet inom civilförsvaret. Förslaget innebär att all fredstida utbildnings- och förrådsverksamhet ävensom större delen av övningsverksamheten överförs från länsstyrelserna till och centraliseras till fem anläggningar lydande direkt under . Landet indelas i detta syfte i fem utbildnings- och materielområden, vilka alltså inte sammanfaller med civil områdena. Vid beredskap skall det regionala ansvaret för ifrågavarande verksamhet återgå till länsstyrelserna. Propositionen innebär bl. a. att länens förrådspersonal överflyttas till de fem anläggningarna samt att nuvarande, av länsstyrelserna administrerade, övningsfält avvecklas. Det innebär vidare att den av länsstyrelserna deltidsengagerade instruktörs- och övningsledarkader, som finns inom varje län, till stor del skingras. Den radikala centralisering propositionen innebär står uppenbarligen i klar motsättning till den inom totalförsvaret i övrigt grundläggande principen att den myndighet som handhar viss verksamhet i fred skall ansvara för motsvarande verksamhet även i krig. Propositionen bygger på ett förslag från som på Kungl. Maj:ts uppdrag bedrivit en försöksverksamhet i Revingeby, omfattande , , , och . Förslaget har vid remissbehandlingen utom i fråga om utbildningen kritiserats starkt av länsstyrelserna av vilka endast två klart tagit ställning för detsamma. Intet av försökslänen har tillstyrkt förslaget. försvarsbeslut innebär att utbildning av manskap begränsas till . Propositionen synes innebära att utbildningen av manskap i enlighet med förslag begränsas till . Begränsningen motiveras med kostnadsskäl. föreslås emellertid en avsevärd utökning av utbildnings- och övningstiden. Det torde starkt kunna ifrågasättas, om bärande skäl föreligger att frångå försvarsbeslut i fråga om utbildningen, innan ännu erfarenhet vunnits av detsamma. Starka skäl talar för att man fasthåller vid försvarsbeslut i vad gäller utbildningsvolymen och att utbildnings- och övningstider avpassas med hänsyn härtill och till den givna kostnadsramen. I fråga om övningar har 13 av länsstyrelserna tagit ställning mot förslaget eller också krävt ytterligare utredning. Av de län som deltog i försöksverksamheten avstyrkte samtliga utom ett centraliseringen. Det bör emellertid observeras att länsstyrelserna vid remissbehandlingen endast hade ofullständig kännedom om resultatet av försöksverksamheten. Denna innebar utom en centralisering även en utökning av övningstiden från 7 i annat fall vore de långa resorna till övningsplatsen helt oförsvarliga. Detta innebär naturligtvis både en kostnadsökning för statsverket och ett Ökat intrång förden civilförsvarspliktige. På uppdrag av Kungl. Maj:t har därför tillsatt en pedagogisk arbetsgrupp, som utfört effektmätningar vid ett stort antal 7-timmars- och 14-timmarsövningar, genomförda under skilda betingelser i , Revingeby och ute i länen. Resultaten av effektmätningarna har redovisats i undersökningsrapporter, daterade och . Man kunde vänta sig att de centraliserade 14-timmarsövningarna skulle ge ett bättre övningsutbyte än länsstyrelsernas 7-timmarsövningar. Så har inte blivit fallet. Sålunda sägs i den först angivna undersökningsrapporten (s. 13) bl. a.: Mätningsresultaten visar, att övningar bedrivna under de förutsättningar som f. n. råder i Revingeby icke ger ett genomsnittligt bättre resultat snarare lägre än någon av övriga övningsvarianter med kortare övningstider. Orsaken härtill kan bl. a. vara att centraliseringen av övningarna synes ha medfört en sämre motivation i jämförelse med övningar på hemmaplan. På samma sida i undersökningsrapporten sägs vidare följande: Mätningen ger ett klart belägg för även om mätunderlaget är ringa - att den vid avslutad utbildning uppnådda prestationsnivån inte återhämtats vid repetitionsutbildningen. Konsekvenserna härav synes vara ytterst alarmerande. Detta torde tala för att övningsintervallen, , sannolikt är för lång. Skall övningstiden utökas, synes sålunda vunna erfarenheter tala för att övningsintervallen avkortas till förslagsvis , lämpligen med en övningstid . Dessa rapporter har inte varit tillgängliga för länsstyrelserna vid remissbehandlingen av förslag. Hade så varit fallet skulle remissbehandlingen onekligen blivit intressantare. Sannolikt skulle då det stora flertalet länsstyrelser ha avstyrkt förslaget. Som nämnts innebär försvarsbeslut att och enligt nu föreliggande proposition av manskapspersonalen utbildas i fred. I ett beredskapsläge måste därför en omfattande och brett upplagd utbildnings- och övningsverksamhet snabbt kunna organiseras om civilförsvaret inom rimlig tid skall kunna verka med godtagbar effekt. En förutsättning härför är dock att det inom respektive län finns en kader av instruktörer och övningsledare samt övningsanordningar. Så är i stort sett fallet inom nuvarande decentraliserade system. Om propositionen bifalles, kommer emellertid de personella resurserna för övningsverksamheten liksom övningsanordningarna i länen att till väsentlig del skingras respektive avvecklas. förslag innebär alltså en sänkning av den personella beredskapen i dubbel måtto. Dels minskar utbildningen av manskapet till , dels reduceras väsentligt nuvarande möjligheter att i ett krisläge snabbt höja beredskapen genom en brett upplagd utbildningsoch övningsverksamhet. Propositionen innebär alltså en avsevärd sänkning av den personella beredskapen. Även den materiella beredskapen kommer emellertid att påtagligt försämras genom att länsstyrelserna, som har ansvaret för civilförsvarets mobiliseringsberedskap och sålunda ytterst skall svara för mobilisering och utrustning av civilförsvarsenheterna, enligt förslaget i huvudsak förlorar sin materielkunniga personal. Detta medför bl. a. att det huvudförråd, som länsstyrelserna nu driver med yrkesmän, i fredstid skall nedläggas för att vid mobilisering återupprättas och drivas av en civilförsvarschef i huvudsak med hjälp av civilförsvarspliktig personal. Länsstyrelserna förlorar också möjligheten att rekrytera kompetent befattningshavare för materieltjänsten i sin krigsorganisation. Att detta innebär en väsentlig nedgång av den materiella beredskapen torde vara uppenbart. Så har också 20 länsstyrelser endera avstyrkt (15 st.) eller krävt ytterligare utredning (5 st.) i fråga om centralisering av förrådsdriften. Samtliga län som deltagit i försöksverksamheten har avstyrkt centraliseringen. Endast två länsstyrelser har klart tagit ställning för förslaget. räknar med en årlig rationaliseringsvinst om på förrådsdriften. Härvid förutsätts bl. a. att förrådspersonalen minskas från 216 till 134 personer, dvs. med 82 personer. Vidare beräknas huvuddelen av arbetsuppgifterna falla bort för en byråinspektör (förrådsförvaltare) vid länsstyrelsernas försvarsenheter. Man förbiser emellertid härvid, att omfattande besparingar kan genomföras även inom det decentraliserade förrådssystemet. var sålunda en uppbyggnadsperiod för förrådsverksamheten. Denna är i huvudsak avslutad, varigenom arbetsvolymen automatiskt minskar. Väsentliga kostnadsbesparingar kan även ske genom att liksom vid den centraliserade förrådsdriften ambitionsnivån vid materielunderhållet sänks. Vidare medför centraliseringen av utbildningen en väsentlig avlastning av länsstyrelsernas förrådspersonal liksom koncentrering av förråden i varje län till ett fåtal större, mer ändamålsenligt utformade enheter. Slutligen bör beaktas att centraliserad förrådsdrift medför ökade kostnader för resor och traktamenten för förrådspersonalen. Tar man hänsyn till dessa omständigheter, vilket inte synes ha gjort, torde enligt utförda beräkningar den verkliga rationaliseringsvinsten genom centralisering av förrådsverksamheten kunna reduceras till storleksordningen /dr. Denna rationaliseringsvinst inom förrådsdriften skall emellertid jämföras med den kostnadsökning som centraliseringen av övningsverksamheten skulle medföra. Därom lämnas inga uppgifter i propositionen. Med ledning av eget siffermaterial kan emellertid merkostnaderna för övningar enligt förslag uppskattas till /år. Härvid har för del inte förutsatts några ruinkvarter, vilka enligt pedagogiska expertis kan ersättas av enklare och billigare övningsanordningar. Mot en rationaliseringsvinst på förrådssidan på ca /år skall alltså ställas en kostnadsökning på övningssidan på ca . Totalt sett skulle alltså centraliseringen medföra en kostnadsökning av storleksordningen /år. Sammanfattningsvis kan alltså noteras följande: Prestationsnivån vid övningarna var enligt pedagogiska experter minst lika hög vid övningar i länen som vid de centraliserade övningarna. Den vid avslutad utbildning uppnådda prestationsnivån återhämtades inte vid övningarna (repetitionsutbildningen). Detta synes tala för att en eventuell utökning av övningstiden bör ske på så sätt att övningsintervallen avkortas, exempelvis till med en övningstid av . Centraliseringen av övnings- och förrådsverksamheten innebär att civilförsvarets fredsorganisation i hög grad fjärmas från krigsorganisationen, vilket medför en väsentlig försämring av såväl den personella som den materiella beredskapen. Centraliseringen av övnings- och förrådsverksamheten enligt förslag medför en kostnadsökning av storleksordningen ca /år. Dessa förhållanden torde vara fullt tillräckliga för att motivera ett avslag på förslaget om centralisering av civilförsvarets övnings- och förrådsverksamhet samt förslaget att med frångående av försvarsbeslut begränsa civilförsvarets utbildning i vad gäller manskap till . Härutöver må emellertid framhållas följande: Länsberedningen, som väntas framlägga förslag till organisation för samhällsverksamheten på regional nivå, har begärt synpunkter i vad avser möjligheterna till decentralisering från de centrala ämbetsverken till länsorganen med utgångspunkt dels i nuvarande länsindelning, dels i en indelning om förslagsvis 1015 regioner. Propositionen 1974:75 förordar en centralisering, som går stick i stäv mot den decentralisering länsberedningen har att framlägga förslag om. Om länsberedningen skulle förorda en indelning av landet i 10-15 planeringsregioner och statsmakterna beslutar i enlighet med ett sådant förslag, skulle dessutom det huvudskäl som anförts för centralisering av civilförsvarets förråds- och övningsverksamhet, nämligen att de nuvarande länen ansetts vara för små enheter, i det väsentliga bortfalla. Det synes därför vara mindre välbetänkt att fatta ett sådant beslut utan att avvakta länsberedningens förslag. har i sin framlagda perspektivplan 1972/87 för civilförsvaret diskuterat möjligheten av att skapa ett lokalt civilförsvar med en fast anknytning till kommunerna. Enligt detta alternativ skulle det lokala civilförsvaret vara en påbyggnad av den kommunala beredskapens resurser. Ansvaret i fred för uppbyggandet av det lokala civilförsvaret skulle dock liksom nu åvila staten. Detta alternativ har fått ökad aktualitet främst genom följande omständigheter: Den kommunla beredskapen har fått en successivt ökande stadga. De kommunsammanläggningar som genomförts har skapat bättre förutsättningar för en anknytning av civilförsvaret till den kommunala beredskapen. Kommunerna får genom den nya brandlag som träder i kraft ansvaret för räddningstjänsten i fred. i fred och civilförsvarsverksamheten i krig har nära beröringspunkter. Att i detta läge binda sig för en organisation, som skulle försvåra en anknytning av civilförsvaret till den kommunala beredskapen synes med hänsyn till dessa omständigheter vara oriktigt. Starka skäl torde i stället tala för en utredning om möjligheterna och formen för en anknytning av det lokala civilförsvaret till den kommunala beredskapen. En ny försvarsutredning, avsedd att omfatta hela totalförsvaret, torde komma att tillsättas . Även civilförsvarets verksamhet och organisation torde alltså härvid komma att prövas. Det förefaller föga framsynt att genomföra radikala förändringar i civilförsvarets fredsorganisation utan att denna utredning avvaktas. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar 1. att avslå Kungl. Maj:ts förslag att med frångående av försvarsbeslut reducera utbildningen av manskap från till , 2. att utom i vad avser centralisering av utbildningen avslå Kungl. Maj:ts hemställan om godkännande av de riktlinjer för ett nytt utbildnings- och övningssystem och de grunder för en ny utbildnings-, övnings- och förrådsorganisation, som föreslagits i propositionen 1974:75. GOTAB 74 7307 S 1974