mot · FX02840 · 1974-01-23 00:00:00 — av m. fl. om ett forskningsprojekt rörande mycotoxinernas roll inom fodermedelsoch livsmedelshanteringen. Svampar som växer på t. ex. foder- eller livsmedel bildar när de växer ämnen som är mer eller mindre giftiga för djur och människor. Dessa har samlingsnamnet mycotoxiner. De mest kända och studerade är aflatoxinerna, men dessutom finns i vetenskapliga arbeten av olika forskare förtecknade ett 70-tal svampar av olika släkten som alla är toxinbildande. Sannolikt har vi redan de flesta av dessa i landet, eller kommer att få det, genom det ökande varuutbytet länderna emellan. Mycotocicoser är sjukdomar hos människor och djur förorsakade genom förtäring av födoämnen som blivit giftiga, därför att svampar under sin förökning i och på dessa bildat gifter (toxiner). Hos veterinärer är det känt att utfordring med mögligt foder resulterat i oförklarliga fall av massdöd bland djuren. Vid analys av fodret har konstaterats att svampar oftast osynliga för ögat vuxit i fodret. 1957 undersökte amerikanska forskare en omfattande massdöd av svin och kunde konstatera att orsaken var ett av svampen aspergillus flavus producerat gift aflatoxin. Trots denna och andra alarmerande rapporter förblev mycotoxicoserna försummade av forskare till 1960 då en engelsk kalkonfarm drabbades av mycotoxicos och 100 000 djur dog . Utredningen kunde här, liksom i det amerikanska fallet, påvisa förgiftning genom aflatoxinhaltigt foder. Efter dessa fall har intresset för mycotoxicoser blivit allmänt, och vid det här laget finns många undersökningar om mycotoxiner och mycotoxicoser publicerade i utlandet. I har diskussionen i huvudsak rört sig om aflatoxin, och vi har fått normer som reglerar importen och handeln med aflatoxinhaltiga foder- och livsmedel. Detta har medfört att landet inte längre självklart är avstjälpningsplats för varor som inte klarat importkontrollen i andra länder på grund av dessas krav på frihet från aflatoxin. I dagspressen har publicerats uppgifter om beslag av såväl fodermedel som livsmedel. har man på livsmedelsverket utfört analyser av importerade paranötter. Exportörerna var ovetande om denna kontroll. Nästan samtliga partier visade sig ha för hög halt av aflatoxiner. , sedan exportörerna fått kännedom om denna utvidgade kontroll, visade sig alla importerade partier helt invändningsfria. Exemplet visar att kontroll är en nödvändighet om vi skall kunna skydda oss mot dessa gifter. Kontroll förutsätter dock ett kunnande inom mycotoxinforskningen som vi inte har . Ju mer avancerad forskningen blir i andra länder och ju mer man med anledning därav skärper kontrollen på sina importvaror och på handeln, dess större blir risken att undermåliga varor söker sig till länder med dålig eller obefintlig kontroll. Utan egen avancerad forskning löper vi risk att utsättas för gifter, som bättre rustade länder kunnat undgå i kraft av sitt bättre kunnande. Ingen lag eller förordning förbjuder en svensk djuruppfödare, när han anar sambandet mellan den för ögat felfria spannmålen och djurens sjukdomssymtom eller rent av dödsfallen, att sälja hela rasket. Var den sedan dyker upp på nytt är det ingen som vet. Kanske på nytt som djurfoder, i frukostgröten, eller i värsta fall i den fabrikstillverkade barnmaten. Problemet är allvarligt, eftersom dessa gifter inte bara åstadkommer mer eller mindre akuta symtom utan också kan utlösa effekter . Många mycotoxiner, inte bara aflatoxiner, anses vara starkt cancerframkallande, och man kan även räkna med genetiska effekter. Vi saknar utvecklade, rationella analysmetoder för de flesta av nu kända mycotoxiner. Ett första krav är att resurser ges för att ta fram dessa. Om en läkare eller veterinär misstänker salmonella, en i jämförelse med mycotoxicos ofta banal åkomma, kan han omgående få kontroll utförd på laboratorium. Tyvärr saknas denna möjlighet när det gäller mycologisk undersökning och klassificering av olika mögelsvampar och toxinanalys. Frånvaron av ett fördjupat kunnande inom mycotoxinområdet innebär att konsumenter, animalicproducenter liksom foder- och livsmedelshandeln inte får svar på bl. a. följande viktiga frågor: Vilka släkten av mögelsvampar och deras toxiner finns i våra foderoch livsmedel? Vilka mycotoxiner är mest riskabla för människor respektive djur? I vilka fodermedel bildas de lättast, och under vilka förhållanden har de sin optimala tillväxt? Hur skall foder- och livsmedel lagras, transporteras, blandas osv. för att mögelsvampars tillväxt skall kunna begränsas? Hur stor del av mycotoxiner i fodermedel överföres till de animaliska livsmedlen? I vilken grad påverkas husdjurens tillväxt och produktionsförmåga i mycotoxicosens förstadier? Svaren på dessa frågor är av grundläggande betydelse för våra möjligheter att erbjuda allmänheten giftfria livsmedel till lägsta kostnad. En forskningsuppgift av här skisserat slag kräver insatser från flera olika institutioner, t. ex. livsmedelsverket, , utfordring och vård och dess mikrobiologiska institution och statens lantbrukskemiska laboratorium. Ett tvärvetenskapligt forskningsprojekt med deltagande från dessa institutioner torde vara det bästa sättet att samla befintligt delkunnande i en insats för att snabbt nå resultat inom ett splittrat forskningsområde. Även praktiserande veterinärers erfarenheter bör inhämtas. De nämnda institutionerna förfogar redan över vissa resurser som kan ställas till ett sådant projekts förfogande. Vad som erfordras av nya resurser kan inskränka sig till en väl kvalificerad projektledare och viss förstärkning av assistent- och laboratorieresurser. Med anledning av det anförda hemställer vi att beslutar att uppdraga åt Kungl. Maj:t att vid initiera ett forskningsprojekt om mycotoxinernas roll inom fodermedels- och livsmedelshanteringen enligt i motionen skisserade riktlinjer. () ()