mot · FX021816 · 1974-04-30 00:00:00 — av herrar i och i anledning av Kungl. Maj.ts proposition 1974:89 angående ändringar i valutalagstiftningen, m. m. I propositionen 1974:89 angående ändringar i valutalagen föreslås att valutastyrelse skall få möjlighet att beakta även industri- och sysselsättningspolitiska synpunkter vid prövningen av tillstånd för svenska företag att göra direktinvesteringar i utlandet. Till grund för förslaget ligger en särskild departementspromemoria. Som framhålles i denna promemoria ger produktionsfaktorernas ökade rörlighet över gränserna upphov till en snabbare ekonomisk tillväxt genom ett mer rationellt utnyttjande av tillgängliga resurser. Svenska företags ökade internationalisering och den därmed följande expansionen av företagens utlandsinvesteringar är ett led i denna utveckling. Företagandets internationalisering medför betydande fördelar för den svenska samhällsekonomin. De svenska utlandsinvesteringarna har bidragit till en effektiv industristruktur i . Svenska företag har genom etableringar utomlands kunnat vidmakthålla sin internationella konkurrenskraft och därmed sin svenska exportförsäljning. Enigheten är därför stor om att de svenska investeringarna utomlands varit nödvändiga för att upprätthålla sysselsättningen inom landet och öka exporten. Det bör vidare noteras, att de företag som har etablerat sig i utlandet har den största tillväxten i . Däremot torde det finnas delade meningar om utlandsetabaleringarna dessutom medfört negativa verkningar för sysselsättningen i . I promemorian redovisas emellertid inga sådana exempel. Skulle det visa sig att sådana verkningar uppkommer, finns det givetvis anledning för samhället att ingripa för att söka åstadkomma ändringar till det bättre. Det har enligt vår uppfattning inte anförts några avgörande skäl för att nu tillgripa en lagstiftning av det slag som föreslås i propositionen. En rad faktorer talar i stället för att något ingripande inte bör ske. a. behöver frågan utredas mera noggrant. Som skäl för ett sådant ställningstagande kan bl. a. anföras, att en lagstiftning som inte är starkt underbyggd hos de närmast berörda alltid uppfattas som ett byråkratiskt krångel. Detta gagnar i det aktuella fallet inte sysselsättningen varken i eller utomlands. En omfattande kontrollapparat kan också skapa osäkerhet och tveksamhet hos företagen om planerade investeringar och därmed risk att goda chanser försittes. Risk föreligger vidare för att utländska företag går in på områden, där svenska företag annars hade kunnat investera till nackdel för den svenska företagsamheten och sysselsättningen. 3 sami Nr 1816-1820 Om mera kortsiktiga bedömningar läggs till grund för avslag på ansökningar om investeringar i utlandet, kan det äventyra investeringar som skulle kunna vara gynnsamma på . Det bör också framhållas att det inte alltid finns investeringsalternativ inom landet för företag som eventuellt nekas att investera utomlands. Nackdelarna med en lagstiftning av den föreslagna typen kommer sannolikt att träffa de medelstora och mindre företagen i större utsträckning än de stora. De senare står som regel bättre rustade när det gäller att hävda sig gentemot myndigheterna. De i propositionen föreslagna åtgärderna kan också betraktas som ett uttryck för protektionism. Eventuellt kan de leda till motåtgärder från andra länder. Det kan bl. a. gå ut över u-landsinvesteringarna. Viss oklarhet tycks också råda om den föreslagna lagstiftningen är förenlig med de valutabestämmelser som har antagits inom . Målsättningen att värna sysselsättningen i måste i första hand förverkligas genom en effektivare näringspolitik inom landet, vilken gör det möjligt att öka investeringarna och sysselsättningen. Redan ett anmälningsförfarande till myndigheterna bör kunna hindra en snedvridning av investeringarna mellan inhemska investeringar och investeringar i utlandet. Nackdelarna med en lagstiftning av den typ som föreslås i propositionen är sålunda enligt vår uppfattning betydande. Detta har också påtalats i remissyttranden över departementspromemorian inte bara från näringslivsorganisationer utan också från bl. a. kommerskollegium och industriverket. Till detta kommer att varken behovet av lagstiftning eller verkningarna är tillräckligt utredda. Det behövs enligt vår uppfattning därför ytterligare utredningar innan frågan om eventuell lagstiftning avgörs. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar 1. att hos Kungl. anhålla om utredning beträffande utlandsinvesteringarnas inverkan på näringsliv och sysselsättning i samt möjligheterna att genom en mera aktiv näringspolitik stimulera ökade industriinvesteringar inom landet, 2. att i avvaktan härpå avslå propositionen 1974:89 i vad avser förslaget till lag om ändring i valutalagen.