ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FX02279 · 1974-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om ökad andel av inhemska livsmedel i det svenska u-landsbiståndet. I takt med att u-landsbiståndet ökar bör enligt vår uppfattning en större del kunna lämnas i form av varuleveranser från . När biståndet lämnas i den formen undviker man bl. a. den belastning på bytesbalansen som annars uppstår. Möjligheterna att upprätthålla en hög sysselsättning ökar också. För många berörda länder skulle ett tillskott av högvärdiga livsmedel ha stor betydelse. Eftersom många livsmedel inte tål så långa transporter som det här är fråga om, kan det dock i åtskilliga fall stöta på rent praktiska svårigheter att ge bistånd i den formen. Tack vare den moderna livsmedelstekniken bör det dock vara möjligt att undgå dessa problem. Enligt vår mening bör man bl. a. ta till vara de möjligheter som ett ökat utnyttjande av frystorkade livsmedel ger. Denna konserveringsmetod medger lagring av både animaliska och vegetabiliska livsmedel . Sådana varor är också mycket lätta att transportera. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning beträffande möjligheterna att låta vissa typer av konserverade livsmedel, bl. a. frystorkade produkter, i ökad utsträckning ingå i det statliga svenska biståndet till . () ()
mot · FX02280 · 1974-01-23 00:00:00 — av m. fl. om gemensam förrådsorganisation för det militära försvaret, civilförsvaret och det ekonomiska försvaret. Betydande rationaliseringsvinster bör kunna uppnås genom en gemensam förrådsorganisation för det militära försvaret, civilförsvaret och det ekonomiska försvaret det senare i varje fall i viss omfattning. Naturligt vore att det militära försvaret, som bedöms få en minskad förrådshållning, på entreprenad utför förrådshållningen åt övriga genom friställd kapacitet. att åt Kungl. Maj:t uppdrar att i möjlig omfattning genomföra en gemensam förrådshållning för det militära försvaret, civilförsvaret m. fl.
mot · FX02281 · 1974-01-22 00:00:00 — av m. fl. om översyn av reglerna för kommunalt bostadstillägg. Kommunalt bostadstillägg till folkpension är en inkomstprövad förmån som är införd i landets samtliga kommuner. Bostadstilläggets storlek och efter vilka grunder tillägget utgår bestämmes i princip av kommunerna själva. Bostadstillägget reduceras med hälften av folkpensionärens årsinkomst som för ensamstående pensionär överstiger folkpensionen med kr. 2 000 och för gift folkpensionär med kr. Hustrutillägg är också en inkomstprövad förmån, och i de fall både hustrutillägg och kommunalt bostadstillägg utbetalas sker ovan nämnda reducering i första hand på bostadstillägget. Inkomstprövning för makar sker genom att deras sammanlagda inkomst fördelas med hälften på vardera maken. Detta innebär att makar som båda är pensionsberättigade kan ha en årsinkomst utöver folkpensionen på kr. 3 000 innan reducering av tillägget sker. I samband med införandet av det statskommunala bostadsstödet till ensamstående låginkomsttagare och makar utan barn har pensionärerna funnit att deras rätt till kommunalt bostadstillägg enligt lagen om allmän försäkring är konsumerat enligt nuvarande reduceringsregler vid avsevärt lägre inkomst än vad som gäller för de grupper som blivit berättigade till statskommunalt bostadsstöd. Reduceringsreglerna för det statskommunala bostadsstödet är mildare än de som gäller för kommunalt bostadstillägg. Det är önskvärt att jämvikt skapas mellan grupperna, och därför anser vi att det är angeläget att vissa justeringar sker när det gäller reduceringsreglerna för kommunalt bostadstillägg. Innan regeln om 50 procents reducering infördes för det kommunala bostadstillägget gällde en graderad reduceringsskala om 1/3 och 2/3 på i lagen fastställd årsinkomst utöver folkpension. Enligt vår uppfattning kan man förbättra folkpensionärernas ställning genom att reduceringstalet fastställes till 1/3 av den nuvarande årsinkomstgränsen eller genom att höja gränsen för årlig sidoinkomst, som icke påverkar storleken av det kommunala bostadstillägget. 1* 1974.3 sami. Med stöd av det anförda hemställer vi att hemställer hos Kungl. Maj:t att göra en översyn av reglerna för kommunalt bostadstillägg. PER A. () i
mot · FX02283 · 1974-01-23 00:00:00 — av m. fl. om statsbidrag till glasögon. Statligt bidrag för anskaffande av glasögon utgår i viss begränsad omfattning. Från utvidgades statsbidragsgivningen för synhjälpmedel, vilken omfattar bl. a. kikarglasögon, luppglasögon och vissa kontaktlinser, till att omfatta också sådana speciella glasögon eller linser som starr opererade personer behöver. Stadsbidragsgivningen omfattar således endast svårt handikappade. Vanliga glasögon har inte ingått bland de bidragsberättigade hjälpmedlen. Kostnaderna för glasögon är för många människor betungande. Särskilt för barnfamiljer med synskadade barn kan utgifterna för barnens glasögon uppgå till avsevärda belopp. Då synfel ofta är ärftligt betingade, kan i en flerbarnsfamilj flera barn ha synsvårigheter. Detta betyder regelbundna läkarbesök och täta byten av glasögon, då synen ofta undergår snabba förändringar under uppväxtåren. De dryga utgifter som på detta sätt drabbar barnfamiljer med flera synskadade barn i skolåldern och därunder kan även medföra risker för dröjsmål med anskaffande av korrekta glasögon till barnen. Det borde från solidaritets- och rättvisesynpunkt vara rimligt att samhället bär de kostnader som i detta avseende så hårt belastar vissa familjer. Vi har i liknande motioner till 1971, 1972 och riksdagar understrukit det angelägna i att denna fråga löses. Då icke heller årets statsverksproposition upptar något förslag i detta hänseende är det angeläget att nu begär förslag om statsbidrag till glasögon i första hand för barn och skolungdomar. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att hos Kungl. begär förslag angående statsbidrag till glasögon för barn och ungdomar i skolåldern. () ()
mot · FX02284 · 1974-01-18 00:00:00 — av m. fl. om förkortning av arbetstiden i kontinuerlig drift. Många människor har efter hand kommit att arbeta i ett kontinuerligt skiftesarbete. Främst är det företag inom pappers-, massa- och järnindustrin som genom rationaliseringsåtgärder övergått till denna driftsform. För de anställda betyder den kontinuerliga driftsformen svåra problem, såväl av psykisk och biologisk art som svårigheter att tillgodogöra sig servicen i normal omfattning, eftersom denna är uppbyggd för att passa en normal dygnsrytm. Orsaken till dessa problem återfinns i nattarbete, helgarbete och omställningar i dygnsry tmen m. m. som blir en konsekvens av att vara sysselsatt i företag med kontinuerlig driftsform. Till detta kommer att de anställda i dessa företag har betydande svårigheter att ta del av rekreationsutbudet, kulturella aktiviteter m. m., vilket ytterligare ökar påfrestningen på människans biologiska och sociala förutsättningar att trivas med tillvaron. Utöver vad som ovan nämnts av problem för de anställda i företag med kontinuerlig driftsform kan läggas att dessa människor har försämrade möjligheter att delta i föreningsarbete, inneha samhälleliga förtroendeuppdrag och liknande, vilket gör att de har svårare än andra grupper att hävda sina politiska och fackliga intressen. har majoriteten av de anställda erhållit en förkortning av arbetstiden. De som arbetar i kontinuerligt skift har, genom att de i hög grad är bundna till maskiner i sitt arbete, fått uppleva en mer stressad tillvaro. Detta motiverar att de som arbetar i kontinuerligt skift bör erhålla en arbetstidsförkortning som kan jämföras med den som andra stora löntagargrupper erhöll i och med . Så har inte blivit fallet. För företagen har övergången till kontinuerligt skift inneburit en kostnadsminskning av betydande belopp. Samhället har däremot mött ett bredare och mer kostnadskrävande behov av service. De anställdas problem vid kontinuerlig skiftesgång motiverar att deras ofta ställda krav på förkortad arbetstid infrias. Genom att sjukdomsfrekvensen i gjorda undersökningar visat sig vara större hos de skiftesarbetande än hos genomsnittet av innevånarna och genom att den samhälleliga ambitionen att ge alla innevånare en likvärdig service bör infrias, bör det i arbetstidslagen införas att verksamma i kontinuerligt skiftesarbete ges rätt till 36 timmars arbetsvecka. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t begär förslag om förkortning av arbetstiden till för dem som är sysselsatta i kontinuerlig drift.
mot · FX02285 · 1974-01-18 00:00:00 — av m. fl. om införande av en minimisemester . Frågan om semesterns längd är, precis som bland annat socialministern angivit i direktiven till semesterutredningen, av allmän politisk innebörd. Ur allmän politisk synvinkel är det angeläget att jämlikhetsvärderingen ger sig uttryck också i löntagarnas semesterlängd. är det tyvärr så att grupper med en dålig arbetsmiljö och låga inkomster också har en kortare semester. Tvärtemot detta förhållande är det vår uppfattning att det är särskilt angeläget att människor som i sin dagliga verksamhet vistas i en otillfredsställande arbetsmiljö inte bara får möjligheter att förbättra denna utan också ges möjlighet att erhålla rikliga tillfällen till rekreation och vila. När det gäller frågor kring semestern bemyndigade Kungl. Maj:t den så kallade semesterutredningen att göra en översyn av lagstiftningen om semester. Bland de frågor som var av sådan karaktär att de undantogs från utredningens arbete var frågan om semestertidens längd. Enligt vår uppfattning får inte semestern och dess längd vara en fråga som avgörs enbart av den enskildes ställning, inkomstförhållanden och fackliga styrka. Då löntagare, i detta fall låginkomstgrupper, ej i sina förhandlingar med arbetsgivarorganisationerna lyckats få gehör för krav som är en regel för huvudparten av löntagargrupperna bör , som utgörs av folkvalda representanter, ingripa för att skapa rättvisa förhållanden. Från jämlikhetspolitisk synpunkt är det därför djupt otillfredsställande att många människor med ett hårt, tungt och arbetskrävande arbete ej har en semester som i fråga om längd kan mäta sig med gruppers som har betydligt bättre arbetsmiljö. Det är enligt vår mening högst välmotiverat att alla löntagare erhåller en lagfäst, garanterad minimisemester. Förslagsvis skulle semestertidens längd i det garanterade systemet omfatta , varav den tid som överstiger borde kunna tas ut skild från den övriga semestern närhelst den anställde så önskade. Med ovanstående system skulle enligt vår mening skapas ett förhållande som mer liknade jämlikhet än det förhållande vi nu kan konstatera är gällande. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. begär utredning och förslag om införande av minimisemester .
mot · FX02286 · 1974-01-17 00:00:00 — av herrar Karlehagen och i Öskevik angående viss utbyggnad av i , m. m. Socialmedicinen är ett av de fem huvudämnena i den medicinska grundutbildningen. Den kliniska socialmedicinen har vuxit fram vid de socialmedicinska universitetsinstitutionerna i överensstämmelse med intentionerna i proposition 212/54. I propositionen anges att socialmedicinen skall ha en fast klinisk förankring med tyngdpunkten i både undervisning och forskning lagd på tillämpningen av kliniska forskningsresultat i sociala sammanhang och på betydelsen av arv, miljö och sociala förhållanden för hälsa och sjukdom i olika samhällsgrupper. Samtliga socialmedicinska institutioner i landet med undantag av institutionen vid har infogats i undervisningssjukhusen som socialmedicinska kliniker. Vid institutionen i finns en professur samt en tjänst som lärare vid . Innehavarna av dessa tjänster är således inte knutna till sjukhuset som överläkare eller Detta har medfört betydande svårigheter att rekrytera innehavare till befintliga tjänster, då kliniska institutioner kan erbjuda från lönesynpunkt mera attraktiva befattningar. För att undanröja denna olägenhet bör institutionen integreras i . Institutionen har alltsedan sin tillkomst disponerat lokaler inom sjukhuset. Professorn i socialmedicin vid bör vara överläkare i socialmedicin vid sjukhuset. professor/överläkare tillkommer. Lärartjänsten i lgr Ug 20 vid bör indragas. I stället bör tillkomma en tjänst för biträdande överläkare vid sjukhuset. En underläkartjänst för institutionen finns redan på sjukhusets läkarstat, varför någon förändring icke erfordras. Som ett exempel på det sjukvårdsadministrativa utvecklingsarbete, som institutionen är engagerad i, kan nämnas det s. k. , där institutionen samverkar med läns landsting och . Inom ramen för detta projekt genomför socialmedicinska institutionen en undersökning av hälsoläge, sjuklighet, vårdkonsumtion och vårdresultat i en definierad befolkning, nämligen de 21 000 personer som är bosatta i . Inom denna befolkning studeras vårdens fördelning på allmänläkare och specialister i öppen vård å ena sidan och sjukhusens öppna mottagningar å den andra i syfte att finna en adekvat fördelning på de olika vårdnivåerna för olika typer av fall. Sådana studier är naturligtvis av stor betydelse för den framtida vårdplaneringen. Ett fast inordnande i sjukhusets organisation bör vidare medföra att institutionens insatser bättre kan nyttiggöras och inriktas på för väsentliga sjukvårdsorganisatoriska frågor. Med hänvisning till det anförda hemställes A. att hos Kungl. 1. att socialmedicinska institutionen vid integreras i , 2. att professorn i socialmedicin vid tillika förordnas som överläkare i socialmedicin vid , 3. att en tjänst som biträdande överläkare inrättas vid institutionen i utbyte mot befintlig tjänst som lärare vid ; B. att i bilaga 7 till statsverkspropositionen 1974 under punkten G 3. i : Avlöningar till läkare för under punkt A angivna ändamål anvisar ett i förhållande till Kungl. Maj:ts förslag med . () ()
mot · FX02288 · 1974-01-23 00:00:00 — angående den personliga integriteten för patient på vårdavdelning. Sjukvården i vårt land har genomgått väsentliga förändringar och patientens relation till läkaren är präglad av den jämlikhetsprocess som pågår i samhället. Dock kan man inom den slutna sjukvården finna förhållanden som illa svarar mot statsmakternas intentioner. Det förekommer fortfarande storavdelningar där sjuka personer vårdas i salar med upp patienter och där den personliga integriteten blir besvärande kringskuren. Tystnadsplikten för läkare och övrig vårdpersonal blir också en illusion genom att förhållandena inom sjukhuset är sådana att vad som aldrig skulle yppas angående en patients status ute i samhällslivet kan på sjuksalen ofrivilligt utlämnas till allmän kännedom. Tystnadsplikten förlorar därmed sitt värde. Det är t. ex. inte alls ovanligt att infordran av personliga data och medicinsk undersökning sker under den s. k. ronden på sjuksalen. Frågor om patientens livsföring, anhöriga eller tidigare sjukdomstillstånd utreds inför intresserat lyssnande medpatienter. Härmed är inte sagt att läkaren medvetet bryter mot regeln om tystnadsplikt, ty omständigheterna gör det omöjligt för vederbörande att ta nödig hänsyn till patientens rätt till personlig integritet. Gamla vårdavdelningar med alltför stora, överbelagda sjuksalar spolierar helt den humana sjuk- och personvård som statsmakterna förutsätter. Till stöd för läkarkårens åläggande att behandla varje patient med omtanke och aktning, under tystnadsplikt, hemställer jag att hos Kungl. Maj:t begär att åtgärder vidtas för att fästa vederbörande myndighets uppmärksamhet på de i motionen påtalade förhållandena samt uttalar att huvudmännen måtte förbättra lokalförhållandena för såväl patienter som personal.
mot · FX0229 · 1974-01-10 00:00:00 — om översyn av bestämmelserna om livräntor vid olycksfall i arbete. Tyvärr inträffar ju ett stort antal olycksfall i arbetet vid vilka den skadade får sådana men att hans framtida arbetsförmåga nedsättes i mer eller mindre hög grad. I de fall sviterna efter ett olycksfall i arbetet är så allvarliga, att arbetsförmågan bedömes bli varaktigt nedsatt med , utgår livränta. När man fastställer denna livränta gör läkare först en bedömning av med vilket procenttal den framtida arbetsförmågan skall anses vara nedsatt. Därefter utgår man från en viss beräknad årsinkomst och fastställer med hänsyn till arbetsförmågans reducering en livränta till i regel ett jämnt tusental kronor . Det finns i detta sammanhang givetvis ingen anledning att ifrågasätta metoderna för beräkning av arbetsförmågans reducering, eftersom detta sker på medicinska grunder. Däremot synes det finnas befogad anledning att ifrågasätta rimligheten i sättet att beräkna handikappets konsekvenser för möjligheten att förvärva inkomster. Vid beräkning av livränta synes man nämligen f. n. icke göra någon individuell bedömning av vilka konsekvenser den nedsatta arbetsförmågan har för ifrågavarande persons möjligheter att förvärva inkomster , utan livräntans storlek fixeras av allt att döma ganska schablonmässigt. Detta är givetvis inte tillfredsställande. Följande exempel torde klart bevisa detta: En person förlorar vid en olycka ett pekfinger på vänster hand. Enligt nuvarande praxis synes detta innebära att vederbörande tillerkännes en viss schablonmässigt beräknad livränta. Men konsekvenserna av ett förlorat pekfinger på vänster hand är naturligtvis helt olika om det gäller en yrkesviolinist eller en grovarbetare. På samma sätt får givetvis ett olycksfall i arbetet som leder till minskad rörelseförmåga i ben och höfter helt olika konsekvenser för en renhållningsarbetare och en kontorist. Bland de olycksdrabbade och dem som har att handlägga dessa ärenden ute på arbetsplatserna finns därför ett allmänt missnöje med de nuvarande bestämmelserna för hur livränta beräknas. Det synes därför finnas goda grunder för att en översyn av nuvarande livräntebestämmelser sker. Under hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om en översyn av bestämmelserna för livräntor i samband med olycksfall i arbetet och dylikt.
mot · FX02292 · 1974-01-23 00:00:00 — angående arbets- och resestipendier till författare. Små arbets- och resestipendier utgår med lägst . Som stipendiemyndigheten påpekat borde stipendiet på grund av penningvärdets fal! höjas till åtminstone . Resestipendium ges ju inte för att ge tillfälle till en vanlig turistresa utan avsikten är ju att ge stipendiaten möjlighet till någon längre vistelse och studier utomlands, och härtill förslår ju ingalunda det nuvarande låga beloppet. Departementschefen vill inte , i avvaktan på förslag, föreslå någon ändring i bestämmelserna om stipendiernas storlek. Med hänvisning till vad ovan anförts föreslår vi emellertid att stipendiemyndigheten, dvs. Styrelsen för , måtte medges möjlighet att, där så är lämpligt, till en och samma stipendiat utdela två stipendier, alltså sammanlagt . Det är vår förhoppning att i den väntade propositionen beloppen kommer att höjas till det dubbla och att i samband därmed även en höjning av anslaget B 1 Konstnärsstipendier kommer till stånd. Under åberopande av det anförda hemställes att medger Styrelsen för att i avvaktan på en höjning av stipendiebeloppens storlek medge att 2 stipendier å redan nu kan utbetalas till en och samma stipendiat.
mot · FX02293 · 1974-01-23 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. om ökat anslag till Bidrag till . Det arbete som () utför är ytterst betydelsefullt. Inte minst viktiga har de konferensserier varit som förbundet genomfört i olika län. Tyvärr har minskat sina anslag till CAN, och i årets statsverksproposition medgiver föredragande statsrådet endast en höjning av anslaget med , ehuru SÖ föreslagit en höjning med . Med hänsyn till bl. a. den försöksverksamhet med utställningar i alkhol- och narkotikaupplysningsarbetet som CAN planerar i samarbete med Folkets är det viktigt att CAN får erforderligt stöd. Vi föreslår en uppräkning till 1,9 milj. kr. för nästa budgetår. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att till Bidrag till för /75 anvisa ett reservationsanslag av . () i Agnäs HANS NYHAGE(m) . NISSER (m) ()
mot · FX02294 · 1974-01-23 00:00:00 — av m. fl. om förslag rörande tolkutbildningen på högskolenivå. behandlade i sitt andra betänkande tolk- och översättarservice, eftersom förslag till förbättringar ansågs så angelägna att detta område borde prioriteras och ej invänta behandling i slutbetänkandet. Att ha tillgång till kompetenta tolkar är av vitalt intresse såväl för invandrarna som för olika samhällsorgan, konstaterade invandrarutredningen, som också ansåg anordnande av tolkutbildning på akademisk nivå vara en förutsättning för en kvalitetsförbättring. Utredningen diskuterade såväl en utbildning inom ramen för universitetens försöksverksamhet med yrkesinriktade studiekurser som en fristående tolkskola. Utredningen förordade alternativet med en fristående tolkskola inom högskoleväsendet med tre terminers studiegång. Departementschefen föreslår nu att tolkutbildning anordnas vid filosofisk fakultet och ämnar senare föreslå Kungl. Maj:t att uppdra åt UKÄ att närmare utreda dels frågor rörande tolkutbildningens dimensionering, lokalisering och allmänna utformning, dels frågor rörande prioritering av språkområden. Departementschefen säger vidare att utbildningen bör kunna inledas sedan Kungl. Maj:t tagit ställning till UKÄ:s förslag. Detta kan innebära att inte får medverka vid utformningen av den framtida tolkutbildningen på högskolenivå. Ett sådant förfarande synes klart otillfredsställande, då det här rör sig om ett helt nytt område inom svensk högskoleutbildning. Med hänvisning till det anförda hemställs Maj:t måtte återkomma till med förslag till utformning av den framtida tolkutbildningen på högskolenivå. HANS NYHAGE(m) () i Agnäs . NISSER (m) ()
mot · FX02296 · 1974-01-22 00:00:00 — av i m. fl. om statsbidrag till samordningstjänster inom vuxenutbildningen. Vid riksdag framfördes förslag om statsbidrag till timdelning för samordningstjänster inom vuxenutbildningen. () framförde i sina petita önskemålet att för varje omvandlad timme för samplanering skulle statsmedel utgå för en lärartimme. avslog dock förslaget. I årets petita sägs: Enligt SÖ:s mening bör hela folkbildningsarbetet ses som en samlad resurs. Folkhögskolan kan medverka i studieförbundens pedagogiska utvecklingsarbete och kan dessutom på olika sätt, framför allt genom sina ämneskurser, komplettera de insatser som görs inom studiecirkelverksamheten. En samplanering är angelägen varför enligt SÖ:s mening formen för folkhögskollärarnas tjänstgöring bör konstrueras så att en för folkbildningen gemensam planering och samordning underlättas. SÖ återkommer alltså med samma äskande som och säger: Utifrån sin syn att samarbetet mellan folkhögskolorna, studieförbunden och andra anordnare av vuxenundervisning bör utvecklas och utifrån förslag i syfte att stimulera pedagogiskt utvecklingsarbete anser SÖ att folkhögskolans möjligheter till samplanering med andra former av vuxenundervisning och till konsulentverksamhet bör ökas. Detta bör ske genom att varje folkhögskola ges rätt att omvandla lärartimmar för sådan samplanering och konsulentverksamhet. Statsbidrag bör utgå till denna verksamhet. Det skulle röra sig om ca , varav hälften skulle kräva förstärkning av anslaget med . Departementschefen delar SÖ:s uppfattning om behovet av en bra samplanering mellan olika former av vuxenutbildning. Tyvärr avvisar han den logiska slutsatsen att bevilja önskade medel. Att hänvisa till att det skulle vara ett föregripande av folkhögskoleutredningen kan vi inte finna vara ett bärande skäl. Om utredningen finner skäl att ge andra former åt den nödvändiga samordning som förordas av utbildningsministern, och oss motionärer, så ändrar det inte kravet att redan nu möjliggöra en förstärkning som skulle kunna gagna studieverksamheten bland vuxna. Med anledning av det anförda hemställer vi att vid behandlingen av propositionen 1974:1 bilaga 10 punkten G 8, Bidrag till driften av folkhögskolor, beslutar anslå ett med . förhöjt belopp som ger folkhög skolorna rätt att ta i anspråk lärartimmar inom den tilldelning som gäller för skolorna för samordningstjänster inom vuxenutbildningen. () K.-E.