mot · FX021546 · 1974-01-26 00:00:00 — Motioner nr 1974 Nr 1546 av m. fl. Enligt de befolkningsramar riksdagsmajoriteten beslutade kan 60-talets befolkningskoncentration i stort sett fortsätta. Den nuvarande trenden i befolkningsutvecklingen visaratt beslut kan behöva revideras. I motionen 1974:1142 utvecklar sin principiella syn på den regionala utvecklingsplaneringen utifrån nu gällande förutsättningar. 1 riksplan understryks nödvändigheten av att regionalpolitiken förstärks och används konsekvent för en så långt möjligt decentraliserad bebyggelse. Regionalpolitiken måste innefatta såväl generella som selektiva åtgärder. En grundläggande förutsättning är att goda produktionsförutsättningar skapas i olika delar av landet. En aktiv näringspolitik som är inriktad på regional balans och full sysselsättning är härvid ett viktigt instrument. Det är också nödvändigt att jordbruks- och skogsbrukspolitiken utformas med större hänsyn till en regionalpolitisk målsättning. Skattepolitiken, den ekonomiska politiken, bostadspolitiken, arbetsmarknadspolitiken, utbildnings- och kulturpolitiken liksom trafikpolitiken måste användas för att skapa ett decentraliserat samhälle. Företagarföreningarna fyller viktiga uppgifter i regionalpolitiken. De har genom riksdagsbeslut till en del fått vidgade uppgifter bl. a. i vad gäller en ökad satsning på företagsservice. I riksplan framhålls att företagarföreningarna bör byggas ut till regionala näringspolitiska basorgan med bl. a. uppsökande verksamhet bland personer som kan vara intresserade av att starta nya företag. Genom sådana aktiva initiativ från företagarföreningarnas sida skulle t. ex. en mera allsidig näringsstruktur i en region kunna stimuleras. En utbyggnad av företagarföreningarnas verksamhet och resurser är önskvärd. Frågan bör skyndsamt prövas och förslag föreläggas . För att sysselsättningen i skogslänen skall kunna upprätthållas kan det vara nödvändigt att staten mera aktivt engagerar sig i näringslivets utveckling. Alla möjligheter att skapa ytterligare sysselsättningstillfällen och bättre differentierade arbetsmarknader måste tas till vara. Företagarföreningarna har här en viktig funktion, men det kan också vara nödvändigt att starta nya statliga företag i områden där sysselsättningsmöjligheterna kan förutses bli särskilt besvärliga. Frågan om ett företag skall bli framgångsrikt eller ej och om den åsyftade effekten med lokaliseringsstödet skall uppnås är inte enbart beroende av om företaget tekniskt och ekonomiskt lyckas väl med tillverkningen i fråga. Också avsättnings- och marknadsföringsfrågorna måste tillmätas avgörande betydelse. Det är inte tillräckligt med en tekniskt sett god produkt, om den inte kan marknadsföras i den omfattning som fordras för upprätthållande av fortlöpande tillverkning. Dessa omständigheter är av stor betydelse i de fall då företagaren besitter goda kunskaper om tillverkningen men endast har begränsade erfarenheter eller resurser i fråga om marknadsföring. Den normala, fortlöpande marknadsföringen bör givetvis bestridas med medel från de löpande intäkterna. Denna möjlighet står dock inte till buds i initialskedet, dvs. då det är fråga om s. k. marknadsintroduktion, som avser att etablera produkten på marknaden, skaffa erforderlig kundkrets och sålunda skapa avsättningsutrymme för den fortlöpande produktionen. Marknadsintroduktionen måste förberedas och påbörjas innan produktionen kommer i gång, dvs. långt innan några intäkter kan påräknas. Följaktligen bör medel för marknadsintroduktion säkerställas på ett mycket tidigt stadium. Kostnader för marknadsintroduktion bör jämställas med kostnader för maskiner och annan utrustning. Vi föreslår sålunda att lokaliseringslån skall kunna utgå med två tredjedelar av kostnaderna för marknadsintroduktion enligt plan som godkänts av vederbörande myndighet. I riksplan framhålls att ett särskilt lokaliseringsstöd bör kunna utgå till företag som vid utvidgning eller nyetablering är beredda att lokalisera verksamhet till område med svagt utvecklat näringsliv. Ett sådant stöd skall kunna utgå efter särskild prövning i olika former till ett sammanlagt belopp som kompenserar företaget för de kostnadshöjningar som lokaliseringen till ett svagt utvecklat område innebär. En förstärkning och ytterligare differentiering av sysselsättningsstödet bör nu beslutas som ett led i detta syfte. Vi föreslår att ett förstärkt sysselsättningsstöd får utgå i områden i det inre stödområdet med ett näringsliv som i förhållande till inlandet i övrigt är svagt utvecklat. Det särskilda sysselsättningsstödet bör utgå per femårsperiod med per årsarbetskraft under vart och ett av , tredje året, fjärde året och femte året. De särskilda fallen bör prövas av AMS med företagarföreningen som regional instans. Det för ankomma på Kungl. Maj:t att utfärda erforderliga tillämpningsföreskrifter. Turistnäringen har blivit ett viktigt komplement till andra näringar inom det inre stödområdet. Den ger möjligheter och underlag för affärer och andra serviceinrättningar att finnas kvar. Ur sysselsättningssynpunkt är turistnäringen också värdefull och bör jämställas med andra näringar. Vi förordar därför att sysselsättningsstöd skall kunna ges företag inom turistnäringen. Det bör ankomma på Kungl. att närmare ange de grunder efter vilka stödet skall utgå. Könskvotering som villkor för lokaliseringsstöd Efter förslag av delegationen för jämställdhet mellan kvinnor och män förordas statsverksproposition att som villkor för statligt lokaliseringsstöd skall gälla att av det antal arbetsplatser som tillkommer i ett företag som för sådant stöd skall förbehållas vartdera könet. Företagen skall i samband med ansökan om stöd redovisa rekryteringsplaner i avseende på yrkesfördelning och möjligheterna att sysselsätta både män och kvinnor. Sedan beslut om regionalpolitisk! stöd fattats skall det ankomma på länsarbetsnämnden att medverka till att den upprättade rekryteringsplanen följs. Dispens från huvudregeln skall kunna ges av Kungl. Maj:t och AMS om förhållandena gör det nödvändigt. Departementschefen förutser att dispenserna kan bli många och omfattande. Den nya ordningen är en försöksverksamhet . Kvinnornas sysselsättningsmöjligheter i stödområdet är i allmänhet små. Förvärvsgraden är där väsentligt lägre än i andra regioner. Enligt vår mening är det därför angeläget att i samband med den regionalpolitiska stödverksamheten ta till vara tillgängliga stimulanser för fler arbetstillfällen för kvinnor. Många lokaliseringsärenden gäller stöd till sågverk och annan industri med företrädesvis manlig rekrytering. De arbetstillfällen som skapas där är ofta av sådant slag att kvinnor inte är intresserade att söka dem. För många lokaliseringsobjekt torde över huvud taget inte finnas kvinnliga sökande till de nya platserna. Mot denna bakgrund finner vi det vara väl motiverat att särskilt betona att antalet dispenser inom det föreslagna systemet måste bli omfattande, om inte den regionala stödverksamheten skall lida avbräck. I sitt remissvar till delegationens förslag framhåller AMS att flera länsarbetsnämnder är tveksamma till förslaget från praktisk synpunkt. Kravet på dispenser skulle bli så omfattande att kvoteringsreglerna i själva verket sattes ur spel. AMS föreslår som alternativ utväg att företagen i samband med ansökan om lokaliseringsstöd redovisar rekryteringsplaner i avseende på yrkesfördelning och möjligheterna att sysselsätta både män och kvinnor. En sådan ordning skulle ge möjlighet för länsarbetsnämnderna att, innan lokaliseringsärendena avgörs regionalt eller centralt, förhandla med företagen utlåtande skulle därefter följa ärendet och innebära skyldighet för nämnden att noga följa rekryteringen och medverka till den avsedda inriktningen. Vissa skäl talar för att det av AMS föreslagna tillvägagångssättet skulle bli mer ändamålsenligt än det av Kungl. Att söka skapa jämställdhet mellan könen genom kvotering är enligt vår mening en principiellt tvivelaktig väg. Vi finner det emellertid vara så angeläget att förbättra sysselsättningsläget för kvinnorna inom stödområdet att vi med vissa kompletteringar kan acceptera en kvotering som försöksverksamhet. Det är emellertid nödvändigt att länsarbetsnämnderna ges stora möjligheter att utifrån sin praktiska referensram påverka ärendena. Vid ställningstaganden till lokaliseringsärenden bör och Kungl. i här berört avseende ta stor hänsyn till de regionala myndigheternas uppfattning. Den grundläggande problematiken vad gäller stödområdets arbetsmarknad är inte att befintliga företag diskriminerar kvinnorna i väsentligt större omfattning än företag i andra delar av landet. En förutsättning för att man där skall kunna lösa kvinnornas sysselsättningsproblem är främst att en bättre differentierad arbetsmarknad skapas. Det måste vara en strävan från lokaliseringsmyndigheternas sida att komplettera regioner med ensidiga arbetsmarknader så att fler sådana sysselsättningstillfällen skapas som är attraktiva för kvinnor. En differentierad arbetsmarknad är grundläggande för att kunna bryta könsrollstänkandet på arbetsmarknaden. Delegationens förslag skulle om det fullföljdes bokstavligt i en del fall, då samhället genom aktiva lokaliseringsinsatser sökt skapa arbetstillfällen för kvinnor, innebära att de undanhålls från industriellt arbete. Så skulle t. ex. varit fallet när det gäller lokaliseringen av och . Vi vill mycket starkt betona att vid tillämpningen av delegationens förslag måste de lokala förhållandena på arbetsmarknaden ha ett avgörande inflytande. Saknas en industri av en typ kvinnorna accepterar som arbetsplats får inte en lokalisering av en sådan industri innebära att av platserna skall förbehållas männen. För att få en rimlig tillämpning av de föreslagna reglerna om kvotering bör företagen ges möjlighet att placera den kvot på av ettdera könet som enligt lokaliseringsärendet skall placeras i företaget även utanför de nya arbetsplatser som skapas just genom lokaliseringsstödet. redan tidigare ett visst antal anställda bör detta för de flesta företag inte vara någon betydande svårighet. Anpassningsgrupperna bör ha en viktig funktion i detta sammanhang. Karaktäristiskt vid konjunkturuppgång är att dess effekter på efterfrågan av arbetskraft slår igenom först och mest kraftigt i de tidigare expansiva har i varierande konjunkturer i detta avseende skogslänen alltid kommit att präglas av lågkonjukturens kännetecken och expansionsregionerna av högkonjunkturens. Företagens benägenhet att flytta arbetstillfällen till de sysselsättningssvaga regionerna här därigenom minskat. Som framhållit måste ett system utarbetas som innebär att den enskilde får de ekonomiska bidragen på samma sätt som från arbetsmarknadsverket, men att arbetsmarknadsverket tar ut motsvarande avgift från det anställande företaget i områden där en dämpning av expansionen är önskvärd. Det får aldrig komma i fråga att flyttningskostnaderna överförs på den enskilde. Skatteinstrumentet som ett medel i regionalpolitiken används i väsentlig utsträckning i flera utpräglade industriländer. I vårt land har emellertid endast investeringsfonderna använts i detta avseende och då på ett regionalpolitisk! a. har beslut om frisläppande av investeringsfondsmedel ofta inneburit att större delen av de frisläppta medlen reserverats för investeringar i koncentrationsområden i mellersta eller medan en mindre del investerats inom stödområdet. De filialanläggningar, som företag från södra och med framgång startat inom stödområdet med hjälp av investeringsfondsmedel, är otvivelaktigt ett bevis för att vi här har ett effektivt lokaliseringsinstrument. Den ekonomiska avkastningen av de medel som investerats i stödområdet har visat sig vara lika god som avkastningen i andra regioner. En användning av investeringsfonderna som lägger en större del av investeringarna inom stödområdet bör eftersträvas. Investeringsfonderna bör få användas fritt inom stödområdet oberoende av konjunktursituationen. Naturligtvis utesluter vi inte med detta att det kan vara motiverat av konjunkturmässiga skäl att frisläppa investeringsfonderna även utanför stödområdet. Även andra former av skattelättnader kan ha en betydelsefull lokaliseringspolitisk effekt. Differentiering både vad gäller företagsskatter i egentlig mening och avgifter bör kunna komma i fråga. I sammanhanget bör noteras att skattelättnader genom investeringsfonderna i stort sett bara kan komma de större företagen till del. Vi förordar att en systematisk prövning av skatteinstrumentet som aktivt lokaliseringspolitiskt medel sker genom en allsidigt sammansatt utredning. Denna utredning bör överväga bl. a. gynnsamma initialskrivningar, befrielse för nystartade företag från inkomstskatt , avveckling eller lindring för vissa lokaliseringsområden av elskatten och den allmänna arbetsgivaravgiften. Med de sysselsättningssvårigheter som näringslivet nu har synes oss avveckling eller lindring i fråga om den allmänna arbetsgivaravgiften, eller löneskatten, vara av särskild betydelse. Vid en utredning om skattepolitikens användning som regionalpolitisk instrument bör denna fråga skyndsamt prövas, lämpligen med den utformningen att det inre stödområdet helt undantas från löneskatten och att den sänks för det allmänna stödområdet i övrigt. Det står numera helt klart att energitillgången har en avgörande betydelse för ett industrialiserat samhälles utveckling. Det bör därför övervägas huruvida man genom energipolitiska åtgärder kan stimulera utvecklingen i de sysselsättningssvaga regionerna. Detta skulle t. ex. kunna ske genom differentiering av energiskatten. Den utredning om skattepolitikens användning som regionalpolitisk instrument som vi förordar bör få i uppdrag att även studera denna fråga. Under alla förhållanden bör Norrlandslänen inte diskrimineras på energiområdet så som sker genom att prissättningen av olja inte är enhetlig över hela landet. I en situation där energipriset, inte minst priset på bensin, stiger kraftigt blir det särskilt angeläget att åtgärder vidtas inom t. ex. beskattningen för att undanröja detta missförhållande. I och med att samhället, som vi förordar, preciserar en hög regionalpolitisk målsättning måste bättre metoder skapas för att målen skall realiseras. Den förda ekonomiska politiken har i väsentlig utsträckning främjat koncentrationen. Högkonjunkturer slår i allmänhet inte igenom med samma kraft beträffande sysselsättningen i skogslänen. K red i t rest rikt i o ner vid högkonjunkturer har inneburit att glesbygdslänen hamnat i något som liknar en permanent lågkonjunktur. Är det angeläget att vara restriktiv vid kreditgivningen i expansiva områden för att inte få en överhettning i ekonomin, föreligger i allmänhet inte samma motiv i glesbygdsområdena. En regionalt differentierad kreditpolitik är därför angelägen och bör bli föremål för ingående belysning och utredning. Det regionala stödets omfattning riksdag beslöt att det regionalpolitiska stödet för femårsperioden fram t. o. m. /78 skulle fördelas utifrån en ram på , varav 450 milj. kr. för lokaliseringsbidrag/avskrivningslån, 1 550 milj. kr. för lokaliseringslån, 325 milj. kr. för utbildningsstöd och 150 milj. kr. Transportstödet ligger utanför denna ram. För innevarande budgetår har anvisats . till bidragsverksamhet, varav 90 milj. kr. till lokaliseringsbidrag, 65 milj. kr. till lokaliseringsutbildning och 30 milj. kr. till sysselsättningsstöd, samt 250 milj. kr till lokaliseringslån. I statsverkspropositionen redovisas att under första delen av innevarande budgetår har investeringsviljan i stödområdet varit god. Den anvisade medelsramen för är enligt vår mening otillräcklig för att bryta centraliseringsutvecklingen . Samhällets bas- och serviceorganisation är formad för fortsatt decentralisering, varför sär skilt stora insatser måste göras nu för att vända på denna utveckling. En förstahandsåtgärd måste vara att inrikta samhällets infrastruktur för en mer decentraliserad lokalisering av näringsliv och bostäder. Det regionalpolitiska företagsstödet måste förstärkas i takt härmed . Den goda investeringsviljan i stödområdet och därmed följande starka efterfrågan på lokaliseringsstöd under innevarande budgetår får inte bli en engångsföreteelse såsom departementschefen uttalar i årets statsverksproposition. (Bilaga 13 s. 184) Vår bedömning är att måste ramen för det regionalpolitiska stödet vidgas till 3 500 milj. kr. Härav beräknar vi 2 150 milj. kr. för lokaliseringslån, 675 milj. kr. för lokaliseringsbidrag, 400 milj. kr. för utbildningsstöd och 250 milj. kr. Om utvecklingen så motiverar bör även denna vidgade ram kunna höjas. För /75 bör till lokaliseringslån anvisas 300 milj. kr. samt till bidragsverksamhet 260 milj. kr. varav 125 milj. kr. till lokaliseringsbidrag, 90 milj. kr. till lokaliseringsstöd och 40 milj. kr. Vi förutsätter sålunda en successiv uppräkning av stödet allteftersom regionalpolitiken får ökad genomslagskraft. Till den föreslagna nivån för låneverksamheten skall räknas eftersläpningen från tidigare budgetår på drygt 200 milj. kr. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. hos Kungl. Maj:t begär skyndsam prövning av och förslag till utveckling av företagarföreningarna eller andra organ till regionala lokaliseringspolitiska instrument med bl. a. uppsökande uppgifter för etablering av nya företag i regionalpolitisk! 2. beslutar att lokaliseringslån skall kunna utgå med högst två tredjedelar av kostnaderna för marknadsintroduktion enligt godkänd plan på sätt som förordats i motionen samt hos Kungl. anhåller om utfärdande av härför erforderliga tillämpningsföreskrifter, 3. beslutar att förstärkt sysselsättningsstöd med . under vart och ett av , . under tredje året, under fjärde året och . under femte året skall kunna medges i delar av inre stödområdet med svagt näringsliv i enlighet med vad som i motionen anförts samt hos Kungl. anhåller om utfärdande av härför erforderliga tillämpningsföreskrifter, 'Se även motion 1974:1218. 4. ger Kungl. till känna vad som i motionen anförts beträffande sysselsättningsstöd till turistföretag, 5. ger Kungl. till känna vad som i motionen anförts beträffande företagens möjlighet att placera den könsbundna arbetskraften på andra uppgifter än sådana som skapats genom det lokala lokaliseringspolitiska stödet samt angelägenheten av att ta hänsyn till den regionala arbetsmarknaden, 6. till Regionalpolitisk! stöd: Bidragsverksamhet för /75 anvisar ett förslagsanslag av . varav 125 milj. kr. till lokaliseringsbidrag, 90 milj. kr. till lokaliseringsutbildningsstöd och 40 milj. kr. 7. på kapitalbudgeten under fonden för låneunderstöd till Regionalpolitiskt stöd: Lokaliseringslån för /75 anvisar ett investeringsanslag av . () () ANNA-L1SA () i () i Glömminge () i Lane-Herrestad