mot · FX021933 · 1974-11-12 00:00:00 — av herrar i Stenkyrka och Ekinge i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:140 angående transportstöd till Gotlandstrafiken. Maj:ts proposition 1974:140 angående transportstöd till Gotlandstrafiken anför departementschefen att han funnit skäl för att på samma sätt som tidigare skett i fråga om transportstödet till de norra delarna av landet överväga en utvidgning av det gotländska stödet så att det även innefattar godstransporter i färjetrafiken till . Härigenom skulle man i första hand gynna den industri och det näringsliv över huvud som är beroende av råvaror, olika slags halvfabrikat och mellanprodukter från fastlandet. Detta blir inte bara till fördel för redan etablerad verksamhet. Det skulle också ge, i förhållande till andra delar av landet, mera likvärdiga lokaliseringspolitiska möjligheter att stimulera till ny företagsamhet på . Vidare skulle en sådan utvidgning av transportstödet minska de olägenheter i prishänseende som gotlänningarna uppenbarligen har enligt en av pris- och kartellnämnden utförd prisundersökning. I propositionen föreslås vidare, som ett led i strävandena att förbättra betingelserna för befolkningen på , ett utökat transportstöd till persontrafiken med Gotlandsbolagets färjor. För flyget mellan och fastlandet förutsätts viss relativ prisförbättring. Det föreslagna transportstödet för person- och godsbefordran i färjetrafiken avses enligt propositionen gälla med början . I sammanhanget kan erinras om trafikutskottets betänkande 1974:7, vari utskottet erinrade om det gotländska transportstödets karaktär av försöksverksamhet och om den bedömning av dess fortsatta utformning som skulle ske vid försöksperiodens slut. Utskottet ansåg att vid dessa överväganden frågan om tillämpning av dels vägprincipen, dels bilgodsföretagens s. k. normaltaxa för fjärrtrafik även på Gotlandslinjerna borde prövas. Prövningen borde även omfatta frågan om flygtransporterna och resultat av utredningsarbetet framlägges och . Vad utskottet anförde föranledde riksdagsskrivelse till Kungl. Av två undersökningar, utförda av några av större företag, framgår att fraktkostnaden till och från är klart ogynnsam jämförd med fraktkostnaden på fastlandet. Som exempel kan nämnas att man i en undersökning funnit att för fraktkostnaden VisbyStockholm () kan man med bil på fastlandet transportera samma kvantitet . Om skall erhålla jämställd godstransportkostnad måste som maximikostnad gälla den av transportföretagen på fastlandet tillämpade normaltaxan, dvs. att kostnaden för visst avstånd Gotlandfastlandet skall vara densamma som för motsvarande avstånd på väg. Hamnavgifter o. d. skall ej påverka priset, då sådana särskilda avgifter ej förekommer för vägtransporter. På sådant sätt erhålls från kostnadssynpunkt jämställda förhållanden mellan Gotlandstransporter och fastlandstransporter och en kostnad enligt vägprincipen. Departementschefen anför nu sin avsikt att ge statens pris- och kartellnämnd i uppdrag att uppta överläggningar med berörda bilgodsföretag i syfte att få den på fastlandet tillämpade taxesättningen i fjärrtrafiken att gälla även trafiken på så att näringslivet där får en med förhållandena på fastlandet i huvudsak likvärdig behandling i avgiftshänseende. Önskemålen om en prissättning enligt vägprincipen skulle därmed tillgodoses på ett tillfredsställande sätt i fråga om godstrafiken. Detta är ett för näringsliv synnerligen viktigt ställningstagande. Vi förutsätter att kommunikationsministerns intentioner genomförs, varvid normaltaxan för fjärrtrafiken kommer i tillämpning i Gotlandstrafiken med genomgående taxor där detta är tillämpligt samt med möjligheter till vid landtransport sedvanliga avtalsrabatter. Vi förutsätter vidare att de aviserade förhandlingarna genomförs i så god tid att systemet kan träda i kraft . bedriver AB Sjölinjer med koncession lastbåtstrafik på linjen . Frakterna består enligt uppgift i stor utsträckning av speciella varusortiment, såsom syror, gasol, sprängämnen och ammunition. Enligt gällande bestämmelser får sådana frakter inte medföras av fartyg som har passagerare. Därjämte ombesörjs frakter av järnvaror, skrot samt särskilt skrymmande gods. Genom de nu föreslagna åtgärderna i färjetrafiken förändras konkurrenssituationen. Det är angeläget att de befraktare som är beroende av transporter av nämnda speciella varusortiment även i fortsättningen får sina transportbehov tryggade. Vi förutsätter att denna fråga uppmärksammas vid den fortsatta handläggningen. Beträffande transportstöd till persontrafiken med Gotlandsbolagets färjor har departementschefen i propositionen frångått den s. k. vägprincipen med motivering att innebörden av denna princip är oklar, att den inte ger någon väsentlig vägledning vid den konkreta utformningen av ett persontransportsystem samt att den, utformad i enlighet med ett förslag framfört av , ter sig alltför kostsam. I propositionen föreslås i stället att persontransportstödet skall utgå från ett s. k. järnvägsalternativ, vilket innebär att priset för en enkel resa med färja inte bör vara högre än priset för en enkel andraklassbiljett på tåg för motsvarande färdsträcka. Förslaget innebär således beträffande persontrafiken att mycket ogynnsamma situation från transportkostnadssynpunkt i allt väsentligt kvarstår genom att en bilförare även i fortsättningen måste lösa såväl järnvägsbiljett som personbilsbiljett samt att bilpassagerare, som vid landsvägstransporter bidrar med sin del av bilens vägberoende kostnader, i stället enligt propositionen måste lösa en mera kostsam Personbilen får således inte heller i fortsättningen samma användbarhet i Gotlandstrafiken som vid färd på allmän väg i övriga delar av landet. Taxekonstruktionen innebär också, liksom f. n., att resekostnaden blir olika beroende på i vilken riktning man färdas på vägen eller, enligt propositionen, järnvägen. Systemet innebär sannolikt att trafikanter, som önskar besöka , i stor utsträckning tvekar inför ett Gotlandsbesök på grund av kostnadsläget. På grund av näringslivets transportbehov är färjetrafiken tidsmässigt förlagd . Detta medför att resenärerna belastas med kostnader för sovhytt vid resa till och med kostnad för hotellrum vid resa till fastlandet om ej bil medförs när resa skall göras längre än till terminalregionerna (respektive ). Beträffande hyttaxorna förutsätts emellertid i propositionen inga lättnader för resenärerna. Propositionens förslag till järnvägspriser innebär emellertid viss förbättring för Gotlandsresenärerna i kostnadshänseende. Vi vill betrakta propositionens förslag som en etapplösning på vägen till vägpriser. Vi föreslår att förnyade försök görs för att konkretisera vägprincipens innebörd och att förslag senare föreläggs i enlighet med denna princip. Om den s. k. järnvägsprincipen i enlighet med propositionens förslag skall tillämpas i Gotlandstrafiken skulle vissa förbättringar kunna ernås om färden kunde ske efter genomgående SJ-taxa. Dels skulle resenärerna tillgodoses på ett bättre sätt från servicesynpunkt om biljett kunde lösas från avrese- till bestämmelseort, dels skulle vissa kostnadsmässiga fördelar ernås för gotlänningar vid resa över och för resenärer till även vid kortare avstånd. Vi föreslår att ett sådant förfarande prövas. Inrikesflyget är för kommunikationer av helt annan betydelse än för andra regioner, beroende på att alternativa resemöjligheter på landsvägar eller järnvägar saknas. Flyget är dessutom det enda transportsätt som möjliggör ett endagsbesök för gotlänningar på fastlandet eller vice versa. Av helt avgörande betydelse för flygets möjligheter att tillgodose resbehovet är dess ekonomiska tillgänglighet, emedan flyget på Gotlandslinjerna även vänder sig till icke traditionella kategorier resande. Nuvarande speciella rabatt för resenärer, som är mantalsskrivna på , för relationerna VisbyStockholm, VisbyNorrköping eller innebär ett tur och retur-pris som är lägre än för fastlänningar. Rabattens konstruktion så som specialrabatt innebär att vissa krav skall vara uppfyllda för att rabatten skall utgå. Kraven är att resenären skall a) vara mantalsskriven på , b) resa tur och retur, c) ha , eller som destinationsort. åtnjuter även fastlänningar detta lägre pris, för vilket Linjeflyg uppbär visst statsbidrag. Ett stort antal resenärer kan alltså inte utnyttja rabatten. Mot denna bakgrund får stödet i dess nuvarande utformning anses otillräckligt. Nuvarande taxekonstruktion innebär uppdelning på en avståndsobero ende, fast del och en avståndsberoende, rörlig del. Den fasta delen utgör av ordinarie flygpris . Dessutom uttas för varje enkel resa en bokningsavgift, vilken även kan inräknas i den fasta delen av priset. Inräknas även bokningsavgiften blir den fasta delen av ordinarie flygpris VisbyStockholm. Taxekonstruktionen ger med en hög fast prisdel ett minskande kilometerpris och därmed förmånliga priser på längre avstånd. Systemet är utan tvivel förmånligt och viktigt vid lösningen av kommunikationsproblemen för övre och mellersta . Men beträffande kommunikationsproblem får systemet helt motsatt verkan. Fr. o. m. , då det nuvarande taxesystemet infördes, har biljettpriset för resenärer från fastlandet, som reser till under icke-sommartid, höjts från . tur och retur en höjning med . Priset för på mantalsskrivna är f. n. ; inte heller det är att betrakta som något lågpris för en sträcka . Genom de kraftiga prishöjningarna har en tidigare årlig ökning av antalet passagerare i linjetrafiken på förbytts i en starkt minskande trend. Från en toppnotering 1971 med 218 000 passagerare sjönk antalet resande till 181 1973 en minskning med 37 000 passagerare i Gotlandstrafiken. Det kan ifrågasättas om den nuvarande taxekonstruktionen motsvarar den verkliga kostnadsfördelningen i trafiken. Det torde inte främst vara långt flygavstånd som är avgörande för lönsamheten utan främst den s. k. kabinfaktorn, dvs. antalet besatta platser dividerat med antalet tillgängliga platser. Kabinfaktorn ligger på Gotlandslinjerna högt i jämförelse med övriga inrikeslinjer i . Det kan alltså ifrågasättas huruvida underskott över huvud uppstår i Linjeflygs Gotlandstrafik och om inte det utgående subventionsbeloppet skulle inbokas under företagets allmänna trafikverksamhet och därmed inte belasta ett särskilt Gotlandsanslag. Bortsett från sådana lönsamhets- och budgettekniska resonemang föreligger det starka sociala och regionalpolitiska skäl att bryta det nuvarande taxesystemets ogynnsamma verkningar för Gotlandslinjernas del. Den nämnda vikande trenden i passagerarunderlaget talar också för att särskilda åtgärder nu synes nödvändiga att vidta. 1 propositionen framhålls att flyglinjerna mellan och fastlandet genom specialpriser och rabatter intar en klart gynnad ställning i jämförelse med annat inrikesflyg på motsvarande sträckor. Detta är måhända riktigt, om flyget studeras isolerat och om enbart priset för på mantalsskrivna tas med i bilden. Om i stället samtliga transportmedel i Gotlandstrafiken studeras utifrån standardsynpunkt blir intrycket emellertid ett annat, detta även sedan de nu föreslagna järnvägspriserna införts i färjetrafiken. Särskilt framstår trafikstituationen för fastlänningar som företar resor till såsom ogynnsam. Detta gäller såväl för färjorna som för flygtrafiken. Beträffande turisttrafiken är den speciella sommarrabatten visserligen av stor betydelse. Men strävandena går numera ut på att försöka förlänga turistsäsongen för att därigenom skapa ytterligare underlag för varaktig syselsättning inom servicenäringar Givetvis är också näringslivet året runt beroende av snabba och billiga förbindelser. Många gotlänningar har också under tvingats att flytta ut från och vill besöka sina anhöriga på ön. Enligt vår mening skulle det från regionalpolitiska och sociala synpunkter vara en synnerligen viktig åtgärd om endera tiden för sommarrabatten kunde utsträckas, t. ex. från till sista september, eller, givetvis ännu bättre, om fastlandsresenärerna året runt kunde komma i åtnjutande av den speciella Gotlandsrabatten. Enligt uppgift skulle det sistnämnda alternativet vara möjligt att effektuera för en merkostnad av cirka 1,5 å 2 milj. kr. Vi föreslår att prövar huruvida denna åtgärd kan vara möjlig att genomföra. Det föreslagna transportstödet för person- och godsbefordran i färjetrafiken avses enligt propositionen gälla med början . Enligt vår mening synes , innan utvärdering sker av förslagens verkningar, väl lång. Vi föreslår att beslutar att utvärdering sker och att redovisning då sker för . Med hänvisning till det anförda hemställs att vid sin behandling av Kungl. 1. hos Kungl. a. att vad som i motionen anförts angående pris- och kartell nämndens överläggningar med bilgodsföretagen beaktas, b. att förnyade ansträngningar att finna former för vägprinci pens tillämpning i fråga om stödet till Gotlandstrafiken kommer till stånd, c. att det i propositionen föreslagna transportstödet utvärderas , 2. för sin del beslutar a. att den speciella rabatten på flyglinjerna mellan och fastlandet kommer även icke gotlänningar till del året runt, b. att genomgående SJ-taxan skall tillämpas beträffande Gotlandstrafiken. () ()