mot · FX02401 · 1974-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om ökat anslag till de humanitära biståndsorganisationerna för u-landsinformation I statsverkspropositionen erinras om att SIDA:s informationsverksamhet om u-landsfrågan i huvudsak bedrives i enlighet med den fyraårsplan som presenterades . Denna hade tonvikten på samarbetet med folkrörelserna, skolan och massmedierna. För /75 anvisas löntagarorganisationerna, studieförbunden och andra folkrörelser . Detta innebär en uppräkning med 2 miljoner. Bidragen till dessa organisationer är generella. Organisationerna behöver följaktligen inte prestera någon detaljerad förhandsplanering. Endast en blygsam del av informationsanslaget kommer de humanitära organisationerna till del. Föregående budgetår disponerade studieförbund och löntagarorganisationer 3,4 miljoner och övriga, däribland de stora humanitära biståndsorganisationerna, endast 0,6 miljoner tillsammans. För de senare gäller att de måste prestera en detaljerad förhandsplanering och själva svara för en avsevärd del av informationsprojektets finansiering. Detta förhållande kan inte anses tillfredsställande, eftersom missionen och de humanitära organisationerna är ganska ensamma om att bedriva en u-landsinformation på s. k. gräsrotsnivå. , foldrar, föredragsverksamhet, u-landscirklar och omfattande kontinuerliga kampanjer svarar dessa organisationer för en u-landsinformation som når mycket stora folkgrupper. Man kan med fog påstå att opinionen för u-landsbistånd varit synnerligen blygsam utan kyrkornas och de humanitära organisationernas insatser. Finansministern har också intygat i propositionens bilaga 5 att denna verksamhet utgör ofta ett värdefullt stöd till det utvecklingsarbete som bedrivs av egna enskilda organisationer och bidrar därtill till ett förstärkt engagemang i för . Med tanke på detta uttalande är det förvånande att attityden gentemot de humanitära organisationerna skall vara så restriktiv när det gäller att direkt bidra till kostnaderna för deras omfattande informationsverksamhet. Naturligtvis kan man hänvisa till att t. ex. kyrkornas informationsverksamhet kan få stöd från respektive studieförbund. Till detta kan anföras att vederbörande studieförbund som regel måste fördela sin service på flera anslutna organisationer och att de humanitära organisationerna själva måste svara för det omfattande informationsmaterial som månatligen distribueras över landet. Eftersom de humanitära organisationerna själva svarar för ett omfattande biståndsarbete måste de också bedriva en omfattande målmedveten och kontinuerlig informationsverksamhet, som syftar till att skapa ett Nr 401 -403 personligt engagemang hos indivien. I annat fall skulle biståndsverksamheten aldrig kunna finansieras på frivillig väg. Det är uppenbart att detta informationsarbete verksamt bidrar till att bygga upp den opinion som är en förutsättning också för det statliga biståndsarbetet. Vi anser det fullt motiverat att de humanitära organisationerna, som med frivilliga medel, blygsamma omkostnader och välomvittnade insikter arbetar i u-land, skulle få ett generöst statligt stöd för sin informationsverksamhet på hemmaplan. En dylik åtgärd vore inte bara ett stöd åt organisationerna, det vore ett stöd också åt staten själv i uppgiften att vidga och fördjupa opinionen för u-landsbistånd. Först och sist vore det alltså ett stöd åt de fattiga folken. Med hänvisning till det anförda hemställs att anhåller att Kungl. genom beredningen för u-landsinformation låter överse principerna för fördelningen av anslagen till organisationernas informationsverksamhet.