ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FX021894 · 1974-11-05 00:00:00 — Motion nr 1974 Mot. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:150 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. m. De senaste årens riksdagsbeslut om bebyggelse på landsbygden har inneburit att den enskilde nu har väsentligt bättre förutsättningar att välja en sådan boendeform. De viktigaste besluten i detta sammanhang är kommunernas suveränitet att från planmässiga grunder bedöma bebyggelsens lämplighet och stadshypoteksinstitutens möjlighet att erbjuda bottenkredit utanför hälso vårdstätort. begränsas möjligheterna att bygga på landsbygden främst av reglerna för kreditriskprövning i vad gäller statslånet. På grund av dessa regler har många, som vill bo på landsbygden, tvingats finansiera byggandet med ofördelaktiga privata lån. Man har byggt på den s. k. fria kvoten. Genom bostadsministerns förslag i propositionen 1974:150 undanröjs också detta hinder helt i enlighet med beslut i anledning av civilutskottets betänkande 1974:14. Kommunernas bedömning av bebyggelsens lämplighet skall vara avgörande även för möjligheten att få statliga lån. Detta kombineras med ett ökat kommunalt ansvar för förlust på statslånet. De föreslagna reglerna måste hälsas med tillfredsställelse. Självfallet bör inte dessa regler tolkas så, att kommunerna inte skall bevilja byggnadslov i de fall kommunen inte vill ikläda sig kreditrisken. Byggnadslov bör kunna beviljas även då, men i dessa fall bör den enskilde vara hänvisad till den allmänna kreditmarknaden och själv stå kreditrisken. Ett inte obetydligt rättviseproblem uppstår emellertid vid övergången till de nya principerna för statlig belåning. Det gäller dem som har byggt sitt hus med privat finansiering men enligt de nya reglerna skulle kunna få statliga lån. Dessa hus kommer inte i åtnjutande av den subvention som det nya lånesystemet erbjuder i ett inledningsskede. Av den anledningen vore det rimligt om dessa egnahemsägare har möjlighet att efter prövning i kommunen byta sina nuvarande lån mot statliga. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att beslutar att ge Kungl. Maj:t i uppdrag att utforma sådana regler för prövningen av husens kreditvärdighet att privata egnahemslån kan bytas mot statliga i enlighet med vad som anförts i motionen. GOTAB 74 8223 S 1974
mot · FX021895 · 1974-11-05 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:150 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. m. I propositionen 1974:150 (s. 415) anmäler departementschefen frågan om bostadsbyggande i med anledning av gruvdrift i Stekenjokk. Statsmakterna anvisade ett ränte- och amorteringsfritt lån på 2 milj. kr. 1 propositionen anförs att det nu finns behov av ytterligare finansieringsstöd för bostadsbyggande i . Bostadsministern föreslår, efter samråd med industriministern, att ytterligare bostadslån skall kunna utgå utan hinder av varaktighetskravet, under förutsättning att kommunen går i borgen för hela lånet. Dessutom föreslås att det tidigare anvisade lånet skall återbetalas med ränta. Det synes orimligt att begära att kommunen skall gå i borgen för hela lånet. Däremot bör man kunna acceptera samma krav på borgen som i propositionen föreslås gälla för egnahem med särskild fördjupning, dvs. Någon omprövning av det tidigare anvisade lånet bör ej ske. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att samma regler för fördjupning av statslånet för egnahem som föreslås i propositionen blir gällande även vid bostadsbyggande i , 2. att någon omprövning av tidigare anvisat lån om 2 milj. kr. () ()
mot · FX021896 · 1974-11-05 00:00:00 — av herrar i och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:150 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. m. 1 propositionen 1974:150 har bl. a. föreslagits att hyresregleringslagen inte skall erhålla förlängd giltighet för tiden efter . Detta innebär att i stort sett samtliga förhyrda bostadslägenheter därefter är underkastade bruksvärdesreglerna i 12 kap. jordabalken (hyreslagen). När bruksvärdesprincipen infördes anförde departementschefen i propositionen 1967:141 att övergången till det nya systemet inte borde föranleda att de hyror som tidigare fastställts på grundval av produktionskostnader inte längre skulle anses godtagbara: Vid tillämpningen av hyressättningsbestämmelserna bör därför en hyra som fastställts av hyresnämnd eller hyresrådet alltid anses skälig, dock inte i den meningen att den utan vidare skall godtas som jämförelsehyra när hyran för annan lägenhet prövas. (s. 191). Med tillämpning infördes i 54 § hyreslagen rätt för hyresgäst att uppsäga hyresavtalet för ändring av hyresvillkoren. I propositionen 1973:23 (s. 46) redovisades att man i promemorian Ds Ju 1972:5 påvisat att hyran för bostadslägenhet av olika anledningar kunde uppnå en nivå som översteg hyran för lägenheter vilka med hänsyn till bruksvärdet var likvärdiga. Den dåvarande ordningen, som gav hyresgästen endast begränsade möjligheter att i dessa fall få till stånd en i och för sig välgrundad hyressänkning, borde enligt promemorian inte bibehållas. Föredragande statsrådet anförde (s. 103): Hyressättningsbestämmelserna i deras nuvarande utformning ger hyresvärden en obegränsad rätt att vid den avtalade hyrestidens utgång få den utgående hyran ändrad, om den är lägre än vad som motiveras av lägenhetens bruksvärde. Konsekvensen bjuder då att hyresgästen skall kunna få hyran prövad, om situationen är den omvända, dvs. när hyran av någon anledning kommit att bli högre än som är rimligt med hänsyn till lägenhetens bruksvärde. Detta visar att en initiativrätt för hyresgästen har principiell betydelse för upprätthållande av hyreslagens bruksvärdesprinciper. Det har från hyresgäströrelsens sida hävdats att det finns lägenheter såväl inom det hyresreglerade beståndet som i de hus som uppförts 1958-1968 som har hyror som ligger påtagligt högre än vad som motsvarar bruksvärdet. Vid en fullständig övergång till en i princip oreglerad marknad måste det framstå som omotiverat att sådana hyror skall vara undandragna en verklig bruksvärdesprövning. Alla lägenheter i hyresfastigheter bör enligt vårt förmenande behandlas efter samma regler sedan hyresregleringen avvecklats. Det kan ifrågasättas om det är nödvändigt att låta en sådan princip komma till direkt uttryck i lagtexten. Om detta ej anses behövligt, bör den i alla fall fastslås genom ett uttalande från sida. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening uttalar att bruksvärdessystemet efter hyresregleringens avveckling skall tillämpas på alla icke särskilt undantagna bostadslägenheter, oberoende av huruvida hyra tidigare fastställts enligt hyresregleringslagens regler. 1 * 1974.
mot · FX021897 · 1974-11-07 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:150 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. m. I propositionen 1974:150 (s. 416) anmäler departementschefen att erfarenheterna av den förordade ordningen med räntesubventioner bör avvaktas innan någon ändring sker av reglerna för tilläggslån för bostadshus av byggnadsminneskaraktär. har (CU 1974:13 s. 8) förutskickat att nuvarande ordning bör övervägas i samband med beslut om bostadsfinansieringssystemet. Det system som avsetts gälla innebar i huvudsak att de kulturhistoriskt intressanta byggnaderna indelades i två klasser: en av riksintresse, där kravet är att huset skulle vara av byggnadsminneskaraktär, och en av något mindre centralt intresse. I båda klasserna lämnas stöd genom att låneunderlaget får höjas så långt hyrorna kan bära kostnaderna. I fråga om hus av byggnadsminneskaraktär får ett ränte- och amorteringsfritt tilläggslån lämnas. Betalningsskyldigheten prövas efter 10 och för att konstatera om dåvarande hyresnivå lämnar utrymme för betalning på lånet. Dessa tilläggslån får utlämnas endast i förening med annuitetslån men inte i förening med paritetslån. Så länge någon ändring inte görs kommer sålunda tilläggslån att kunna beviljas endast i förening med annuitetslån. Den som vill ha ett tilläggslån måste sålunda avstå från både räntebidrag och de nya lånens utjämningseffekter. Tilläggslåneformen har visat sig bli föga efterfrågad på grund av tvånget att avstå från paritetslånets fördelar. När låntagaren i fortsättningen har att välja mellan ett annuitetslån, som i början har dubbelt så hög ränta som den garanterade räntan i det nya systemet, kan utvecklingen inte antas gå till det bättre. Utgångspunkten borde vara att en ombyggnad av ett hus av byggnadsminneskaraktär självfallet bör ha samma ränta för basfinansieringen som gäller i andra ombyggnadsfall. Om åtgärderna trots detta inte kan finansieras med bruksvärdeshyror bör staten lämna tilläggslån med återbetalningsskyldighet inom hyresavkastningens ram. Det förhållandet att kapitalkostnaderna stiger i det nya finansieringssystemet minskar självfallet möjligheterna till återbetalning. Å andra sidan minskar också behovet av tilläggslån genom att en större del kan finansieras med det på vanligt sätt subventionerade bostadslånet. Den praktiska följden av ett oförändrat system torde bli att sådan sanering, som inte kan täckas av hyrorna, får bekostas av kommunerna även när det gäller de s. k. riksintressanta objekten, om de över huvud taget skall kunna bevaras. På anförda grunder föreslås att hos Kungl. Maj:t hemställer om förslag till grunder för kreditstöd för byggnader av byggnadsminneskaraktär som möjliggör att tilläggslån kan utgå i förening med bostadslån med räntegaranti.
mot · FX021898 · 1974-11-06 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:150 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. in. I samband med godkännandet av överenskommelsen mellan staten och om upptagande av gruvdrift vid Stekenjokk anvisade ett lån för bostadsbyggande om 2 milj. kr., vilket är ränte- och amorteringsfritt , dvs. gruvdriften beräknas vara säkerställd. Utöver detta lån skall bostadsbyggandet finansieras med upplåning. I propositionen 1974:150 föreslås att bostadslån skall kunna utgå för bostadsbyggande i utan hinder av varaktighetskravet, under förutsättning att kommunen går i borgen för hela lånet och att den del av tidigare lån som anvisats återbetalas med ränta. Något kommunalt beslut om ett åtagande av den omfattningen finns inte. har 15 hus byggts. Ytterligare 32 hus är under uppbyggnad, och planeras byggande av ytterligare 25 hus. kan ytterligare byggnation förväntas. Det är således ett i detta sammanhang betydande samhällsbyggande som kommit i gång och förväntas fortsätta i anledning av gruvdriften. Det bör konstateras att det är staten som har ansvaret för gruvdriften. 1 propositionen 1974:150 föreslås att kommunerna går i borgen för statslånet till egnahem av låneunderlaget - ett ansvar som det i det här sammanhanget inte finns anledning att ta ställning till. Att då ålägga en kommun att ta ansvaret till där bostadsbyggandet är en direkt följd av statsmakternas näringspolitiska initiativ är ytterst tvivelaktigt. Om gruvdriften upphör , kan propositionens förslag innebära ett ansvar med en nära nog orimlig påfrestning på kommunen. Vi anser det vara angeläget att Kungl. Maj:t tar upp diskussioner med kommunen för att en rimligare ansvarsfördelning för ifrågavarande bostäder skall åstadkommas. Möjliga handlingsalternativ i det sammanhanget kan vara att de 2 milj. kr. som utgått som ränte- och amorteringsfritt lån avskrivs och därmed blir ett direkt bidrag. Ett annat alternativ kan vara att kommunen och staten tar halva ansvaret var. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att ge Kungl. i uppdrag att ta upp förhandlingar med kommun angående ansvarsfördelningen för lån till bostadsbyggande i i enlighet med vad som anförts i motionen. () () i
mot · FX021900 · 1974-11-07 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:150 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. m. Produktionsvolymen, mätt i antal lägenheter, har minskat mycket snabbt . Från ett bostadsbyggande som uppgick till ca 110 000 lägenheter har nivån för påbörjandet sjunkit till 79 000 bostäder och för färdigställandet till 97 1973. Minskningen gäller helt och hållet flerfamiljshusbyggandet. har småhusproduktionen fortsatt att öka, även när den totala volymen har gått tillbaka. utgör småhuslägenheternas andel av detta totala byggandet . Denna omsvängning till småhusens fördel kan knappast ha kommit överraskande för de styrande. Den får i stället ses som ett naturligt uttryck för bostadskonsumenternas mångåriga önskemål. En bostadsmarknad som skall erbjuda konsumenterna valfrihet och bra produkter måste vara i viss balans. Det måste finnas både lediga hyreslägenheter, bostadsrätter och småhus. Kommunerna bör därför åläggas en skyldighet att skapa en balanserad marknad. Om inte detta sker finns en betydande risk för att lediga hyreslägenheter i kommunala bostadsföretag kan tas som intäkt för att stoppa, hindra eller försvåra annan attraktivare bostadsbebyggelse, t. ex. i form av småhus eller bostadsrätt. var drygt 23 000 av alla statligt belånade lägenheter i flerfamiljshus, färdigställda , outhyrda. För hela landet var det fråga om en fördubbling av antalet outhyrda lägenheter. Kommunala bostadsföretags förluster får absolut inte sätta stopp för bostadskonsumentens valfrihet. Någon rätt för kommunen att stoppa eller försvåra bebyggelse som kan befaras medföra avflyttning från kommunala hyreslägenheter bör inte få förekomma. På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig författningstext. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar om skyldighet för kommunen att tillse att bostadsmarknaden är i balans samt att kommunen inte får stoppa, hindra eller försvåra sådan bebyggelse som kan bedömas medföra utflyttning från kommunala företags fastigheter. () () HANS ()
mot · FX021901 · 1974-11-07 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:150 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. m. I propositionen 1974:150 berörs den fortsatta behandlingen av bygglagutredningens förslag. Arbetet med utredningsförslaget bedrivs inom departementet och förslag till lagtext kommer att presenteras . I remissbehandlingen av bygglagutredningens betänkande kritiserades handläggningen av ärendet. Det restes farhågor för att remissinstanserna aldrig skulle få möjlighet att yttra sig över det konkreta förslaget till ny bygglagstiftning. Förvisso var det angelägna synpunkter som framfördes härvidlag, och det måste anses tillfredsställande att departementschefen nu har klargjort att det kommer att bli sedvanlig remissbehandling av de konkreta förslagen till lagändringar. som kritik kunde riktas mot bygglagutredningens arbetssätt och den fortsatta handläggningen av utredningens betänkande kan detta inte undanskymma de fördelar som onekligen har varit förenade med förfaringssättet att presentera ett principbetänkande föregående konkreta förslag. En av dessa fördelar är utan tvivel att ställningstaganden kan göras i vissa stora principiella frågor och att dessa ställningstaganden sedan kan vara vägledande för det fortsatta arbetet på konkret utformning avbygglagstiftningen. Byggnadsrättens vara eller icke vara är en sådan stor principiell fråga i vilken ett ställningstagande med fördel skulle kunna göras , till vägledning för det fortsatta arbetet inom departementet. Argumentationen i denna fråga torde kunna föras utan att en exakt utformning av lagtext föreligger. Ett avskaffande av byggnadsrätten löser inte problemet med långvariga byggnadsförbud utan konserverar snarare detta missförhållande. Konsekvenserna för fastighetsvärdering och därmed fastighetsbelåning är utomordentligt svåröverskådliga. Även tomträttsinstitutet kan komma att påverkas härav. Byggnadsrätten synes vidare vara en absolut förutsättning för rimliga möjligheter till planering inom ett företag för dess utbyggnad. Ett avskaffande av byggnadsrätten löser alltså inga problem men skapar en rad nya av vilka effekterna för fastighetsbelåningen inte är de minsta. Med stöd av ovanstående hemställer vi att uttalar som sin mening att byggnadsrätten bibehålles. . () i () () () HANS ()
mot · FX021903 · 1974-11-07 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:150 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. m. Under hänvisning till vad som anförts i motionen 1974:1902 av m. fl. 1. att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till bostadssparande i enlighet med vad som anförts i motionen 1974:1902, 2. att beslutar att gränserna för intäktsprocenten vid småhusbeskattningen fastställs till , i skiktet . G. () PER () i Gäddvik GOTAB 74 8251 S 1974
mot · FX021909 · 1974-11-07 00:00:00 — av herrar och i 1 anledning av Kungl. Majrts proposition 1974:150 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. m. Fr. o. m. infördes ett bidrag, som i vissa fall kan utgå vid ombyggnad av bostadslägenhet. Detta s. k. initialstöd kan ges för ombyggnad av hus med mer än två lägenheter under förutsättning bl. a. att ombyggnaden sker med stöd av bostadslån enligt bostadslånekungörelsen och att lägenheterna före ombyggnaden inte fyller kraven på lägsta godtagbara standard. Bidragets belopp utgör av den godkända ombyggnadskostnaden men är maximerat till . Bidragen utgår för ombyggnad som påbörjas 31 december 1974. Detta stöd har visat sig vara mycket värdefullt. Det har medverkat till förbättrad standard inom bostadsbeståndet och även givit ökade möjligheter till sysselsättning. 1 propositionen 1974:150 tas frågan om initialstödet inte upp till behandling. Huruvida detta innebär att stödet inte skall utgå i fortsättningen framgår inte. Enligt vår mening bör det dock kunna utgå även för ombyggnad som påbörjas . Ett borttagande av stödet skulle menligt inverka på ombyggnadstakten och försvåra en angelägen upprustning av bostadsbeståndet. Risk finns för att ombyggnader av det slag som här är aktuella kommer att minska betydligt i omfattning om initialstödet upphör. Sysselsättningsskäl talar också för en förlängning av stödet. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att det s. k. initialstödet till ombyggnad av bostadslägenhet måtte utgå även för ombyggnad av bostadslägenhet som påbörjas . () ()
mot · FX021913 · 1974-11-07 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:150 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. m. Enligt propositionen 1974:150 skall från införas särskilda räntesubventioner i bostadsfinansieringen för att åstadkomma rimliga boendekostnader. Räntesubventionerna föreslås utgå endast i samband med statliga bostadslån. Propositionen innehåller inget förslag om ett motsvarande samhällsstöd till boende i fastigheter, finansierade enbart med hypoteks- och banklån. De föreslagna räntesubventionerna får konsekvenser även för redan färdigställda fastigheter. Fastigheter uppförda och belånade med räntelån eller paritetslån skall fidei av de nya räntesubventionerna. När paritetslånen infördes var en av de bakomliggande målsättningarna att finansieringsreformen skulle undanröja behovet av generella statliga bostadssubventioner. Det bedömdes möjligt att genom omfördelning av kapitalkostnaderna över tiden hålla en acceptabel nivå på boendekostnaderna, trots att tidigare räntesubventionssystem avvecklades. De fulla kapitalkostnaderna skulle uttas inom boendekostnaderna, om än med viss tidsförskjutning. Paritetslånekonstruktionen innebär att den ursprungliga låneskulden räknas upp med belopp motsvarande obetalda räntekostnader. Denna förskjutning av betalningen av räntekostnaderna ger över hela lånetiden större samlade lånekostnader än vid andra betalningsformer i vad gäller ränta och amortering. Den totala kapitalkostnaden vid paritetslån och räntelån framstod därför för en del byggherrar som mindre förmånlig från förvaltningsekonomisk synpunkt än privat finansiering. Detta har lett till att vissa fastighetsägare avstått från de statliga paritetslånen och i stället finansierat fastigheterna på den öppna kapitalmarknaden. I och med att paritetslåneformen nu avvecklas och räntesubventionerna återinföres, förändras de fastighetsekonomiska förutsättningarna i grunden. Fastighetsförvaltningar som tidigare valt privat finansiering och bedömt sina konkurrensförutsättningar med utgångspunkt i att paritets-och räntelån inte skulle förenas med subventioner, ställs nu i en helt förändrad ekonomisk situation. Förhållandet kan leda till påtagliga störningar i den eftersträvade hyrespariteten inom bostadsbeståndet och allvarliga fastighetsekonomiska svårigheter för fastgighetsägare med privatfinansierade bostadsfastigheter. Eftersom denna situation uppkommit till följd av beslut som låntagarna inte kunnat förutse, är det rimligt att privatfinansierade bostadsfastigheter. färdigställda och senare, ges möjlighet till statligt räntestöd, motsvarande det som kommer att utgå från statligt belånade bostadsobjekt. Statligt räntestöd till privat finansierad bostadsfastighet bör avse räntekostnader för reguljära hypotekslån eller motsvarande. Åberopande det anförda hemställes att beslutar 1. att den statliga räntegarantin även skall omfatta privat finansierade bostadsfastigheter färdigställda åren 1968 och senare, 2. att räntesubventionen i dessa fastigheter enbart skall avse skillnaden mellan verkliga räntekostnader för hypotekslån eller motsvarande och garanterad ränta.
mot · FX021914 · 1974-11-07 00:00:00 — av herrar Mathsson i och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:150 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. m. Förslaget till nya bostadsfinansieringsregler i propositionen 1974:150 omfattar hus med paritetslån och räntelån. Småhusägare som avstått från paritetslån omfattas också av den garanterade räntan. Fastighetsägare som avstått från att söka räntelån för hus färdigställda kan dock inte träda in i det nya systemet och få basräntesänkningar. Endast administrativa skäl torde kunna åberopas mot en sådan möjlighet. Syftet att fä enhetliga och konsekventa regler för alla hus färdigställda bör dock väga tyngre. Med hänvisning till det anförda hemställes att godkänner att möjlighet öppnas till basräntesänkningar för hus färdigställda om räntelån inte beviljats. () () i i
mot · FX021917 · 1974-11-07 00:00:00 — av herrar i och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:150 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. m. I fråga om återbetalning av bostadslånet föreslås beträffande småhus med äganderätt möjligheten till val mellan antingen lika stora årliga amorteringar (rak amortering) eller lika stora årliga annuiteter. I fråga om bostadsrätt föreslås inte någon sådan valmöjlighet. Återbetalning av bostadslånet skall där ske enligt annuitetsprincipen. Återbetalning med rak amortering förekommer redan i påtaglig omfattning i fråga om bostadslån till småhus med äganderätt. Skäl talar för att en sådan återbetalning i vissa fall skulle vara önskvärd även i fråga om bostäder med bostadsrätt. Möjlighet till valfrihet mellan återbetalning med rak amortering eller med annuiteter bör därför öppnas även för bostadsrättsföreningar. att som sin mening ger Kungl. till känna vad i motionen anförts om återbetalning av vissa lån till bostadsrättsföreningar. HANS () i