mot · FX02353 · 1974-01-22 00:00:00 — av i m. fl. om ändrade bestämmelser rörande mandatfördelningen vid korn munala val. För val av kommunfullmäktige skall kommun indelas i valkretsar, om i kommunen finns flera än 40 000 invånare eller om minst 51 fullmäktige skall utses. Genom kommunsammanläggningarna har åtskilliga kommuner uppnått nämnda invånarantal och har därför indelats i valkretsar. Men även i många mindre nybildade kommuner har man för att trots sammanläggningen engagera så många som möjligt såsom kommunala förtroendemän fastställt så högt antal fullmäktige att valkretsindelning krävts. Med hänsyn till kravet på att valkretsarna skall vara till invånarantal ungefär lika stora, omfattar dessa ej nödvändigtvis delar av kommunen, som av naturliga, traditionella och andra skäl har speciell gemenskap. Härigenom kan det uppstå svårigheter för partierna att fastställa en valsedel för varje valkrets. Går parti fram med flera valsedlar och dessa ej följer valkretsindelningen kan mandatfördelningen inom partiet bli rätt komplicerad och fördelningen av platserna mellan partiets olika valsedlar bli sådan att den ej står i rimlig proportion till respektive valsedels röstetal inom hela kommunen. I kap. 14 vallagen (1972:620) finns bestämmelserna om mandatfördelningen mellan och inom partierna. Varje kandidat kan enligt denna lag endast bli invald i en valkrets. gällde att kandidat kunde inräknas i flera valkretsar och själv därefter genom avsägelse skulle välja vilken valkrets han ville representera. Har kandidat enligt den nya vallagen efter fastställande av ordningen mellan namnen inom partiet fått plats i ordningen i mer än en valkrets och till följd härav skulle erhålla plats (mandat) i mer än en valkrets, tilldelas han den plats för vilken hans jämförelsetal är störst. Plats som han ej tillträder tillfaller den kandidat som står närmast i tur att erhålla plats för partiet i valkretsen. Kandidat som står närmast i turatt erhålla plats för partiet är den kandidat som inom valkretsen har högsta jämförelsetal av de kandidater som ej tidigare tilldelats plats för partiet. Att de tidigare bestämmelserna om kandidats rätt att välja vilken valkrets han ville representera nu upphört finner vi fullt tillfredsställande. Tolkningen av vallagens bestämmelserom s. k. dubbelvalsavveckling ledde dock till att mandatfördelningen kommunfullmäktigeval mellan visst partis valsedlar i några kommuner betydligt avvek från vad partiet beräknat vid nomineringstillfället och från vad som varit skäligt med hänsyn till respektive valsedels röstetal i hela kommunen. fem besvär hos regeringsrätten över mandatfördelningen. Samtliga dessa besvär lämnades utan bifall. Uppenbart är att bestämmelserna kan leda till rätt orimliga mandatfördelningar inom ett parti. I exempelvis en av de kommuner som besvären gällde erhöll för ett parti valsedel A 8 870 röster och tilldelades tio mandat, medan valsedlarna B, C, D och E tillsammans erhöll 5 002 röster men tilldelades tolv mandat. Det bör observeras att partiet fick fem mandat i tre valkretsar och sju i den fjärde, varför alla röster utgjorde underlag för mandat. Orsaken till denna anmärkningsvärda mandatfördelning är att den valsedel, som erhållit mandat i en valkrets, i nästa valkrets får sitt jämförelsetal fastställt genom reducering av röstetalet med hänsyn till det antal mandat valsedeln tilldelats i den förstnämnda valkretsen. Detta beräkningssätt ledde till att i den av kommunens valkretsar, där partiet erhöll sju mandat och röstfördelningen mellan valsedlarna var A 1 754 röster, C 1 513 röster, D 927 röster och E 808 röster, tillföll samtliga sju mandat i valkretsen valsedlarna C, D och E, medan valsedel A, som hade det högsta röstetalet i valkretsen, ej erhöll något mandat. Mandatfördelningen blev sådan på grund av att valsedel A:s röstetal dividerades med elva vid fastställande av jämförelsetal, eftersom denna valsedel tilldelats tio mandat i andra valkretsar. Även vid fördelning av suppleantplatser leder vallagens bestämmelser till anmärkningsvärda resultat. Valsedel A i nämnda exempel besatte i vardera valkrets 1 och 2 fem mandat. Eftersom röstetalet var högst i valkrets 1 förklarades kandidaterna nr 1 t. o. m. 5 valda där och nr 6 t. o. m. 10 i valkrets 2. Vid fördelningen av de tre suppleantplatserna i varje valkrets blev kandidaterna nr 11, 12 och 13 förklarade valda i valkrets 1 och nr 14, 15 och 16 i valkrets 2. Härigenom blev alltså kandidat nr 13 endast tredje suppleant i sin valkrets medan kandidat nr 14 på samma valsedel blev förste suppleant i sin valkrets. Mandatfördelningssystemet torde förorsaka att alla partier bör ha valkretsbundna valsedlar. Men på grund av att valkretsarna, som nämnts i det föregående, i många fall ej utgör naturliga områden eller sammanfaller med partiernas organisationsuppbyggnad, är det inte i alla kommuner lätt att ordna anpassningen. Distributionen av olika valsedelstyper kan även utgöra betydande problem när valkretsgränserna ej överensstämmer med uppdelningen mellan postanstalter eller brevbärarlinjer. Partierna har även möjlighet att gå fram med en valsedelstyp för flera eller alla valkretsar, men därvid uppstår dels problem med att få utrymme för tillräckligt många kandidatnamn på valsedeln, dels risken för att genom lagens reduceringsregler förden officiella listan eventuellas, k. spränglistor kan få förhållandevis höga jämförelsetal i enstaka valkretsar och därigenom ta mandat. Enligt vår uppfattning leder vallagens bestämmelserom mandatfördelning inom parti vid dubbelvalsavveckling till ej godtagbara och kanske ej heller vid lagstiftningstillfället förutsedda mandatfördelningar. Även systemet för utse ende av suppleanter är anmärkningsvärt enligt ovan angivna exempel. Mandatfordelningsprinciperna bör helst ej vara sådana att de tvingar partierna att i samtliga valdistriktsindelade kommuner fastställa valsedlar, som överensstämmer med en kanske foga naturlig valkretsindelning, för att partierna skall vara säkra om att få en mandatfördelning mellan de olika valsedlarna som överensstämmer med röstfördelningen i hela kommunen. Bestämmelserna borde vara sådana att valsedlarna konkurrerar om mandaten på lika villkor även om någon eller några kandidater på viss valsedel invalts i annan valkrets. De i andra valkretsar invalda kandidaterna skulle exempelvis kunna räknas som obefintliga, och den förste kandidat som återstår på valsedeln efter de i andra valkretsar invalda skulle därigenom som jämförelsetal fä det antal röster som valsedeln - med undantag av eventuella strykningar av berört namn erhållit i valkretsen. Även andra lösningar torde kunna tänkas. Därest valkretsindelning skall ske för kommunfullmäktigeval bör otvivelaktigt vallagens bestämmelser om mandatfördelning, vilka är desamma för landstings- och kommunfullmäktigeval, ses över mot bakgrund av här relaterade och andra val uppkomna anmärkningsvärda mandatfördelningar inom partierna. Förslag till ändringar i vallagen, syftande till att en rättvis mandatfördelning mellan ett partis olika valsedlar garanteras, bör föreläggas så att de nya bestämmelserna blir gällande vid det allmänna valet . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos Kungl. anhåller om utredning och förslag till ändring av vallagens (1972:620) bestämmelser angående mandatfördelning inom parti vid landstingsval samt vid kommunfullmäktigeval i valkretsindelad kommun, 2. att förslag förelägges , så att de nya bestämmelserna blir gällande vid allmänna val. () ()