mot · FX02431 · 1974-01-23 00:00:00 — av m. fl. om rätt till fri abort. Den angelägna lagstiftningen om fri aborträtt för kvinnorna har fördröjts av ett utdraget utredningsförfarande. Detta trots att en majoritet av de svenska kvinnorna i fruktsam ålder alltså den grupp som abortlagen drabbar har uttalat sig positivt till fri abort. Enligt den statliga utredningen sexuallivet i var av de kvinnor som aldrig varit gravida för fri abort, av de kvinnor som haft en önskad graviditet likaså samt av de kvinnor som haft en oönskad graviditet. Man frågar sig om makthavarnas motvilja mot att ge kvinnorna fri abort motiveras av att samhället på ett tillfredsställande sätt tar hand om mor och barn efter en påtvingad födsel. Tvärtom upphör samhällets omtanke om mor och barn man avslagit ansökan om abort. Den kvinna som ansågs inkapabel att ta ansvaret för sitt eget liv lämnas totalt ensam då det gäller att ordna tillvaron för sig och det barn hon väntar. Behandlingen på mödravårds- och kvinnoklinikerna lämnar mycket att önska. Visserligen har antagit en lag som stadgar rätt till smärtfri förlossning . Men vad hjälper det när antalet narkosläkare på kvinnoklinikerna är klart otillräckligt? Vidare: Barntillsynen är otillfredsställande ordnad, på arbetsmarknaden råder diskriminering av kvinnorna. I nr 1 av Kvinnobulletinen, som utges av Grupp 8, skriver en ensam mor, , om sin syn på abortlagen och de ensamma mödrarnas situation: 1966, då de kvinnliga enföräldrarna var ungefär 115 000 (siffran har stigit till 133 000) hade bara 50 000 av dem egna bostäder, 61 000 tjänade . eller mindre , 97 400 tjänade 18 000 eller mindre . Mer än en tredjedel av barn växer upp i låginkomsthem. Med få undantag återfinns enföräldrarnas barn i denna grupp. Kvinnan anses alltså kapabel att med mycket små ekonomiska resurser föda och fostra sina barn, däremot inte kapabel att själv bestämma om hon vill föda barnet eller inte. En dubbelmoral utan like! Det är en ganska utbredd uppfattning att vi inte behöver en lag om fri abort, eftersom vi har en generös tillämpning av abortlagen. Ändå får man inte vika från kravet på självbestämmanderätt för kvinnorna. För detta finns en rad skäl: Det borde vara självklart att varje vuxen person skall ha rätt att träffa ett så viktigt avgörande själv. Att kvinnorna däremot skall ha rätt till råd Nr 431 -436 och hjälp från kuratorer och läkare om hon så önskar är en annan sak. Men under nuvarande förhållanden påtvingas kvinnorna hjälp och utsätts ofta för förödmjukande och utdragna förhör. hör man att kvinnan inte ensam skall få träffa avgörandet om abortingrepp. Man undrar dock vilken betydelse männens yttrande skall tillmätas. Om han är mot abort och kvinnan för, skall då kvinnan tvingas föda barnet mot sin egen önskan? Hur skall mannen för övrigt kunna övervaka kvinnan (om man nu tänker sig en så absurd och förödmjukande situation) så att hon inte ordnar en abort på illegal väg en åtgärd som kan betyda att hennes hälsa skadas och hon blir steril ? Den nuvarande abortlagstiftningen vidmakthåller både kvinnoförtryck och klassförtryck. Den innebär kvinnoförtryck eftersom alla kvinnor, privilegierade som icke-privilegierade, utsätts för förödmjukelsen att inte få bestämma över sin kropp och sitt liv. Den innebär klassförtryck, eftersom det är de på olika sätt icke-privilegierade kvinnorna som råkar värst ut. Kvinnor med god utbildning, läkarkontakter och pengar kan tala för sin sak och i värsta fall ordna en abortresa till . Dessutom kanske det inte innebär en direkt katastrof för dem att föda det väntade barnet. Men de kvinnor som saknar utbildning, självförtroende, pengar och kunskap om att man kan åka till och få abort och som dessutom har oturen att bo i ett landsting där få aborter beviljas tvingas föda det väntade barnet. Vidare: Om kvinnan själv fick avgöra om hon vill föda barnet eller avbryta havandeskapet, skulle man slippa det tidsödande utredningsförfarandet. Därmed skulle man också bli av med de sena aborterna, som är psykiskt och fysiskt påfrestande främst för kvinnorna men också för läkarna och avdelningspersonalen som skall göra ingreppet. Detta gäller både om man gör aborten med operation eller koksaltsinjektion. En stor del av motviljan mot aborter hänger ihop med att de sena aborterna är så upprivande för alla inblandade parter. Fri aborträtt skulle medföra att aborterna skulle kunna genomföras innan tolfte veckan av havandeskapet dvs. inom den tidsperiod under vilken man kan utföra ingreppet med en enkel skrapning. Visst är det önskvärt att havandeskap som man inte önskat aldrig påbörjas. Preventivteknik är naturligtvis att föredra framför aborter. Men i nuvarande situation, då väntetiderna för utskrivning av p-piller ofta kan vara upp långa vid flera kvinnokliniker, är det absurt att kräva att kvinnorna inte skall ha rätt att avbryta ett havandeskap som de inte önskat. Med stöd av det anförda hemställes att måtte besluta att hos regeringen begära att förslag till ny abortlagstiftning skyndsamt framlägges. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)