mot · FX021312 · 1974-01-26 00:00:00 — av herrar i och i om ändring av reglerna för inkomstprövade förmåner till pensionärer. I bilaga nr 7 till statsverkspropositionen beräknar departementschefen kommunernas utgifter för de kommunala bostadstilläggen till ca 1 250 milj. kr. Dessa siffror ger vid handen att tilläggen är av stor betydelse för många pensionärer som har små sidoinkomster och ringa eller liten ATP-pension. Denna grupp är en stor låglönegrupp och det är rimligt att åtgärder vidtages för att förbättra dess ställning i med snabbt stigande kostnader. Detta gäller inte minst bostadskostnaderna, som på grund av de stegrade bränslepriserna stigit kraftigt. Dessa har medfört en mycket besvärande situation för pensionärer med låga inkomster. Till de inkomstprövade pensionsförmånerna hör de kommunala bostadstilläggen, och fastställer grunderna för denna inkomstprövning. Å andra sidan har kommunerna att helt svara för kostnaderna för dessa tillägg och fastställa deras storlek och de grunder efter vilka de skall utgå. För de pensionärer som har sidoinkomster börjar de kommunala bostadstilläggen avtrappas vid en sidoinkomst som överstiger: för ensam pensionär . och för makar . Dessa beloppsgränser fastställdes . Vid jämförelse med de statskommunala bostadstilläggen, som kan utgå även till ensamstående utan barn, ter sig dessa inkomstgränser allt oförmånligare. De statskommunala tilläggen börjar avtrappas vid en inkomst överstigande . Frågan om en samordning mellan dessa bägge tillägg har väckts i annan motion, 1974:33, till årets riksdag av herrar Henmark och Hyltander och skall här inte närmare beröras. behandlade i sitt betänkande 1973:29 två motioner om bl. a. reglerna för avtrappningen av de kommunala bostadstilläggen. Motionerna avvisades i denna del främst med hänvisning till det väntade förslaget års skatteutredning, som även kommer att beakta dessa frågor. Något förslag från denna utredning har ännu ej kommit. Med hänsyn till den snabba inflationen och de stigande bostadskostnaderna blir det därför allt angelägnare att en snabb lösning av frågan om ändring av inkomstprövningsreglerna åstadkommes. Från kommunernas sida kan noteras ett intresse att förbättra situationen för den utpräglade låglönegrupp som folkpensionärerna utgör, och det är därför märkligt att de statliga bestämmelserna i detta fall utgör en hindrande faktor. En förbättring skulle här kunna åstadkommas både genom en sänkning av reduceringsfaktorn t. ex. från hälften till en tredjedel av den överskjutande inkomsten och genom en höjning av de prövningsfria beloppen till 4 000 för ensamstående pensionär och 6 000 för makar. En sådan höjning av de prövningsfria beloppen för sidoinkomster kommer att medföra ökade kostnader för kommunerna. Det är därför angeläget att, såsom framfördes i motionen 1973:1141, statliga åtgärder vidtages för att lindra dessa kostnader för kommunerna. Då denna fråga emellertid kommer att bli föremål för översyn i den kommunalekonomiska utredningen om kommunernas och landstingens ekonomiska situation avstår vi från att i denna motion ställa något yrkande. Med hänvisning till anförda hemställer vi att hos Kungl. begär förslag till ändring av lagen om allmän försäkring, syftande till en höjning av de prövningsfria beloppen för sidoinkomster för folkpensionärer i enlighet med vad i motionen anförs.