mot · FX02103 · 1974-01-16 00:00:00 — av herrar och i om vidgad rätt för fiskare till avdrag vid beskattningen. De svenska s. k. havsfiskarna bedriver i stor utsträckning sitt fiske på långt avstånd från hemorten. Det innebär att båtarna i regel bara anlöper hemmahamnen vid veckosluten och att fångsten i stor utsträckning landas utanför . Fiskarna får under sådana omständigheter vidkännas stora merutgifter för proviant, uppehälle i främmande hamn m. m. samt för vissa arbetsredskap. Den hemmavarande familjens levnadsomkostnader kan också bli höga. Dessa förhållanden har inte beaktats i någon större utsträckning i skattelagstiftningen. har vid tidigare tillfällen avvisat krav på att låta fiskare omfattas av sjömansskattebestämmelsema, trots att det här åsyftade fisket i stor utsträckning bedrivs utanför den i sjömansskattehänseende gällande gränsen mellan fjärrfart och närfart. Nuvarande bestämmelser om sjömansskatt är enbart tillämpliga på anställda ombord på svenska handelsfartyg över viss storlek. Då det inte föreligger något anställningsförhållande för fiskarnas vidkommande och dessa i stället är att betrakta som egna företagare, föreligger det också utan tvekan svårigheter att gå denna väg när det gäller att i skattehänseende tillgodose de fiskare som har sitt arbete förlagt långt från hemorten. De fiskare som är tvungna att vistas utom hemorten på grund av sitt arbete och som gör det sannolikt att de har merutgifter för proviant, telefonsamtal m. m. samt för vissa arbetsredskap brukar i stället tillerkännas ett visst avdrag vid deklarationen. Beloppets storlek brukar regleras i de anvisningar som ges ut till ledning för taxeringsarbetet . för fiskare på havsgående båtar, om den skattskyldige inte kunnat styrka högre kostnader. De s. k. hemmafiskarna får bara ett avdrag på maximalt . Merkostnaderna torde emellertid i många fall vara betydligt högre, även om fiskaren kan ha svårt att styrka detta. Det rör sig i stor utsträckning om småutgifter och kostnadsökningar som kan vara svåra att uppskatta. Ett avdrag på . för fiskare, som håller till på avlägsna fiskeplatser under större delen av året, står enligt vår uppfattning inte heller i någon rimlig proportion till den lättnad som sjömansbeskattningen innebär eller till de traktamentsbelopp som betalas ut i exempelvis statlig tjänst vid arbete på annan ort än tjänstgöringsorten. Förhållandena är åtminstone delvis jämförbara. För de fiskare som regelmässigt bedriver fiske långt från hemmahamnen innebär ett avdrag på . ett dygnsbelopp på endast . Enligt vår uppfattning är det därför befogat med en väsentlig höjning av normalbeloppet för att skapa större likställighet mellan fiskare och andra grupper med likartade förhållanden. I detta sammanhang bör det också beaktas att fiskarna är en utpräglad låginkomstgrupp. Det förhållandet har förstärkts i samband med att en ökad del av skattebörden kommit att tas ut i form av arbetsgivaravgifter. I likhet med andra ensamföretagare måste fiskarna utöver vanlig inkomstskatt och socialförsäkringsavgifter betala egenavgifter motsvarande bl. a. den allmänna arbetsgivaravgiften (löneskatten) och den nya socialförsäkringsavgift som ersatt den tidigare folkpensionsavgiften. Systemet med årsbelopp medför för övrigt orättvisor fiskelagen emellan beroende på skiftande antal fiskedygn. I har myndigheterna av bl. a. den anledningen och efter krav från fiskarnas organisation i stället fastställt ett dygnsbelopp, som f. n. är 20 dkr./dygn, då en fiskare ligger ute innan båten anlöper hemmahamnen. För de s. k. dagsfiskarna utgår lägre belopp. Därutöver utgår vid havsfiske ett avdrag på 1 000 dkr. Enligt vårt förmenande bör här ifrågavarande avdrag även i fastställas . Det bör vidare utgå med olika belopp för dem som ligger på havsfiske med bortovaro från hemmahamnen och för hemmafiskare, som normalt tillbringar alla nätter i den egna bostaden. För att nå en automatisk anknytning till penningvärdeutvecklingen kan man anknyta avdraget till något av de utgående statliga traktamentena. Eftersom någon kostnad för bostad normalt inte är aktuell för fiskarna, vill vi föreslå en anknytning till förslagsvis det statliga s. k. låga traktamentet vid endagsförrättningar. Det är f. n. /dag och bör gälla för havsfiskarna under det att hemmafiskarna bör kunna medges avdrag med 1/3 av detta belopp, dvs. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om en omläggning och höjning av det avdrag vid taxeringen som regelmässigt tillerkänns fiskare som bedriver fiske på avlägsna fiskevatten för merutgifter för proviant, telefon, vissa arbetsredskap m. m. i enlighet med vad som har anförts i motionen.