ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FX021828 · 1974-04-30 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:108 med förslag till gemensam ledning m. m. för jordbrukets högskolor och statens veterinärmedicinska anstalt. I propositionen 1974:108 föreslås att en gemensam styrelse inrättas för , , skogshögskolan och statens veterinärmedicinska anstalt. Vidare föreslås att en gemensam central förvaltning inrättas för dessa myndigheter. Detta förslag får ses som ett led i arbetet på att åstadkomma en totalintegrering av jordbrukets högskolor. En närmare samordning av exempelvis långsiktig utbildningsplanering och prognosbunden forskning är angelägen. Enligt min uppfattning är tanken på en gemensam styrelse för jordbrukets högskolor riktig, likaså torde en under denna styrelse lydande central administration i allt väsentligt underlätta planering och fördelning av resurser m. m. Det är dock angeläget att det föreslagna ledningsorganet för jordbrukets högskolor får en sådan utformning att avvägningen mellan central samordning och lokal ledning och planering blir så funktionsduglig som möjligt. Härvid bör i samband med omlokalisering och omorganisation frågan om en ledningsfunktion innebärande en huvudstyrelse jämte central administration och lokala styrelser samt lokala administrationsenheter prövas ytterligare. Enligt min uppfattning börén sådan huvudstyrelse ha 1618 ledamöter för att olika intresseinriktningar skall kunna tillgodoses. Systemet med lokala styrelser bör leda till en decentralisering av vissa beslut och en effektivisering av lokal administration och planering. Härvid v bör särskilt övervägas ett till denna organisationsform avpassat rektorsäm' 'bete. På grund av de speciella förhållanden som utmärker utbildning och forskningsverksamhet på jordbrukets område är det viktigt att jordbrukets högskolor även kommer att lyda under . Detta är också mycket angeläget för att ett maximalt utnyttjande skall kunna åstadkommas för de resurser som ställs till jordbrukets förfogande. En sådan organisationsform kommer enligt min mening att tillgodose behovet av en gemensam ledning av jordbrukets högskolor som systemet med lokala styrelser i hög grad kan ersätta de av samarbetsnäninden föreslagna beredande organen. Med stöd av ovanstående hemställs att hos Kungl. hemställer att den i motionen föreslagna organisationsformen beaktas då gemensam styrelse för jordbrukets högskolor inrättas.
mot · FX021829 · 1974-04-30 00:00:00 — av i Glömminge m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:109 om den framtida organisationen av växtskyddsverksamheten. I propositionen 1974:109 föreslås att den framtida organisationen av växtskyddsverksamheten skall leda till att de nuvarande filialföreståndartjänsterna vid de s. k. enmansfilialerna , och ombildas till lantbrukskonsulenttjänster vid respektive lantbruksnämnder. Detta är ett led i samordning och integrering av växtskyddsanstaltens olika verksamhetsgrenar med andra statliga organ. Härvid kommer växtskyddsanstalten att upphöra som självständig myndighet. Den föreslagna omorganisationen av växtskyddsverksamheten är enligt vår uppfattning ändamålsenlig, och i vad avser de s. k. enmansfilialerna bör den organisatoriska samordningen med lantbruksnämnderna stärka rådgivnings- och inspektionsverksamheten i berörda län. Det är dock enligt vår mening betänkligt att den forskningsverksamhet som hitintills bedrivits vid filialerna endast i fortsättningen skall ha karaktären av prognosverksamhet och lokala försök. Vår uppfattning är att den verksamhet som bedrives vid filialerna är av sådant värde att det finns anledning att inom den föreslagna organisationsplanen skapa förutsättningar för att denna forskningsverksamhet även skall kunna bedrivas lokalt. Detta bör kunna vara möjligt om enmansfilialemas nuvarande resurser på detta område bibehålles och filialföreståndarna dessutom ålägges rådgivnings- och inspektionsverksamhet men, som föreslås i propositionen, organisatoriskt kommer att tillhöra lantbruksverksorganisationen. Det är angeläget att de nuvarande resurserna inom enmansfiliallänen bibehålles. Värdet härav är betydande för såväl länen E, H och G som andra närliggande tunga jordbrukslän. Av detta skäl finner vi det mindre lämpligt att filialföreståndartjänster i sin helhet omvandlas till konsulenttjänster i berörda lantbruksnämnder. För rådgivnings- och inspektionsverksamheten förefaller det dock naturligt, men till den del av tjänsten som nära ansluter till nuvarande arbetsuppgifter vid växtskyddsfilialerna torde det vara angeläget att finna en tjänsteform som arbetsmässigt är fristående och där planeringen sker gemensamt med serviceavdelningen vid . Vid genomförandet av den föreslagna framtida växtskyddsorganisationen är det angeläget att den resursförstärkning som avses komma till stånd i flertalet län inte till någon del innebär en resursförsämring i de län där växtskyddsfilialerna är belägna. Med stöd av ovanstående hemställes att i skrivelse till Kungl. anhåller att sådana åtgärder måtte vidtagas att de förslag som i motionen anförts beaktas vid omorganisation av växtskyddsverksamheten och att filialerna och filialföreståndartjänsterna endast i organisatoriskt hänseende underställes lantbruksnämnderna i berörda län. () i Glömminge () () G. () () () GOTAB 74 7569 S 1974
mot · FX021832 · 1974-04-30 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:116 angående ändrade regler för taxering av vattenfallsfastighet. I propositionen förordas att den avskrivningsprocent som RSV skall fastställa att gälla vid värderingen av vattenkraftbyggnader vid fastighetstaxering bestäms till 2 i likhet med vad som gällde vid fastighetstaxering. I remissyttranden över den till grund för propositionsförslaget liggande promemorian har bl. a. , och uttalat sig för en höjning av procentsatsen. Jag anser i likhet med nämnda remissinstanser att en höjning av avskrivningsprocenten för vattenkraftbyggnader är klart motiverad. Utredningar som gjorts för att ge underlag för bedömningen vid inkomsttaxeringen av skälig avskrivning på dessa byggnader ger vid handen att procentsatsen inte bör vara lägre än 3. Eftersom man vid fastighetstaxeringen inte skall bedöma avskrivningsbehovet efter andra grunder än vid inkomsttaxeringen, bör en höjning av procentsatsen till 3 övervägas års allmänna fastighetstaxering. I propositionen har till förmån för den förordade avskrivningsprocenten anförts att man bör beakta att även större jorddammar, vissa avloppstunnlar och jämförliga markanläggningar skall få avskrivas, vilket författningsenligt inte kunnat ske tidigare. Nämnda konstruktioner utgör emellertid i allmänhet byggnader. De har också i regel behandlats som sådana vid fastighetstaxering och har sålunda blivit föremål för avskrivning redan då. De behandlas givetvis också som byggnader vid inkomsttaxeringen, och förekomsten av sådana byggnader har alltså beaktats vid ovan nämnda utredningar. Däremot kan till förmån för en höjd avskrivningsprocent ytterligare anföras att det nya fastighetsbegrepp som skall tillämpas vid fastighetstaxering medför en ökning av den grupp maskiner, dvs. föremål av relativt kort varaktighet, som skall inräknas i byggnadsvärdet och som vid inkomsttaxeringen får avskrivas enligt inventariereglerna. Under åberopande av det anförda hemställs att förordar att avskrivning på vattenkraftbyggnader beräknas efter vid allmänna fastighetstaxering.
mot · FX021834 · 1974-04-03 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:77 med förslag till lag om rättegången i arbetstvister, m. m. 1 propositionen 1974:77 föreslås förändringar i lagen om arbetsdomstol av (nr 254). Förslaget innebär bl. a. att paragraf 26 i gällande lag förändras. Förslagets 4 kap. 3 8 första stycket föreslås få följande lydelse: Dom får grundas endast på vad som förekommit vid huvudförhandling och vad handlingarna i målet innehåller. Avgöres mål utan huvudförhandling, grundas domen på vad handlingarna innehåller och vad som eljest förekommit i målet. Denna ändring torde innebära att nuvarande ordning ändras, vilket främst kommer att drabba arbetstagarsidan. Parterna vid arbetsdomstolen företräds ofta av icke juridiskt utbildade ombudsmän, vilket kan innebära att denna skärpning av formreglerna kommer att leda till domslut där alla omständigheter i målet inte kommer till prövning i domstolen. Självfallet innebär ett bibehållande av nuvarande ordning att båda parter inför domstolen kan framföra kompletterande upplysningar. Arbetsgivarparten besitter oftast större resurser att klara det utredningsarbete som föregår domstolsförhandlingarna. Därigenom drabbas de inte i samma utsträckning av skärpningen i den föreslagna regeln. För arbetstagarna har det däremot stor betydelse att en komplettering kan ske av vad som framkommit i handlingarna i målet. Med hänsyn till detta bör regeln i 26 5j i lagen om arbetsdomstol bibehållas. Dessutom har det inte visats att den nuvarande ordningen lett till några olägenheter. Mot bakgrund av det sagda hemställer vi att i anledning av propositionen 1974:77 antar Kungl. Maj:ts förslag till lag om rättegången i arbetstvister, m. m., med undantag för 4 kap. 3 8 första stycket,som borges följande lydelse: Domen skall i forsta hand grundas å vad vid huvudförhandlingen förekommit. Dock må domstolen till grund för domen lägga jämväl andra i målet förebragta omständigheter. Dom skall meddelas domen meddelas. Vad som i första slutligt beslut.
mot · FX021835 · 1974-05-03 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:98 med förslag till förordning om ändring i förordningen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt, m. m. Maj:ts proposition 1974:98 föreslås en uppräkning av skattepliktsgränsen vid förmögenhetsbeskattningen till . för fysiska personer. Någon ändring av den nuvarande sambeskattningen av förmögenheter föreslås inte. Förmögenheten avses således även framgent beräknas gemensamt för makar och för föräldrar med hemmavarande omyndiga barn gemensamt för föräldrar och barn. 1 motsats till den gamla sambeskattningen av inkomster som både innebar dubbelt ortsavdrag för makar och en gynnsammare skatteskala vid beskattningen av den sammanlagda inkomsten sker vid beräkningen av förmögenhetsskatt inget hänsynstagande till skatteförmågan. Skatten på en viss förmögenhet är och avses enligt propositionen förbli densamma vare sig den innehas av en ensamstående eller två äkta makar med eller utan barn. Kravet på likformighet och rättvisa vid beskattningen blir därigenom inte tillgodosett. Ett hushåll kan bestå av två ensamstående med en förmögenhet på . Ingen av dem skulle därvid enligt propositonen erlägga förmögenhetsskatt. Ett annat hushåll kan bestå av två äkta makar med likaså en förmögenhet på . Den årliga förmögenhetsskatten skulle för deras del bli . Inte bara rättviseskäl utan också kravet på neutralitet från samhällets sida talar för att förmögenhetsbeskattningen så långt möjligt utformas så att äktenskapet inte missgynnas i förhållande till andra samlevnadsformer. Ett enkelt sätt att öka rättvisan och likformigheten mellan ensamstående och gifta vore att låta skattepliktsgränsen för äkta makars sammanlagda förmögenhet uppgå till ett dubbelt så högt belopp som för en ensamstående. Propositionens förslag om en skattepliktsgräns på . skulle då motsvaras av en skattepliktsgräns på . för äkta makar. På vederbörande utskott torde fl ankomma att utarbeta erforderlig lagtext. Med stöd av ovanstående hemställs att beslutar att skattepliktsgränsen för äkta makars sammanlagda förmögenheter skall uppgå till ett dubbelt så högt belopp som för en ensamstående. () () () GOTAB 74 7587 S 1974
mot · FX021838 · 1974-05-08 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:98 med förslag till förordning om ändring i förordningen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt, m. m. I proposition nr 98 föreslås bl. a. att kungahusets hittillsvarande skatte- och tullförmåner slopas. Frågan om de skattebestämmelser som skall gälla för kungahusets medlemmar har behandlats av kapitalskatteberedningen. Denna har funnit att varje skärpning av dessa bestämmelser skulle få avsevärd betydelse för konungahusets ekonomi och därmed även för dess möjligheter att fullgöra sina offentliga funktioner. Även inskränkningarna i förvärvsmöjligheterna för konungahusets medlemmar kommer enligt beredningen i blickpunkten. Det rör sig här inte i första hand om ett skatteproblem utan om en fråga som hör hemma i andra och större sammanhang. Frågan har självfallet samband med statschefens ställning i statsrättsligt avseende. Liknande synpunkter torde, ehuru det inte kan beläggas med skrivna motiv, ha inverkat vid statsmakternas ståndspunktstagande . Vid reform avsåg man att så långt som möjligt bibehålla vad som varit gällande. Sammanfattningsvis föreslår beredningen att ingen förändring av nuvarande regler genomförs. Mot denna beredningens uppfattning har så gott som inga invändningar framförts under remissbehandlingen. I likhet med majoriteten av remissorganen delar vi kapitalskatteberedningens uppfattning. De gällande skatte- och tullbestämmelserna för kungahusets medlemmar har sin motsvarighet i andra europeiska monarkier. Något skäl har inte i proposition nr 98 framförts för förslaget att nu ändra på rådande regler. I propositionen anges uttryckligen att frågan inte är av skattepolitisk art och att det nu framlagda förslaget inte heller är av statsfinansiell betydelse. Förslaget bör enligt vår mening avslås. Med hänvisning till ovanstående hemställs att avslår de i Kungl. Maj:ts proposition 98 framlagda förslagen rörande förändringar i skatte- och tullreglerna för kungahusets medlemmar. G. () PER () i Gäddvik
mot · FX021839 · 1974-05-08 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 197498 med förslag till förordning om ändring i förordningen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt, m. m. I propositionen 1974:98 föreslås höjning av skattepliktsgränserna från . för fysiska personer och från . för juridiska personer och därav följande förändring av skatteskalorna. Vi motsätter oss denna uppräkning av skattepliktsgränserna och yrkar avslag på förslaget i detta avseende. Det anförda skälet att uppräkningen bör ske med hänvisning till penningvärdeförsämringen är enligt vår mening icke ett godtagbart skäl i föreliggande fall. kommunisterna har förordat en skärpt beskattning av stora förmögenheter. Frågan om förändring av skattesatserna på detta område tas upp i sin helhet och med speciell inriktning på en skärpning av beskattningen av de stora förmögenheterna. Anledning finns därför inte att nu företa enbart den här föreslagna förändringen. Frågan om beskattning av kungahuset har varit föremål för prövning i tidigare sammanhang. I propositionen föreslås att gällande befrielse för medlem av kungahuset att erlägga skatt för inkomst av kapital slopas. Detsamma gäller tullförmånerna. Dessa förslag är steg i rätt riktning. Däremot finner vi ej skäl för departementschefens uttalande att vid bestämmande av anslagets storlek bör prövas i vad mån kompensation bör lämnas för den ekonomiska försämring för kungahusets medlemmar som blir följden av att skatte- och tullförmånerna avskaffas. Genom detta uttalande framhävs ånyo att kungahuset skall behandlas annorlunda än andra skattskyldiga, vilket vi anser motverka syftet med slopandet av vissa skatte- och tullförmåner. Enligt vår mening borde steget tas fullt ut så att även av staten anvisat anslag till kungahuset beskattas. Vi föreslår sålunda att även skattefriheten för anslag till medlem av kungahuset slopas. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar 1. att avslå förslaget i förordningen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt 10 § om höjning av skattepliktsgränserna vid förmögenhetsbeskattning till . för fysiska och . för juridiska personer och att sagda paragraf bibehålls i sin nuvarande lydelse, 2. att punkten a i 7 § i Förslag till Förordning om ändring i förordningen (1947:576) om statlig inkomstskatt utgår. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · FX021847 · 1974-05-14 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:100 angående komplettering av riksstatsförslaget för /75, m. m. Regeringen har i proposition 100 frångått det av en enhällig riksdag uttalade målet att av bruttonationalprodukten skulle utgå som u-landsbistånd /75. Man förutsätter nu att enprocentsmålet i stället skall uppnås /76 och försöker därmed göra gällande att enprocentsmålet kvarstår. Det är bara tidpunkten som ändrats. Men med den ändrade tidpunkten har självfallet också målsättningen blivit en annan. Enprocentsmålet fick ett alldeles bestämt innehåll genom dess anknytning till 1974/75. Finansministerns uttalande om att alla skall få det bättre under det närmaste året kommer också till uttryck i den reviderade finansplanen. Drivkraften i utvecklingen blir inte bara exporten utan också den inhemska efterfrågan. Den privata konsumtionen och näringslivets investeringar ökar starkt. Även den offentliga konsumtionen och de offentliga investeringarna accelererar . Tillväxten i den svenska ekonomin som en helhet beräknas i nationalbudgeten uppgå till ca 4,5 Skulle vi i detta läge verkligen inte ha råd att infria våra löften till de fattiga folk som till den grad drabbats av bl. a. energikrisen att det samlade bistånd de kommer att erhålla från den rika världen kommer att konsumeras av prisökningar? Stora kyrkliga, frikyrkliga och ideella grupper i vårt land känner en djup besvikelse över politikernas löftesbrott. Omfattande och kostsamma reformer och bidragsökningar av skilda slag har vi beviljat oss själva medan vi ställt enprocentsmålet . Talet om att visa solidaritet med svältande folk skorrar falskt. Med hänsyn till den optimism som kompletteringspropositionen ger uttryck åt anser vi att det finns anledning att redan förestående budgetår infria enprocentmålet. 1 den reviderade finansplanen återfinns planeringen av utvecklingsbiståndet för resten av 1970-talet. Biståndet beräknas efter 1975/76 öka i samma takt som den förväntade ökningen av BNP dvs. Detta innebär att biståndet under i varje fall inte kommer att överstiga av bruttonationalprodukten. När målsättningen togs av 1968 framhölls nogsamt att enprocentsmålet var att betrakta som ett etappmål och att u-landsanslaget självklart skulle fortsätta att procentuellt öka. Denna mening har också kommit till uttryck från skilda håll under riksdagsdebatten. har emellertid regeringen plötsligt föreslagit en fastlåsning av biståndet. Detta sker i då de fattiga folkens förväntningar på den rika världen är större än kanske . Med stöd av det anförda hemställs att vid behandlingen av proposition nr 100 1. hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till sådan uppräkning på tilläggsstat att u-landsbiståndet under /75 når av bruttonationalprodukten, 2. som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna att u-landsbiståndet även efter /75 och tills vidare bör ökas hastigare än bruttonationalproduktens tillväxt. () i Agnäs () () GOTAB 74 7667 S 1974
mot · FX021850 · 1974-05-14 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:125 med förslag till lag om avsättning till arbetsmiljöfond. I propositionen 1974:125 föreslås skyldighet för aktiebolag, ekonomisk förening och sparbank, som huvudsakligen driver rörelse, jordbruk eller skogsbruk, att av vinstmedel för avsätta till arbetsmiljöfond. För användande av medlen i fonden till förbättring av förhållandena för de anställda i företaget krävs tillstyrkan av flertalet av arbetstagarsidans ledamöter i företagets skyddskommitté eller företagsnämnd. Den föreslagna lagen kommer att verksamt stimulera till insatser på arbetsmiljöområdet. Arbetstagarnas uttalade inflytande över användningen av medlen ur fonden kommer även att främja syftet med fondens användning. I den föreslagna lagtexten föreligger dock en rad oklarheter, vilka borde klargöras i samband med utskotts- och riksdagsbehandlingen av propositionen. Lagen måste därför förtydligas för att undvika onödiga svårigheter vid tillämpningen av densamma. Den nuvarande skrivningen kan leda såväl till konfliktsituationer som till tidsspillan genom en onödigt långdragen behandlingsgång. I denna motion tas endast upp de tolkningssvårigheter som 8 § kan föranleda. I större företag kan det finnas ett flertal, t. o. m. dussintals, företagsnämnder och dem tillhöriga skyddskommittéer. Med en enkel tolkning av 8 § skulle alla yttra sig i fall ett föreslaget investeringsobjekt icke avser en speciell arbetsplats utan har en mer övergripande karaktär. Detsamma skulle möjligen gälla även omvänt, dvs. beträffande en miljöförbättrande investering i en av företagets arbetsplatser, som i praktiken berör endast en av företagets företagsnämnder, men där ändå övriga företagsnämnder i företaget vill ha inflytande över fondmedlens användning och prioritering av olika projekt. En ändamålsenlig lösning av den övergripande bedömningen vore att för tillstyrkan att medel skall tas i anspråk från arbetsmiljökontot lägga ansvaret på arbetstagarrepresentanterna i den företags-, koncern- eller dotterbolagsstyre som skall fatta företagets beslut om investeringen i fråga. Arbetsmiljöförbättringar ingår ofta som ett delprojekt i ett större investeringsobjekt. Arbetstagarrepresentanterna i den beslutande styrelsen har god överblick och insyn och kan hålla erforderlig kontakt med direkt berörda företagsnämnder eller skyddskommittéer för att kunna ta ställning till framlagda investeringsförslag och även ta hänsyn till rättvis fördelning av dessa arbetsmiljömedel inom företagets olika verk och förvaltningar. En tillstyrkan från arbetstagarrepresentanterna i den beslutande styrelsen bör vara enhällig. Med hänvisning till vad sorn anförts i motionen hemställs att i samband med behandlingen av propositionen 1974:125 uttalar sin mening rörande tillämpningen av bestämmelserna i propositionens 8 §.