mot · FX02776 · 1974-01-25 00:00:00 — om ökat transportstöd till Gotlandstrafiken. geografiska läge gör fraktkostnaderna för landsdelen höga. Huvuddelen av det gods som fraktas på linjesjöfart till och från är lastat på hjulbaserade fordon i form av släpvagnar, trailers eller lastbilar, som i sin tur transporteras på Gotlandsbolagets färjor. Dubbla transportmedel måste sålunda användas över havet, nämligen de hjulbaserade fordonen som godset är lastat på och färjorna som dessa transporteras på. I fraktkostnaderna mellan och ingår bl. a. hamnavgift, färjeavgift och fordonsavgift. Även om man bortser från hamnavgifter och avgifter för själva färjetransporten ställer det sig dyrare att transportera en viss mängd gods mellan och fastlandet än att transportera samma godsmängd motsvarande sträcka på fastlandet. Gotlandstrafikutredning (SOU 1967:29) granskade skäligheten i taxorna för lastbilstrafiken till och från . I betänkandet redovisas både merkostnader och mindrekostnader för dessa transporter till följd av längre transporttider och därmed sämre utnyttjande av fordon och personal samt ökat försäkringsskydd på grund av sjötransport. Bland mindrekostnader nämns driftkostnads- och personalkostnadsbesparingar. Utredningens slutsats är att det finns utrymme för en inte oväsentlig sänkning av den officiella biltaxan till och från . folkmängd har minskat , och prognoserna pekar på fortsatt minskning. har dock en viss ökning ägt rum. Det är angeläget att den vikande trenden bryts mera varaktigt och att länet får en positiv befolkningsutveckling. Detta kräver bl. a. att näringslivet stimuleras. befinner sig över riksgenomsnittet i fråga om arbetslöshet. Nya arbetstillfällen måste alltså skapas. En förutsättning för att detta skall kunna ske är att länet i kostnadshänseende så långt möjligt jämställs med landet i övrigt. Transportkostnaderna utgör därvid en väsentlig faktor. Kravet på en utjämning av dessa kostnader måste skyndsamt förverkligas. När frågan om ett utökat statligt stöd övervägs bör som jämförelse uppställas de kostnader som samhället alternativt får bära för en successiv avfolkning på med motsvarande investeringar i andra samhällen liksom de ökade kostnaderna för den kvarboende befolkningen om en efter svenska förhållanden dräglig standard skall kunna upprätthållas. Det måste vara i landets intresse att i möjligaste mån ge förutsättningar för en bättre utveckling på än , så att näringslivet kan förnyas och ge sysselsättning åt befolkningen. Inlemmandet av i allmänna stödområdet innebär att statsmakterna ställt sig positiva till att näringslivet på skall förstärkas. Enligt beslut av riksdag utgår transportstöd vid viss linjesjöfart från . Detta stöd förstärktes något genom beslut av riksdag. För /75 föreslås ett förslagsanslag om . Den nedsättning som på detta sätt nås i de höga transportkostnaderna för är givetvis att hälsa med tillfredsställelse. Betydande skillnader kvarstår emellertid i transportkostnaderna mellan och fastlandet. Vi betraktar de vidtagna åtgärderna som ett första steg mot ett fullständigt avlägsnande av de merkostnader som är en följd av geografiska läge. Målsättningen skall vara att staten skall bära de merkostnader som påläggs gods, fordon och passagerare för transport mellan och fastlandet jämfört med transportkostnaderna för motsvarande sträcka på fastlandet. Den s. k. vägprincipen bör sålunda tillämpas. I princip bör vägen över havet mellan och fastlandet betraktas som landsväg eller bro. Hamnkostnaderna bör ses med utgångspunkt från att hamnarna är sådana i väglagen angivna väganordningar som är nödvändiga för trafikens bedrivande och följaktligen bekostas av staten. Det är angeläget att frågan om Gotlandstrafiken utan onödigt dröjsmål får en mera slutgiltig lösning. En utvärdering av försöksperiodens erfarenheter bör nu vara möjlig att göra, så att en övergång till den s. k. vägprincipen kan ske i och med försöksperiodens utgång. Bilgodsföretagens normaltaxa för fjärrtrafik omfattar hela landet utom , trots att kilometerkostnaderna för transporter ju varierar även mellan andra delar av landet beroende på vägstandard, utnyttjandegrad osv. Ett rättvisekrav är därför att normaltaxan tillämpas även för Gotlandstrafiken. Då den del av nu gällande frakttaxa som tillkommer Gotlandsbolaget liksom hamnavgifterna utgör en ren överkostnad utan motsvarighet i övrig bilgodstrafik inom förutsätter en tillämpning av normaltaxa för fjärrtrafik att dessa kostnader bestrides av statsmakterna. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. 1. förslag till bestämmelser för Gotlandstrafiken som skapar likställighet mellan och fastlandet i fråga om kostnaderna för transporter av gods, fordon och passagerare enligt den s. k. vägprincipen, på i motionen anförda grunder, 2. att förslaget förelägges årets riksdag.