mot · FX02598 · 1974-01-25 00:00:00 — av m. fl. om skärpt restriktivitet för tillstånd till investeringar i utlandet. 250 svenska företag har sammanlagt 1 500 utländska dotterbolag och minoritetsintressen i ett 50-tal länder. Var femte som arbetar i svensk industri är anställd utomlands. Sammanlagt sysselsatte svensk industri 1970 182 650 personer i producerande dotterbolag i utlandet. Svenska företag investerade 1970 totalt i utländska fabriker. Det är av motsvarande investeringar här hemma. De utlandsinvesterande företagen svarade tillsammans för av den svenska industrivaruexporten 1970. Av 40 största koncerner bedrev 32 produktion vid utländska dotterbolag och ytterligare 6 hade egna försäljningsföretag utomlands eller minoritetsintressen i utländska produktionsföretag. Oavsett vilket mått på lönsamhet som används, ligger denna högre i de producerande dotterbolagen i utlandet än i hela den svenska industrin i genomsnitt, och den totala räntabiliteten låg 1970 högre i utlandsföretagen än i svensk industri i genomsnitt, mot 4. Dessa uppgifter visar den svenska kapitalexportens omfattning, men de blir än mer markanta om de sätts in i en utveckling och relateras till tidigare siffror. Nettokapitalflödet till svenska direkta investeringar utomlands ökade från 1961 till 1 000 miljoner 1970. fyrdubblades de svenskägda produktionsföretagens tillgångar i utlandet. växte den svenska industrin snabbare i utlandet än i . Antal svenska företag med producerande dotterföretag i utlandet ökade från 82 till 107 stycken under andra hälften av 1960talet. Koncerner med utländska dotterbolag och minoritetsintressen ökade sin export relativt mer än hela industrin i genomsnitt, 86 resp. . Svenskt investerat kapital i producerande dotterbolag och minoritetsägda produktionsföretag i utlandet ökade från 1965 till 6,26 miljarder . De utländska dotterföretagens produktionskapacitet har vuxit mycket starkt , sysselsättningen vid dessa har ökat och företagens tillgångar mer än fyrdubblats. Dessa uppgifter är inhämtade ur publicerade utredning Den svenska industrins investeringar i utlandet, beställd av . Utredningen, som i huvudsak omfattar åren 19651970, visar klart den omfattande och starkt ökande svenska kapitalexporten. Den svenska företagsetableringen utomlands har också utvecklats så att de flesta av de stora utlandsinvesterande företagen har fler anställda utomlands än i : SKF har av de anställda i dotterbolag i utlandet, STAB har , 69, 65, 64, LM 61 och AGA . Svenska tändsticks AB t. ex. kontrollerar ett hundratal fabriker i cirka 30 länder. Koncernen har totalt över 30 000 anställda varav således 25 000 utomlands och den omsatte 1972 . Av de anställda är nu bara 280 kvar på den ursprungliga huvudorten . Företagets utlandsetableringar började i , där det dominerar den svenska företagsamheten. har framkommit uppgifter som visar att några av företagets dotterbolag har etablerat sig i de portugisiska kolonierna och . STAB skulle därmed vara första svenska företag att investera i producerande företag i dessa länder och går i spetsen för ett utökat svenskt stöd åt den portugisiska fascistregimen. Den svenska kapitalexporten följer ett internationellt mönster, som bestäms av det stadium kapitalismen befinner sig på, det imperialistiska stadiet. I detta skede söker sig stora inhemska kapitalister utomlands. De jagar nya marknader som skall säkra framtida profiter och garantera avsättningsmöjligheter för det kapitalöverskott som annars skulle kunna bli utsatt för inhemsk beskattning och minska vinsterna. Som en följd av detta drar bolagen ner på sina investeringar här i landet. Industrins omsättning i har ökat , i svenska producerande dotterbolag utomlands med dubbelt så mycket. Medan antalet sysselsatta i industrin i varit i stort sett oförändrat eller t. o. m. minskat något , har det i dotterbolagen utomlands ökat med bortåt . Staten har gått in med ett allt större direkt ekonomiskt stöd åt det svenska kapitalet, i fruktlösa försök att hejda den växande arbetslösheten. Den har ställt upp som delägare med storfinansen i en rad företag, den har lämnat kapitalet gåvor och subventioner, bolagen har fått skattelättnader, i synnerhet stora, snabbt expanderande företag har gynnats i skattehänseende. Också användningen av den till aktieuppköp måste betraktas som en åtgärd som gynnar och stöder kapitalet. Kapitalägarna och deras företrädare vill skildra effekterna av sin investeringspolitik på ett helt annat sätt. De talar om att utlandsinvesteringarna stimulerar den inhemska ekonomin. En vidgad internationell marknad för moderbolaget i ger en ökad varuexport och ett allmänt förbättrat exportklimat till följd av ökade kontaktytor etc. hävdar de. Argumenteringen är ohållbar. Kapitalexporten kan stimulera varuexporten och förbättra betalningsbalansen, men från tillväxtsynpunkt måste effekten bli mindre och mer indirekt än om investeringen sker direkt i . Dessutom kvarstår det enkla faktum att bolagen understöds av staten, de får gåvor och subventioner, men arbetslösheten växer och så gör också deras vinster. Bolagen talar om att kapitalexporten stimulerar sysselsättningen i , men avfolkningsbygderna breder ut sig. Det är de arbetande som får betala bolagens lättnader. På dem läggs allt större skattebördor, t. ex. höjda kommunalskatter och en ökad indirekt beskattning. Kapitalisternas förklaringar döljer att profiten är syftet med deras verksamhet, vinstmaximering deras allt överskuggande intresse. innehåller en tabell över de 20 viktigaste investeringsländerna i rangordning efter totala tillgångar i producerande dotterföretag 1970. Även antal företag och antal anställda 1970, liksom rangordningen framgår av uppställningen. I täten för länder med stora svenska kapitalintressen ligger kapitalistiska industrinationer som , , och . Med på listan finns emellertid också fyra länder med kraftigt reaktionära, fascistiska regimer: Brasilen, , och . Av dem ligger , direkt efter , så högt som på 5 :e plats och har hållit den . har avancerat kraftigt från 19:e till 12:e plats, har sjunkit något från 15:e till 19:e och har med platssiffra 20 kommit med på listan. I dessa fyra länder har svenska företag sammanlagt 54 dotterbolag med 21 909 anställda. De totala tillgångarna i dessa bolag uppgår till . Oavsett om man räknar i antal dotterbolag, antal anställda eller i totala tillgångar, visar siffrorna att av svenska företags intressen i producerande dotterföretag utomlands ligger i dessa fasciststater. är en militärdiktatur som för flera omfattande kolonialkrig i . I detta land står svenska företag för av de samlade utländska investeringarna. Ett 50-tal svenska företag är etablerade där och drygt 30 av dem har också tillverkning i landet. De största enskilda svenska investerarna i landet är Billerud, som driver en massafabrik, och /, som är delägare i det stora reparationsvarvet , men de flesta svenska investeringarna har gjorts i viktigaste industrigren och även största exportindustri: textilindustrin. Förklaringarna till den växande svenska kapitalexporten till är flera: utländska investerare får skattebefrielse och därefter mycket låga skatter, utförseln av vinster är fri, textilarbetarnas (i huvudsak kvinnor) löner är extremt låga, nyanställda i svenska konfentionsfabriker betalas med /timme, fackföreningar är förbjudna, arbetarna har ingen organiserad kraft att sätta mot företagens dikterade villkor. Eller som , professor vid Handelshög 1 500 5 000 skolan i sade efter ett besök i landet: Visserligen råder det brist på yrkeskunnig och specialistbetonad arbetskraft, men detta kompenseras av en i hög grad väldisciplinerad, arbetsvillig kår av arbetare till, ur västeuropeisk synpunkt, extremt låg arbetskostnad. Det finns ingen strejkrätt, inget krångel med fackföreningar. (Ur Skandinaviska Bankens utlandsrapport, nr 4/1964) Ytterligare en förklaring till de svenska investeringarna i är de båda ländernas anslutning till EFTA. är garanterat vissa fördelar på grund av låg utvecklingsnivå, bl. a. är landets export tullfri. Det gör att svenska företag kan utnyttja alla skattelättnader, de kan underbetala och suga ut arbetarna och därefter sälja tullfritt på den svenska marknaden. har av produktionen vid de svenska fabrikerna i exporterats till . Detta är det mönster för kapitalexport som med variationer omfattar också andra länder, i princip även vanliga kapitalistiska industriländer. Utlandsinvesterarna utnyttjar arbetskraften maximalt multinationella företag även med hot om produktionsförflyttning etc. man avvisar rättmätiga arbetarkrav, man smiter undan ekonomiska skyldigheter och lastar i möjligaste mån över bördorna på befolkningens flertal. För del tillkommer ännu en aspekt. i kostar stora summor. Regimen behöver för detta en snabb ekonomisk tillväxt och utländsk valuta. Krigskostnaderna svarar för hälften av statsutgifterna, 200 000 portugisiska soldater deltar i krigen. Men den portugisiska befolkningen avskyr dessa krig som präglar hela deras tillvaro: 10 000 av soldaterna har dött, över 90 000 har deserterat till andra länder i , cirka 100 000 människor emigrerar . Det är till detta land som en kraftigt växande del av den svenska kapitalexporten går och bidrar till att hålla förtryckarregimen under armarna. Tillstånd till direkta svenska investeringar i utlandet, dvs. utförsel av kapital, beviljas av . lämnades tillstånd för utförsel av mer än , varav 3,5 miljarder till produktionsbolag utomlands. står bakom kapitalliberaliseringskod. Vissa restriktioner i tillståndsgivningen har tillämpats, men i stort har generösa principer möjliggjort att allt större belopp kunnat investeras utomlands, men de konsekvenser som påtalats ovan. En skärpt restriktivitet är emellertid nödvändig för att stoppa kapitalflykten och därmed skapa förutsättningar för en ökad investeringstakt här i landet. Växande delar av håller på att industriellt utarmas, antalet arbetslösa växer. Kapitalet måste tvingas göra sina investeringar där den arbetande befolkningen behöver dem. I ännu ett avseende underlättar staten för det svenska kapitalet utomlands. Det sker genom s. k. investeringsgarantier i vissa . Genom dessa garantier ställer staten upp med säkerheter i fall av hot mot företagens investeringar. Hotet kan t. ex. bestå i att progressiva krafter i ett land störtar en militärjunta och förstatligar det privata näringslivet. En speciell riskfond, delvis finansierad med statliga bistånds medel, har också diskuterats bli inrättad. De skattebetalande skulle på så vis få stå kapitalets risker. Vid riksdag avstyrkte finansutskottet i ett betänkande (nr 26 1973) ett yrkande i motion kommunisterna om just skärpt restriktivitet vid tillståndsgivning till investeringar i utlandet. Som motiv angavs att resultat från arbetet i statsrådet arbetsgrupp för frågor rörande multinationella frågor borde avvaktas. Gruppen arbetar alltjämt, men det kan inte anses behövligt att invänta dess resultat. De frågor det här gäller, finns det underlag för att behandla . Därtill kommer att de angår människor som befinner sig i krissituationer av olika slag; här hemma gäller det arbetslösa och bortlokaliserade, internationellt berör frågan människor som befinner sig i största fattigdom, som tvingas kämpa med vapen för rätten till sina tillgångar och sina liv. Statens eftergifts- och stödpolitik gentemot kapitalet drabbar de arbetande människorna här i landet, men denna politik lämnar också bidrag till imperialismen, till den ökade utsugningen av folken i fascistiska stater och krigshärjade kolonier. Därför måste problemen börja angripas . Med hänvisning till det anförda föreslås att i skrivelse till riksbanksfullmäktige som sin mening uttalar att skärpt restriktivitet visas vid tillståndsgivning till investeringar i utlandet och att svenska investeringar i länder med fascistisk regim bör upphöra. (vpk) i (vpk) i (vpk) (vpk) GOTAB 74 5787 S 1974