mot · FX021795 · 1974-04-26 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:99 angående särskilda institutionsföreståndare i vissa ämnen på högstadium m. m. I propositionen 1974:99 föreslås att särskilda institutionsföreståndare skall förordnas i ämnena biologi, fysik, kemi och teknik på högstadium i skolor med mer än 12 klasser. Förslaget innebären organisatorisk förstärkning av högstadium, vilken från många utgångspunkter är önskvärd. och har begärt att förordnanden som institutionsföreståndare skall ske men de har avvisats. Som framgår av propositionen gjorde emellertid en ny framställning detta år. Att en proposition redan nu ligger på bord torde dock främst bero på att och personalorganisationerna träffat avtal om uppdragstillägg till institutionsföreståndare i vissa ämnen på högstadium under förutsättning att arvodestjänster som institutionsföreståndare inrättas. Det är en viktig princip att inte skall lägga sig i avtalsförhandlingarna. Från den utgångspunkten finns all anledning att kommentera propositionens tillkomst. Det normala förfarandet måste vara att de politiska instanserna lägger fast de institutionella formerna. Med utgångspunkt i detta har parterna på arbetsmarknaden möjlighet att överblicka sin situation och därefter träffa avtal. Etableras en praxis i enlighet med Kungl. Maj:ts agerande i detta fall försämras möjlighet att fritt fatta sina beslut om organisation och omfattning av olika verksamheter. Under inga omständigheter kan det accepteras att de politiska instansernas beslutsmöjligheter på detta sätt åsidosättes. Än märkligare framstår propositionen mot bakgrund av att förslag om en förändring av skolorganisationen kan väntas inom en eller . Detta förslag kommer också att beröra de frågor som behandlas i propositionen. Att som Kungl. nu gör föregripa en så gott som färdig utredning och riksdagsbeslutet i anledning av denna är helt felaktigt. I sammanhanget bör också noteras att det i propositionen inte finns någon uppfattning redovisad från i fråga om denna skolorganisation. Därav kan man dra slutsatsen att SÖ inte haft tillfälle att yttra sig i frågan. Propositionens begränsning i vad avser ämnen är snäv. Föredragande statsråd har inte på ett tillfredsställande sätt redovisat grunden för den gjorda begränsningen. Det finns skäl framhålla att behovet av institutionsföreståndare är stort även i ämnena hemkunskap, textilslöjd, trä- och metallslöjd och teckning. Då några vägande motiv inte finns föratt dessa ämnen utesluts när det gäller förordnande som institutionsföreståndare kan uteslutandet ses som ett uttryck för föredragande statsråds prioritering av de skilda ämnena. En sådan prioritering har inget stöd i uttalade uppfattning så som den kommit till uttryck vid såväl riksdag som innevarande riksdag. Det föreslås att förordnandena skall ske när skolorna omfattar minst tolv klasser. Detta motsvarar 4-parallelliga högstadier eller skolor med ca 350 elever. Inemot 200 högstadieenheter blir sålunda utan dessa resurser. Det är främst glesbygden som på detta sätt utestängs från en förstärkning av skolans institutioner. Även om den föreslagna begränsningen är mer generös än den som gäller för huvudlärarna, måste man konstatera att föredragande statsråd inte heller i detta avseende har presenterat något argument för den valda begränsningen och därigenom diskrimineringen av de små skolorna. Förslaget kan bli styrande för skolutbyggnaden i riktning mot större högstadier. Institutionsföreståndare har en viktig funktion att fylla för att undervisningen skall kunna bedrivas på ett ändamålsenligt sätt. Särskilt viktigt blir detta då skolans lokaler i ökad utsträckning utnyttjas för fritidsändamål. De organisatoriska förändringar och förstärkningar som kan behövas måste ligga väl i linje med de förslag som SI kommer att presentera. En flexibel resursanvändning och en lokal beslutanderätt är viktiga faktorer i den framtida skolorganisationen. Det beslut nu bör fatta måste rymma sådana möjligheter. Det bör således ankomma på de lokala skolorganen att bedöma hur institutionsvården i skolorna skall gå till. bör därför inte fatta beslut om begränsningar i vad avser ämnen eller skolstorlekar såsom förordas i propositionen. En resurs måste emellertid ställas till skolans förfogande för ifrågavarande ändamål. I likhet med den fria resursanvändning av allt att döma kommer att förorda, bör denna resurs få användas flexibelt för ändamålet. I de små högskoleenheterna kan det vara lämpligt att en person förestår flera institutioner, i andra skolor kan det vara lämpligt att någon på hel- eller deltid förestår en eller flera institutioner och i vissa skolor kan det vara lämpligt att använda propositionens modell. Med hänvisning till det anförda hemställes att i anledning av proposition 1974:99 som sin mening ger Kungl. till känna att förordnanden som särskilda institutionsföreståndare sker under de former som angivits i motionen med rätt för skolstyrelserna att med utgångspunkt i de lokala förhållandena disponera den tillgängliga resursen. () SVEN-E. () () () () GOTAB 74 7541 S 1974