mot · FX021509 · 1974-01-26 00:00:00 — av herrar i och angående konsumentpolitiken. Nya produkter och produktvarianter tillkommer och konsumenterna får möjlighet att efterfråga fler varor och tjänster. Den tekniska utvecklingen i förening med ökande ekonomiska resurser skapar förutsättningar för välstånd men betyder också att det blir allt svårare för konsumenterna att överblicka den komplicerade marknaden. Denna utveckling ökar risken att det för somliga blir frestande att dra slutsatsen att det är lika bra att låta de som anses veta bäst bestämma även för andras räkning, eftersom det är svårt att nå varje konsument med tillräcklig information. När det gäller exempelvis säkerhetsområdet är ett sådant synsätt befogat, men i de flesta fall är tankegången främmande för ett liberalt synsätt. Konsumenten har rätt att kräva stöd och information, men det är den enskilde som själv skall fatta besluten. Det krävs vaksamhet gentemot förslag som begränsar konsumenternas valfrihet och det behövs åtgärder som gör den enskilde konsumenten starkare och som främjar hans möjligheter att själv påverka sin situation. Det gäller att skapa förutsättningar för konsumenterna att hävda sig såväl gentemot mindre nogräknade producenter och distributörer som gentemot försök från myndigheters eller andras sida att försöka inskränka valfriheten. I program fastslås: Marknadsekonomin kan ge goda förutsättningar för konsumentinflytande och behovstillfredsställelse. Konsumenterna befinner sig dock ofta i underläge på marknaden. Målet för en aktiv konsumentpolitik måste vara att stärka konsumenternas ställning och öka deras inflytande på marknaden. Många av de konsumentpolitiska förslag som framfört har vunnit stor anslutning och resulterat i reformer eller åtminstone utredningsförslag. Inrättandet av , vilket förordats av , har skapat förutsättningar för den samordning som är nödvändig för att ge de konsumentpolitiska insatserna tillräcklig genomslagskraft. förslag innebär att många av krav på utbyggd varudeklaration, delvis i obligatoriska former, skulle tillgodoses. Genom det av varudeklarationsutredningen utarbetade förslaget kan även förslag till en del tillgodoses i en motion till riksdag om en allmän lagstiftning mot tillverkning och försäljning av orimligt farliga produkter. Beträffande den lokala konsumentverksamheten återstår ännu många frågor som måste lösas innan en sådan kan komma till stånd i ett större antal kommuner. avlämnade sitt betänkande och remissbehandling har ägt rum. Någon proposition har ännu inte aviserats. Det är angeläget att klara riktlinjer för varudeklarationsverksamheten kommer till stånd. Den ovisshet som präglar förutsättningarna för varudeklarationsarbetet alltsedan varudeklarationsnämnden upphörde blir alltmer besvärande och medför risk att tidigare uppnådda resultat inte kan tas till vara. Möjhghetema att i rådande läge få till stånd en ökad användning av varudeklarationer blir också små. Behovet av klara riktlinjer framstår också som så mycket större, eftersom arbetet på varudeklarationer inom synes ha en annan inriktning än såväl hittillsvarande deklarationsverksamhet som varudeklarationsutredningens förslag. Till skillnad från utredningen synes verket inriktat på en minskning av det varudeklarerade området och avse att ge deklarationer utanför det obligatoriska systemet en låg prioritering. I en av verkstyrelsen behandlad promemoria bedöms att endast kan handha mellan 15 och 50 märkningsanvisningar. Man förordar även att deklarationerna inte som skall syfta till att möjliggöra jämförelser mellan olika inköpsalternativ utan endast ange användningsområde. Strävan att åstadkomma mer bruksorienterade deklarationer överensstämmer med de synpunkter vi framfört liksom att man prioriterar arbetet så att man i första hand får fram deklarationer på för konsumenterna väsentliga områden. Men en minskning av det deklarerade området vore en nackdel från konsumentsynpunkt liksom minskade möjligheter att välja med stöd av varudeklarationer. 1 samband med propositionen om varudeklarationer förutsätts att vårt förslag i motion till riskdag om inrättande av ett allsidigt sammansatt varudeklarationsråd beaktas. Rådet avses verka i anknytning till och bestå av representanter för organisationer företrädande konsumentintressen samt viktigare organisationer inom handel och industri. Som skäl till inrättande av varudeklarationsrådet anfördes i nyssnämnda motion bl. a.: Genom att varudeklarationsnämnden försvunnit har också varudeklarationsverksamhetens förankring i näringslivet och dess organisationer försvagats. Detta är från flera synpunkter en nackdel. Den sakkunskap om olika produktområden som finns inom näringslivet är av stor betydelse när det gäller att få fram goda deklarationsnormer. 1 likhet med vad bl. a. och tidigare förordat anser vi att den föreslagna deklarationslagen skall kunna utsträckas till att avse även tjänster. Konsumenternas behov av information och vägledning är lika stort på tjänsteområdet som på varusidan. Marknadsföringslagen och avtalsvillkorslagen trädde i kraft . har varit i verksamhet . Erfarenheten visar att lagarna och KO :s övervakande verksamhet varit av stort värde för konsumenterna och till fördel även för seriösa företag. Det skydd KO kan ge konsumenterna är dock onödigt begränsat. Det förekommer att KO tvingas avvisa klagande som söker rättelse trots att det uppenbart varit fråga om vilseledande marknadsföring. Marknadsföringslagen omfattar inte marknadsföring från andra än näringsidkare. Inte heller ger lagen skydd mot vilseledande marknadsföring avseende köp. Även när det gäller information eller marknadsföring från myndigheter borde KO ha möjlighet att ingripa. På motsvarande sätt borde KO ha möjlighet att ta till vara konsumentintresset i fråga om avtalsvillkor, tillämpade av myndigheter. Det förekommer att företagare helt vägrar att samarbeta med KO och gör sig oanträffbara. I sådana fall borde KO få tillgång till de tvångsmedel och bistånd från polismyndighet han begärt. Enligt gällande regler förutsätts begränsa sin verksamhet till skydd för konsumenterna till de kommersiella marknaderna eller sektorer som verkar under likartade förhållanden. Även i övrigt borde verket vara oförhindrat att genom kontakter och påverkan söka främja konsumenternas ställning. När det gäller exempelvis den service myndigheter ger vore det värdefullt om hade möjlighet att ta till vara konsumenternas intresse. Genom kontakter och överläggningar med berörda organ kunde åstadkomma ett visst mått av konsumentinflytande, vilket är så mycket mer eftersträvansvärt som myndighetsorganen på sitt område i regel har en monopolställning. En slagkraftig organisation på konsumentsidan är ett viktigt medel för ett ökat konsumentinflytande. En utbyggd lokal konsumentverksamhet har i detta sammanhang en väsentlig betydelse. I partiprogram framhålles att Allsidigt sammansatta konsumentkommittéer med kommunalt huvudmannaskap och med statligt stöd bör inrättas i första hand i de större kommunerna. De kommunala konsumentkommittéerna skall syssla med ortens speciella konsumentproblem på såväl varu- som tjänstesidan. Även konsumentutredningen föreslog i sitt betänkande en konsumentpolitisk verksamhet på frivillig basis. Utredningens förslag fick på denna punkt ett starkt stöd från remissinstanserna. Mot denna bakgrund var det beklagligt att departementschefen inte ansåg sig kunna följa utredningens förslag. I motionen med anledning av prop. 1972:33 framhöll : De substitut som föreslås kan visserligen sägas utgöra förbättringar i förhållande till nuläget men kan på intet sätt ersätta kommunala konsumentnämnder. Starka skäl talar emellertid för att man nu inte bör i författningsreglerna ange formerna för den kommunala verksamheten på konsumentområdet. . . . Verksamheten bör tills vidare vara frivillig både vad gäller inriktning, omfattning och organisatorisk form. Utbyggnaden av den lokala konsumentverksamheten har inte skett i den takt man får förutsätta att departementschefen förväntat sig. Det visar det berättigade i de förslag som tidigare framfört om ökade centrala och regionala insatser för att stimulera kommunerna att bygga upp lokal konsumentverksamhet. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos Kungl. Maj :t begär 1. att förslag till lag om deklaration av varor och tjänster föreläggs samt att man i samband därmed beaktar förslag om lag om produktsäkerhet, 2. att ett allsidigt sammansatt varudeklarationsråd inrättas inom , 3. att förslag om vidgade möjligheter för konsumentombudsmannen att skydda konsumenterna mot vilseledande marknadsföring m. m. samt otillbörliga avtalsvillkor föreläggs , 4. att får möjlighet att ta till vara konsumenternas intressen även när det gäller myndigheters service och dylikt, samt 5. att åtgärder vidtas för att stimulera den kommunala konsumentpolitiska verksamheten, bl. a. i form av lokala konsumentnämnder med kommunalt huvudmannaskap.