mot · FX021729 · 1974-04-05 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1974:70 med förslag till abortlag, m. m. Abort har enligt gällande lagstiftning varit förbjuden. Någon rätt till abort har inte förelegat. Däremot har det funnits bestämmelser, som i vissa fall givit utrymme för avsteg från förbudet. Det förslag till ny abortlag som framläggs i proposition 1974:70 innebär något principiellt nytt. Fri abort medges t. o. m. den adertonde havandeskapsveckan, och denna rättighet kan inskränkas endast av en s. k. medicinsk kontraindikation. Det framlagda förslaget synes inte ens lämna ett fullgott juridiskt skydd mot ingrepp riktade mot i sena stadier. Respekten för mänskligt liv är en grundläggande utgångspunkt för det västerländska kultursamhället. Det är samhällets skyldighet att i sin lagstiftning ge uttryck härför. Detta gäller även i abortfrågan. Ett har liv och bör som blivande människa ges rättsskydd. Den ofta framförda tesen att varje människa själv bör få bestämma över sin egen kropp måste avvisas. Det skulle innebära att människan fritt förfogar över livet i abortsammanhang över sitt eget och minst ytterligare ett och en sådan uppfattning är oförenlig inte bara med den kristna etiken utan också med den västerländska civilisationens djupaste rättstraditioner. Om abort i princip inte är tillåten, medför lagstiftningens normbildande verkan att en kvinna, som befinner sig i en icke önskad graviditet, i första hand utgår från att barnet skall födas. En i det närmaste obegränsad rätt till abort kan däremot leda till att alternativet att föda barnet inte övervägs tillräckligt allvarligt. Risken är också stor att abort allt mindre skulle betraktas som en nödlösning och alltmera framstå som ett av flera födelsekontrollerande medel. Enligt vår mening kan samhället inte acceptera abort annat än som en nödfallsutväg, som bör undvikas. Detta bör komma till uttryck i lagstiftningen. Därav följer att samhället också i andra avseenden söker motverka att abort skall behöva tillgripas. Detta gäller t. ex. i fråga om skolans sexualundervisning, inom familjerådgivningen och egentlig abortrådgivning. Vi kan inte som departementschefen såsom alltför onyanserad avfärda den kritik som utifrån etiska utgångspunkter av många remissinstanser riktats mot abortkommitténs förslag. Följden av denna departementschefens hållning har blivit ett förslag till lagstiftning, som står i strid med i vårt samhälle på alla andra områden allmänt vedertagna principer. 3 sami Nr 1729-1732 Vår slutsats blir att abort även i princip bör vara förbjuden. Den abortlag som reglerar i vilka fall undantag från förbudet medges bör bibehålla sin karaktär av undantagslagstiftning. Även departementschefen säger att abort alltid bör betraktas som en nödfallsutväg. Det framlagda lagförslaget avspeglar dock inte denna grundläggande princip, eftersom departementschefen i själva verket anger en tidsgräns, före vilken abort är rätt och efter vilken abort är fel. Fostrets rättsskydd måste självfallet avvägas mot andra legitima intressen. Det etiska dilemmat i abortfrågan uppkommer genom att två principer kommer i konflikt med varandra, två principer som vi vill uppfatta som var för sig absoluta och okränkbara. Det gäller principen om livets helgd och principen om humanitet och barmhärtighet mot en människa i en nödsituation. I ett sådant läge är det lagstiftarens ofrånkomliga ansvar att göra en avvägning och försöka göra den på sådant sätt, att den ena principen aldrig trädes för när mer än som är alldeles nödvändigt med hänsyn till den andra principen. Kvinnans uppfattning måste naturligtvis alltid tillmätas stor betydelse. Enligt vår mening har man emellertid ensidigt framhävt kvinnan på bekostnad av såväl fostret som mannen. Att kvinnan ensam skall få träffa avgörandet har betraktats som bevis för hennes frigörelse och självständighet. Förslaget innebär emellertid i realiteten ett stort steg bakåt från målsättningen om kvinnans och mannens gemensamma ansvar för hem och barn. I stället för att skjuta mannen i bakgrunden borde strävan vara att styrka hans känsla av delaktighet och medansvar. Därav följer att mannen liksom bör beredas tillfälle att yttra sig, om inte särskilda skäl talar däremot. Därmed understryks hans delaktighet och ansvar. Det är inte rimligt att kvinnan ensam skall stå för det svåra ställningstagandet. Det är inte heller säkert att propositionens förslag leder till att kvinnans egen vilja alltid blir utslagsgivande. I början av en graviditet befinner sig många kvinnor i ett ambivalent tillstånd, som gör det svårt för dem att själva klart bedöma sin situation. Vi ansluter oss så till vida till abortkommitténs förslag att de omständigheter som skall föreligga för att abort skall kunna utföras bör vara följande: Då det kan antas att kvinnans hälsa kan råka i fara eller hennes krafter allvarligt nedsättas, om havandeskap fortsätter. Då det kan antas att det barn hon sannolikt skulle föda, om hennes havandeskap fortsätter, kommer att lida av svårartad sjukdom eller svårt lyte. Då det av någon anledning är oskäligt betungande för kvinnan att hennes havandeskap fortsätter. Till frågan om ett fortsatt havandeskap skall anses oskäligt betungande bör den läkare som träffar avgörandet ta ställning efter en samlad bedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet, såväl de medicinska som de psykologiska och de sociala. Exempel på omständigheter som kan anses göra fortsatt havandeskap så oskäligt betungande att abort kan medges är att kvinnan redan förut har många barn, att hon närmar sig klimakteriet, att hon är mycket ung, att hon befinner sig i konfliktsituation med mannen eller att hon av skilda skäl icke kan antas kunna ta vård om barnet. Däremot bör det inte anses som oskäligt betungande, om ett havandeskap rubbar planer med avseende på studier eller yrkesliv. Det är vår uppfattning att ovannämnda indikationer skall gälla fram t. o. m. havandeskapets tolfte vecka. Därefter och fram till sextonde veckan måste bedömningen skärpas och synnerliga skäl för medgivande föreligga. Förbudet mot abort skall efter den sextonde veckan kunna genombrytas endast om starka medicinska indikationer föreligger och då endast efter tillstånd av . Tillstånd skall icke lämnas, då det kan antas att fostret är livsdugligt. Vi finner det väsentligt att understryka att abort bör ske . Ingreppet är då skonsammare för kvinnan, och risken för komplikationer har uppgivits vara mindre. Psykologiska skäl pekar i samma riktning. måste emellertid kvinnan ges möjlighet till eftertanke, varför tidsgränsen för tillämpningen av ovannämnda indikationer inte bör sättas så lågt att kvinnan kan finna sig försatt i en paniksituation. Å andra sidan måste en betryggande marginal finnas gentemot den tidpunkt vid vilken fostret kan antas vara livsdugligt. Propositionen utgår från att kvinnans avgörande skall träffas efter moget övervägande. Någon föreskrift om att hon i sitt ställningstagande skall rådgöra med annan än läkare föreligger inte. Enligt vår mening är det nödvändigt att kvinnan ges ett bättre stöd i sina överväganden. Vi anser således att kvinnan måste ges tillfälle att i samtal med en kurator grundligt diskutera igenom sina problem. Huvudsyftet med detta samtal skall vara dels att skapa klarhet om kvinnans verkliga vilja, dels att klarlägga vilka alternativ till abort som kan innebära en lösning av de problem som föranlett abortansökan. Detta samtal bör mer ha karaktären av samråd än rådgivning. Ett särskilt problem i sammanhanget är huruvida föräldrar till unga kvinnor skall underrättas om ingiven abortansökan. Enligt vår mening bör föräldrar beredas tillfälle att yttra sig, när en kvinna söker abort, såvida inte särskilda skäl talar häremot. Sådana skäl kan vara att all samhörighet mellan kvinnan och föräldrarna har upphört eller att kvinnans förhållande till föräldrarna kan befaras bli allvarligt skadat för framtiden. Innan läkaren fattar sitt beslut, skall han dels ha samrått med kuratom, dels ha haft ett ingående samtal med den abortsökande kvinnan. Vi vill i detta sammanhang understryka att utredning och eventuellt remissförfarande bör genomföras skyndsamt. Kvinnan skall givetvis ha rätt att överklaga läkarens beslut. Denne skall ha skyldighet att upplysa henne om hennes rätt att hos begära att beslutet ändras och dessutom till insända handlingarna i ärendet. Kvinnan skall få den hjälp hon kan behöva för att inlämna sin ansökan. I abortärenden är det särskilt betydelsefullt att kvinnan skall ha rätt till fritt läkarval och vara obunden av tillhörighet till sjukvårdsområde. Vi finner det angeläget att sjukvårdspersonal ges lagstadgad rätt att p. g. a. etiska betänkligheter ej behöva utföra abort. I 9 § i det i propositionen framlagda förslaget till abortlag anges straffbestämmelse för illegal abort, utförd av den som ej är behörig att utöva läkaryrket. Kvinna, som utför abort på sig själv, kan inte straffas enligt lagen. Härav följer att ej heller den som anstiftat henne till att utföra abort eller medverkat vid ingreppet kan straffas. Detta förhållande finner vi stötande. Det innebär en väsentlig försvagning av det ofödda barnets rättsskydd även under sena fosterstadier. Vi föreslår därför att straff även skall föreskrivas för den som anstiftar kvinna eller är kvinna behjälplig att själv utföra abort. Straffskalan bör innehålla såväl böter som fängelse. Abortlagen bör föreskriva straffansvar för den läkare som bryter mot abortlagens föreskrifter genom att före den sextonde havandeskapsveckans utgång utföra abort utan att någon av de av oss ovan angivna indikationerna föreligger eller genom att efter den sextonde havandeskapsveckan utföra abort utan att givit sitt tillstånd härtill. Straffskalan bör vara densamma som i motsvarande hänseenden föreslagits av departementschefen. Vi ansluter oss till förslaget att abort får utföras endast om kvinnan är svensk medborgare eller bosatt här i riket eller om i annat fall av särskilda skäl lämnar kvinnan tillstånd till åtgärden. Vi ansluter oss till förelaget att abort skall ske på allmänt sjukhus eller på annan sjukvårdsinrättning som godkänner. Vi ansluter oss till förslaget att talan ej får föras mot beslut i ärende om tillstånd till abort. Departementschefen konstaterar att det kan bli möjligt att avbryta havandeskap på farmaceutisk väg. Emellertid dras inga slutsatser härav i propositionen. Enligt vår mening måste utvecklingen i detta avseende följas uppmärksamt. En snabb ändring av lagstiftningen kan bli aktuell, eftersom sådana medel ej kan bedömas som läkemedel och därigenom kan skapa möjligheter till en oreglerad abortverksamhet. Med hänsyn till att vi anser att abort alltid bör betraktas som en nödlösning och att samhället därför bör aktivt verka för att förebygga behov av att denna utväg tillgrips, är det med tillfredsställelse vi hälsar flertalet av de olika förelag i abortförebyggande syfte som framlagts av chefen för . Vi vill i detta sammanhang särskilt framhålla det ansvar som åvilar skolan. Denna har i sin sexualundervisning en väsentlig abortförebyggande funktion att fylla, inte minst genom att klargöra för eleverna att en alltför tidig sexualdebut bör undvikas. På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig författningstext. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar 1. att avslå proposition 1974:70 i vad avser förslag till ny abortlag, 2. att abort även fortsättningsvis i princip skall vara förbjuden, 3. att havandeskap t. o. m. tolfte veckan därav skall kunna avbrytas, a. om det kan antas att kvinnans hälsa kan råka i fara eller hennes krafter allvarligt nedsättas, om havandeskap fortsätter, b. om det kan antas att det barn hon sannolikt skulle föda, om hennes havandeskap fortsätter, kommer att lida av svårartad sjukdom eller svårt lyte, c. om det av någon anledning är oskäligt betungande för kvinnan att hennes havandeskap fortsätter, 4. att för avbrytande av havandeskap mellan tolfte och sextonde veckan skall krävas synnerliga skäl, 5. att havandeskap efter sextonde veckan må avbrytas, endast om starka medicinska indikationer föreligger och efter tillstånd av , 6. att tillstånd till abort ej får lämnas, om det kan antas att fostret är livsdugligt, 7. att abort skall ske med för kvinnan skonsammaste möjliga metod, 8. att erforderlig tid skall anslås för samråd med läkare och kurator före abort, 9. att mannens uppfattning i abortärendet skall inhämtas, såvida icke särskilda skäl talar häremot, 10. att läkare och annan sjukvårdspersonal icke mot sin vilja skall behöva medverka vid abort, 11. att abortsökande kvinna skall ha rätt till fritt läkarval och vara obunden av tillhörighet till sjukvårdsområde, 12. att påföljd enligt vad som anges i propositionens förslag till abortlag skall förekomma både för den som utan att vara behörig att utöva läkaryrket uppsåtligen utför abort på annan och för läkare som handlar i strid med vad som ovan sägs i punkterna 3, 4 och 5, 13. att anstiftan till och medhjälp till illegal abort skall bestraffas med böter eller fängelse på sätt i motionen närmare anges, 14. att läkares beslut att avslå abortansökan skall kunna överklagas hos , 15. att bifalla de bestämmelser som föreslås i 57 §§ i propositionens förslag till abortlag. () () () () () () () PER () G. ()