bet · FX01UU5 · 1974-12-31 00:00:00 — utrikesutskottetsbetänkande nr 1974 UU 1974:5 Utrikesutskottetsbetänkande i anledning av motioner rörande svensk reaktion inför kränkningar avmänskliga rättigheter i olika länder. I motionen 1974:201 av () hemställesatt måtte uttala sin oro och kritik över behandlingen av den judiskabefolkningsgruppen i . Imotionen 1974:656 av m. fl. (c) hemställes att iskrivelse till Kungl. Maj:t ger sin önskan till känna att även fortsättningsvisaktivt verkar för förbättrade förhållanden i och för Chileflyktingar ienlighet med vad som anförts i motionen. 1motionen 1974:1278 av i m. fl. (fp) föresläs attriksdagen måtte uttala att Kungl. Maj:t i lämpliga former aktualiserar densvåra situation som bl. a. kristna, kulturarbetare, judar och andra minoritetsgrupperi befinner sig i och för vilka läget inger anledning till oro. Imotionen 1974:1280 av i m. fl. (m) hemställes att riksdagenuttalaratt Kungl. Maj:l börsöka finna lämpliga formeratt förbättra situationenför sådana religiösa grupper i och i andra delar av världen, förvilka läget inger anledning till oro. Motionerna berör möjligheterna att från svensk sidareagera inför kränkningar av mänskliga rättigheter i resp. Chilesamt att vidta åtgärder till hjälp för förföljda personer och grupper. Underefterkrigstiden har det mellan nationerna vuxit fram ett samarbete, som syftartill att i överenskommelser fastställa förpliktelser till iakttagande av vissamänskliga fri- och rättigheter. Detta samarbete vilar på en övertygelse attkampen mot förtryck, diskrimination och sociala orättvisor inne i länderna pålängre sikt utgör en förutsättning för stabila och fredliga förhållanden ävenmellan länderna. Sverigedeltar aktivt i det internationella arbete som pågår för att främja skyddet avmänskliga rättigheter. Alltsedan FN:s tillkomsthar förhandlingar förts i väridsorganisationen isyfte att (å till stånd internationella överenskommelser på de mänskligarättigheternas område. Ett första resultat uppnåddes 1948, när generalförsamlingenantog en aWmär) förklaring om mänskliga rättigheter. Förklaringen omfattaderätten till liv, frihet och personlig säkerhet, åsiktsfrihet, yttrandefrihet,religionsfrihet, mötesfrihet, rätten till arbete, rimlig levnadsstandard,undervisning, likhet inför lagen samt förbud möt slaveri, tortyr, godtyckligtfängslande och diskrimination på grund av ras, hudfärg, kön m. m. Förklaringenmedförde inga rättsliga förpliktelser för staterna. Avsikten var i stället attden skulle utöva ett moraliskt inflytande på medlemsstaternas regeringar ochden allmänna opinionen. Förklaringen har varit värdefull som en ledstjärna förden internationella debatten och för det fortsatta arbetet inom FN och andraorganisationer. Detfortsatta FN-arbetet resulterade 1966 i att generalförsamlingen godkände tvåinternationella konventioner om de mänskliga rättigheterna. Den ena av. dessainnehåller de medborgeriiga och politiska rättigheterna och kan sägas motsvara1948 års deklaration med vissa kompletteringar och preciseringar. Genomkonventionen åtarsig staterna ömsesidiga förpliktelser att bereda skydd föralla människor. Konventionen ger staterna möjligheter att inför en särskildFN-kommitté påtala om en annan stat inte fullgör sina skyldigheter. För att ettförfarande inför FN-kommiltén skall kunna upptas mot en konventionsstat krävsemellertid enligt artikel 41 i konventionen att denna stat har avgett ensärskild förklaring att den erkänner kommitténs behörighet att mottaga ochpröva framställningar härom. Tillkonventionen om medborgeriiga och politiska rättigheter ansluter sig ett s. k.fakultativt protokoll, som innehåller bestämmelser om rätt för enskildapersoner att besvära sig (jver kränkningar av de genom konventionengaranterade rättigheterna. Protokollet gäller endast i förhållande till destater som har anslutit sig till detsamma. FN:skonventioner om de mänskliga rättigheterna träder i kraft när 35 staterratificerat dem. föreligger 32 ratifikationer. Sverigehar ratificerat konventionerna och har dessutom dels avgivit en förklaringenligt artikel 41 om erkännande av FN-kommitléns behörighet i samband medförfarande mot medlemsstat. Vidarehar anslutit sig till det fakultativa protokollet om rätt för enskildapersoner att besvära sig över kränkningar av de genom konventionen garanteraderättigheterna. Blandde stater som ratificerat FN-konveniionen återfinns även ochChile, som emellertid inte avgett förklaringar enligt artikel 41 och inteheller anslutit sig till det fakultativa protokollet. InomFN pågår vidare ett arbete för att åstadkomma en deklaration om avskaffande avalla former av religiös ofördragsamhet. har yrkat på prioritet fördetta arbete, som emellertid inte lett till något resultat. I detta sammanhang kanäven nämnas den inom ram an- tagnaeuropeiska konventionen om mänskliga rättigheter, vilken varit i kraft sedan1953. Slutligenär det av intresse notera att skyddet av mänskliga rättigheter ingår bland defrågor som diskuteras mellan öst och väst vid den pågående europeiska säkerhets-och samarbetskonferensen. a.olika förslag till en deklaration omde principer som skall ligga till grund för samarbetet mellankonferensstaterna. Skyddet av mänskliga fri- och rättigheter har nämnts som enav dessa principer. Vidare behandlar konferensen frågan om åtgärder för attfrämja kontakter över gränserna och denna diskussion aktualiserar bl. a. den iFN-konventionen fastställda rättigheten för envar att fritt lämna ett land,inräknat sitt eget. Motionerna201, 1278 och 1280 berör behandlingen av Judar, vissa andra religiösa ochetniska minoritetsgrupper liksom vissa intellektuella, för vilka läget ingeranledning till oro. I motionen 1280 talas även om situationen för religiösagrupper i andra delar av väriden. Densvenska inställningen till övergrepp mot judar och oliktänkande i bl. a.Sovjetunionen har senast klargjorts av utrikesministern i ett anförande som svar på en enkel fråga. a. följande. Repressalier mot oliktänkande har i olikasammanhang varit föremål för stark kritik i . Regeringensinställning har alltid varit att man härvid har att göra med brott mot denallmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna som antogs av FN:sgeneralförsamling 1948 och som i sin andra artikel klart förbjuderdiskriminering av denna typ. Svenskaregeringens möjligheter att agera när det gäller företeelser av detta slag ärgivetvis mycket begränsade. Men vi fördömer alla former av förföljelser motoliktänkande i vilket land det än gäller. Vi stöder strävandena att genominternationella överenskommelser förhindra sådana förföljelser och vi harsålunda 1971 ratificerat de konventioner rörande de mänskliga rättigheterna somframgick ur den FN-deklaration jag berörde. Vårinställning är alltså klar. torde genom regeringsuttalanden iriksdagen i olika sammanhang vara väl medveten om inställning i vadgäller åtgärder som åsidosätter mänskliga rättigheter och grundläggandefriheter. Det framgick vidare av utrikesministerns inlägg idebatten att statsministern särskilt fäst de sovjetiskamyndigheternas uppmärksamhet på den oro som den känner iett individuellt fall av särskilt ömmande karaktär. 1ett svar på en enkel fråga i uttryckte utrikesministernförhoppningen att de inskränkningar i rätten för judar alt lämna Sovjetunionensom man syntes kunna konstatera inte innebar någonändring i politik i fråga om att tillåtautvandring av judar. Sverigesreaktion inför övergrepp i mot den intellektuella oppositionenuttrycktes i statsministerns deklaration i den 27 feb-. Idenna deklaration som här nedan återges, instämde ledarna för ,moderata samlingspartiet och . Vi lever i ett samhälle där medborgarna anser detsom en självklar rättighet att fritt ge uttryck åt sina åsikter. Det ärtillgångar som vunnits i en sekellång kamp. Vi lår aldrig förslappas iförsvaret av dessa rättigheter. Vi måste vara medvetna om att denpolitiska, sociala och tekniska utvecklingen ändrar förutsättningarna förrättigheternas utövande. Försvaret för dem måste anpassas därefter. Underefterkrigstiden har det mellan nationerna vuxit fram ett samarbete, som syftartill att i överenskommelser fastställa förpliktelser till iakttagande av vissamänskliga fri- och rättigheter. Detta samarbete vilar på en övertygelse attkampen mot förtryck, diskrimination och sociala orättvisor inne i länderna pålängre sikt utgör en förutsättning för stabila och fredliga förhållanden ävenmellan länderna. Därförhar vi anledning, och också rättighet, att ge uttryck åt indignation ochbestörtning då vi hör om enskilda människor eller grupper av människor somutsätts för förföljelse därför att de ger uttryck åt sina uppfattningar ilitterära, historiska eller politiska frågor. Det är därför naturligt att vistarkt reagerar mot utvisningen av . En människa måste harätten till sitt hemland, rätten att bo och verka i sitt eget land, att därutveckla sin skapande gärning. Det är lika naturiigt att vi med oro har tagitdel av uppgifter som kan tyda på att tvångsåtgärder planeras mot andraframstående personligheter som utövar vetenskaplig och litterär verksamhet. Jagtänker på en man som professor . Det är inte oförenligt med den viktigaprincipen om respekt för andra folk och deras samhällsförhållanden om vi sägeratt vi med största uppmärksamhet följer myndigheternas hållning i de fall jagnu särskilt nämnt på samma sätt som vi gör när det gäller behandlingen avoliktänkande på andra håll. Jag är övertygad om att jag därmed företräder enuppfattning som delas av en överväldigande majoritet av det svenska folket. Utskottet vill understryka alt det är rättatt reagera mot kränkningar av elementära mänskliga rättigheter och friheter,i vilket land de än må inträffa. Manifestationen i av de fyra storapartierna illustrerar att denna uppfattning har brett stöd hos detsvenska folket. Imotionen 656 påtalas de upprörande förföljelserna i av människor sombefinner sig i opposition mot miliiärregeringen samt den tortyr och allmäntomänskliga behandling som politiska fångar där utsätts för. a. att måste medverka till en internationell opinion somtvingar militärregimen att frige alla politiska ISngar i koncentrationslägren,attstoppa övergreppen mot dem som tvingas ta sin tillflykt till olika ambassaderoch att göra slut på förföljelserna av den politiska oppositionen i landet.Vidare anför motionärerna att med kraft måste verka i FN för attvärldsorganisationen tar ansvaret för de politiska fiyk- tingarnasframtid och att för egen del fortsätter att ge asyl till så mängafiyktingar som möjligt samt aktivt arbetar på att förmå andra stater attutvidga sin flykiingkvot. Utskottetvill erinra om alt i FN genom utrikesministerns anförande igeneralförsamlingen den II tagit upp frågan om utvecklingen iChile. Utrikesministern framhöll bl. a. alt medlemmarna av den störtaderegeringen hade fängslats, pariamentet upplösts, politiska partier förbjudits,motståndsmän förföljts och dödats. Det var viktigt, menade utrikesministern,att den våg av protester runt om i världen som händelserna i väckt intetystnade. För FN och dess medlemsstater var det en tvingande uppgiftatt nu bistå förtryckets offer. En stor humanitär insats behövdes för att geflyktingarna av olika nationaliteter en . Medlemsstaterna borde lämnapositiva svar på fiyktingkommissariens vädjan till dem att motta flyktingarfrån , sade utrikesministern vidare. 1samband med förhandlingar med de stater som har fordringar i om enåterbetalningsplan avseende utlandsskulder har bl. a. påtalatbristen på respekten i för grundläggande fri- och rättigheter. Fastänpolitiska frågor normalt inte hör hemma i förhandlingar av detta slag kundedeltagarna enas om ett uttalande som fäster uppmärksamheten på den betydelseman tillmäter denna fråga. Regeringenhar på olika sätt sökt bistå offren för den chilenska regeringens politik. Sålundahar tagit emot över 900 flyktingar från . Arbetet för att ta emotytterligare ömmande fall fortsätter. Även familjemedlemmar till flyktingar somredan befinner sig här väntas till . En stor del av fiyktingarna hadeursprungligen getts asyl på den svenska ambassaden i . Fortfarandebereder ambassaden skydd åt några personer som tagit sin tillflykt dit eftermilitärkuppen och man hoppas alt dessa skall kunna sändas till Sverige.Regeringen har gett ett bidrag på 1,5 milj. kr. till FN:s flyktingkommissarietill hjälp åt flyktingar som befinner sig i andra länder. Vidare har genom SIDAutbetalats sammanlagt 2 milj. kr. i humanitärt bistånd. Härav harLutherhjälpen erhållit 1 milj. kr. och Svenska röda korset . lämnats till den chilenskafredskommittén som bl. a. ger rättshjälp åt personer som anklagats förpolitiska brott. Regeringenhar vidare anvisat 3 milj. kr. för ett stipendieprogram. Av dessa medel kanbekostas 30 tjänster åt chilenska forskare samt stipendier åt fiyktingar frånChile i andra länder. Utskottetvill i detta sammanhang även erinra om sitt av godkända betänkande1973:20. I detta framhölls bl. a. att det är angeläget alt regeringenfortsätter sina ansträngningar att undsätta människor som befinner sig i ensvår situation på grund av kuppen i och liksom verkar förgenomförandet av effektiva internationella hjälpåtgärder. lades alt vi börvara beredda alt även lämna hjälp på ål befolkningen i genom lämpliga kanaler samt att ställningstaganden till formerna för sådan hjälp får ske när lägel möjliggör delta. Utskottet vill uttala sin oro över de kränkningarav mänskliga rättigheter i , och andra delar avvärlden som påtalats i motionerna 201, 656, 1278 och 1280. I fråga om den judiskabefolkningsgruppens situation i vill utskottet även erinra om att denna fråga behandlats av , som den 21 januari 1974antagit en rekommendation härom tillministerkommittén. Däri uppmanas medlemsregeringarna (genom ministerkommittén) att sökapåverka sovjelmyndigheterna att bidratill en fortsatt förbättring av öst-västrelationerna i säkerhetskonferensensanda genom att bl. a. förenkla och påskynda behandlingen av judars ulresean-sökningar, genom alt garantera all inga repressalieåtgärder vidtasmot de sovjetiska judar som vill utnyttja sin elementära och av de mänskligaräi-tighetskonventionernasanktionerade rätt att utvandra, genom att ge denjudiska befolkningsgruppen de kulturella och religiösa rättighetersom tillkommer denna i enlighet med artikel 123 i författning saml genom att uttryckligen förbjuda antisemitisk propaganda i böcker och andra publikationer. Utrikesulskotlel ansluter sig till den uppfattning somuttryckts i Europarådels rådgivande församlingsrekommendation, vars fullständiga textbifogas till detta belänkande. Av den tidigare lämnaderedogörelsen framgår alt regeringens inställning ligger i linje med denna rekommendation liksom med de yrkandensom framförts i motionerna. Uiskotiei förutsäiter alt regeringen även kommer att uppmärksamtfölja utvecklingen i fråga om staters efterlevnad av FN:s förklaring om de mänskligarättigheterna samt övriga iniernalionella överenskommelser på detta område. Liksom bör regeringen på lämpligt sätt reagera mot förekommande kränkningarav individers fri-och rätiighetersamt verka för hjälp ål offer förförtryck och förföljelse. Motionerna 1974:201,656, 1278 och 1280 torde få anses besvarade med vad utskottet anfört. all anser motionerna1974:201, 656, 1278 och 1280 besvarade med vad uiskotiei anfört. Närvarande:herr i (s), fru tredje vice talmannen (),herr förste vice talmannen i (c), herrar (), (), i (c), herrar (). (), (), (), (), (), herrar () ochWijkman (m). avherrar , , , , och (): Ehuruvi ansluter oss till de värderingar av de nuvarande förhållandena i somgörs i utskoiiets yttrande anser vi detta i ett väsentligt avseendeofullständigt. Att Allenderegimens fall innebar ett tragiskt avbrott av enlöflesrik utveckling för folk ulsägs sålunda icke i betänkandet. Däremotbehandlas i motion 656, som undertecknats av ett antal centerpartister,bakgrunden till händelserna i . "Militärkuppeni utgjorde ett av de allvarligaste bakslag för den politiska demokratinsom skett . Därigenom bröts ett mycket lovande försök attpå demokratisk väg och med fredliga medel bryta ned existerande klasskillnaderoch åstadkomma en ekonomisk utveckling som skulle komma folket tillgodo." Indignationenöver det inträffade kan uttryckas på olika sätt. Även utrikesministern har iFN:s generalförsamling uppehållit sig vid bakgrunden till den senasteutvecklingen i . Han framhöll bl. a. att fått ge sitt livdå han arbetat för bättre sociala förhållanden för stora grupper av sitt landsmedborgare. Genom militärjuntans kupp avbröts brutalt den löftesrikautvecklingen fram emot demokrati och social rättvisa. Vifinner det beklagligt att utskottets majoritet Inte velat ge utrymme för dessasynpunkter i utskottels yttrande på s. 5. Rekommendation722 (1974) angående den judiska befolkningsgruppens situation i 1. som erinrar om sin rekommendation 632 (1971)angående den judiska befolkningsgruppens situation i ; 2. som med tillfredsställelse noterar all ettbetydande antal sovjetiska Judar har erhållit tillstånd att lämna Sovjetunionensedan början av 1971; 3. som emellertid är medveten om de fortsattaövergreppen mot sovjetiska judar vilka ansöker om utresetillstånd samt om demånga fallen då sådana ansökningar utan giltigt skäl avslagils; 4. som är oroad över det allvariiga mänskliga lidandesom följer av alt familjer godtyckligt splittras; 5. som djupt oroas över de upprepade rapporternaangående polisövergrepp, godtyckliga arresteringar och skådeprocesser motmedlemmar av den Judiska befolkningsgruppen i liksom översituationen för de fångar som redan har dömts; 6. som oroas över faran för ytteriigare aktioner motsovjetiska medborgare av Judiskt ursprung vilka ansöker om utresetillstånd pågrundval av den allmänna förklaringen om mänskliga rättigheter och deninternationella konventionen angående avskaffandet av alla former avrasdiskrimination; 7. som oroas över de uttryck för s. k. antisionistiskpropaganda i vilka ofta inte kan skiljas från antisemitism ochsom lätt kan framkalla latent antisemitism; 8. som vidare oroas över den fortsatta inskränkningeni sovjetiska judars frihet att utöva sin religion, att upprätthålla judisktkulturellt liv (böcker, tidskrifter, teater m. samt att i tryck användaeller att lära Judiska språk såsom Jiddisch och hebreiska; 9. som uppmärksammar syftet med den pågåendekonferensen om europeisk säkerhet och samarbete, samt i detta sammanhangsärskilt kapitel III ("samarbete på humanitära och andra områden") ide slutgiltiga rekommendationerna från de föregående Helsingfors-samtalen; 10. rekommenderaratt ministerkommittén uppmanar medlemsregering arna att söka påverka Sovjelmyndigheterna att bidra till en fortsattförbättring av öst-västrelationerna, och sålunda även att handla i den europeiska sä kerhets- och samarbetskonferensens anda: I. genom att undanröja hinderför samt förenkla och påskynda proceduren för meddelande av utresetillståndtill de judar som av olika skäl önskar emigrera; 11. genomatt garantera att inga repressalieåtgärder vidtas mot sovjetiska Judar som vill utnyttja sin elementära rätt att lämna landet i enlighet med den allmänna förklaringen om mänskliga rättigheter och den internationella konventionenom avskaffande av alla former av rasdiskriminering; genom att ge den Judiska befolkningsgruppen dekulturella och religiösa rättigheter som tillkommer samtliga nationella ochetniska grupper i enlighet med artikel 123 i författning; genom att i enlighet med sistnämnda artikeluttryckligen förbjuda antisemitisk propaganda i böcker och andra publikationer.