bet · FX01JuU10 · 1974-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsbetänkande nr 1974 JuU 1974:10 betänkande i anledning av Kungl. Maj:tsi propositionen 1974:1 gjorda framställningar om anslag för /75till brottsförebyggande rådet, m. m. jämte motioner. Kungl.Maj:t har i propositionen 1974:1 bilaga 4 () under punktenA 11 (s. 18-53) föreslagit att dels godkänna att ett brottsförebygganderåd med de uppgifter som angetts i statsverkspropositionen inrättas den 1 juli1974, dels bemyndiga Kungl. Maj:t att vid rådet inrätta en ordinarie tjänst somchef för rådets kansli med beteckningen r, dels ock till ; Förvaltningskostnader för /75 anvisa ett förslagsanslagav . I motionen 1974:151 av . (m) hemställs såvitt nu är i fråga att dels hos Kungl. Maj:tanhåller att det brottsförebyggande rådet får i uppdrag att företa en analysav massmedias roll i samband med brott och brottsförebyggande verksamhet ochatt framlägga förslag om formerna för ett förbättrat samarbete mellanpolisen och (yrkande 1), dels anhåller att Kungl. Maj:t låterinsamla och sammanställa uppgifter om vad brottshgheten kostar samhället och denenskilde i enlighet med vad i motionen anförs (yrkande 2), dels hos Kungl.Maj:t anhåller att en utredning tillsätts med uppgift att framlägga förslagtill sådana åtgärder att samhället snabbt kan reagera mot unga lagöverträdare,varvid någon form av jourdomstolar främst i storstäderna samt en ny påföljd iform av kortvarigt frihetsberövande också bör övervägas (yrkande 3), dels hosKungl. Maj:t anhåller att forskningsgruppen inom det brottsförebyggande rådetfår i uppdrag att initiera kriminologisk grundforskning i enlighet med vad imotionen anförs (yrkande 9), dels hos Kungl. Maj:t uttalar att ytterligare enprofessur i kriminologi inrättas och att Kungl. Maj:t framläggerförslag härom (yrkande 10), dels ock uttalar att det brottsförebyggande rådeticke bör inrättas som en fristående myndighet utan bör anknytas tillstatsrådsberedningen (yrkande 11). I motionen 1974:195 av . (m) hemstäUs att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag ominrättande av en forsknings- och utvecklingsenhet vid ihuvudsaklig överensstämmelse med vad som förordats i betänkandet (SOU 1973:35)Kriminologisk forskning. I motionen 1974:276 av i m. fl. (fp,c, m) hemstäUs att hos Kungl. Maj:t anhåUer om förslag rörandeinrättandet av en forsknings- och utvecklingsenhet vid ienUghet med vad som anförs i motionen. I motionen 1974:636 av m. fl. (c) hemställssåvitt nu är i fråga dels att beträffande brottsförebyggande rådetskonstruktion uttalar att rådet bör förankras i statsdepartementen i enlighetmed vad i motionen anförs och att rådet i avvaktan på förnyad prövning av fråganom dess konstruktion fortsätter sin verksamhet som kommitté (yrkande 1), delsatt vid behandlingen av Kungl. Maj:ts proposition 1974:1, bUaga 4,punkt A 11 beslutar att tUl : Förvaltningskostnaderför /75 anvisa ett förslagsanslag av . (yrkande 2a). 1 motionen 1974:1259 av herrar () och iMora (fp) hemställs såvitt nu är i fråga att beslutar att hos Kungl.Maj:t begära en översyn av val av kriminaliserade beteenden ochav specialstraffrätten i syfte att begränsa antalet straffbestämmelser (yrkandeA 1). I motionen 1974:1261 av i m. (fp) hemställs att hos Kungl. Maj:t dels som sin mening uttalar attbrottsförebyggande rådet bör i avvaktan på förnyad prövning av frågan om desskonstruktion t. v. fortsätta sin verksamhet som kommitté, dels anhåller om enförutsättningslös utredning av förslaget att domstolarna i brottmål endast tarställning till skuldfrågan medan ett särskilt organ med starkt inslag avbehandlingsexpertis beslutar om behandlingens utformning. I propositionen föreslås att ettbrottsförebyggande råd skall inrättas . Rådet är avsett att varaett samordnande och rådgivande organ som, i samverkan med de olika myndighetervUka på sina särskilda områden bedriver brottsförebyggande verksamhet, skallgenom insatser på bred front söka komma tUl rätta med brottsligheten. Enligtförslaget skaU rådet självt inom ramen för sina resurser avgöra vUka frågorrådet anser vara av sådan vikt i det brottsförebyggande arbetet att de börutredas närmare och under vilka former verksamheten skall bedrivas. Avsikten äratt rådets arbete i stor utsträckning skaU bedrivas i arbetsgrupper. Rådet föreslåsbli en självständig myndighet direkt under Kungl. Maj:t och ledas av en avKungl. Maj:t utsedd styrelse. arbetet skall ledas av ett verkställande utskott. Rådetföreslås till sitt förfogande få ett kansli bestående av två enheterunderställda chefen för rådets kansli jämte viss administrativ personal. Avenheterna skall ~ med hänsyn till forskningens stora betydelse för rådetsverksamhet en fungera som utvecklingsenhet. Den andra föreslås få benämningenutredningsenhet. Till rådet skall knytas experter från olika myndigheter ochförsäkringsbolag samt en samrådsgrupp med företrädare frän-organisationer ochmyndigheter som endast mera allmänt eller i samband med arbete i viss arbetsgrupphar anledning att medverka i rådets arbete. Forskningen avses bli representeradav en ledamot i rådets styrelse. Vidare skall till rådet knytas en vetenskapligreferensgrupp. Till grund för förslaget ligger dels det av utredningen omett centralt råd för samordning av samhäUets insatser mot brott avgivnabetänkandet (Ds Ju 1973:6) Det brottsförebyggande rådet, dels det av kommitténför kriminologisk behandlingsforskning avgivna betänkandet (SOU 1973:35)Kriminologisk forskning. Med hänsyn till det angelägna i att det brottsförebygganderådets verksamhet kom i gång tillkallade chefen för justitiedepartementetefter Kungl. Maj:ts bemyndigande den sakkunniga med dearbetsuppgifter som utredningen om ett centralt råd för samordning av samhäUetsinsatser mot brott föreslagit (Ju 1973:14). I samband härmed upphörde bl. a.det tillsatta samarbetsorganet för åtgärder mot ungdomsbrottsligheten(Ju 1966:58). De sakkunnigas arbete som bedrivs i kommittéform avses upphöra omett brottsförebyggande råd inrättas den 1 juU 1974. Inom kommittén har hittillstillsatts nio arbetsgrupper. En arbetsgrupp skall verka för att åtgärder vidtasframför allt från samhällets och företagens sida för att förhindra uppkomstenav brottstillfällen och i övrigt försvåra möjligheterna att begå brott. Enarbetsgrupp skall ägna sig åt frågor om kriminalitetsprognoser. En arbetsgruppskall i enlighet med de närmare direktiv som lämnas av rådets verkställandeutskott biträda rådet i frågor rörande utskottets externa informationsverksamhet.För narkotikafrågor finns en särskild arbetsgrupp med uppgift att följautvecklingen inom och utom landet på området. En arbetsgrupp har till uppgiftatt verka för samarbete mellan socialvård, skola och polis och en arbetsgruppskall ägna sig åt frågor angående brottsförebyggande verksamhet bland barn ochungdom i skolåldern. En arbetsgrupp har till uppgift att verka för att åtgärdervidtas i syfte att underlätta anpassningen i samhället av personer som avtjänatfrihetsberövande påföljder. Skolundervisningen i lag och rätt skall följas ochfrämjas av en arbetsgrupp. Slutligen åligger det en arbetsgrupp att övervägahur uppgiften att verka för att lagstiftningen håller jämna steg medsamhällsutvecklingen skall lösas. Som utskottet åtskilliga gångerframhållit då frågor om brott och brottsbekämpning aktualiserats iutskottsarbetet krävs i kampen mot brottsligheten inte bara insatser avrättsväsendet utan även av olika sociala myndigheter och organ, arbetsmarknadensföreträ- dåre och skolan samt av enskilda, företag ochorganisationer. Det är här fråga om åtgärder pä en bred front och delvisutanför vad som brukar betraktas som kriminalpolitik. En väsentlig förutsättningför att sådana åtgärder skall kunna leda till en varaktig minskning avbrottsligheten är att det finns möjligheter att samordna de skildaverksamheterna. har saknats en instans med den mera övergripandeuppgiften att samordna och planera det brottsförebyggande arbetet, ochutskottet har också ~ då utskottet prövat motioner om tillsättande av enkriminalpohtisk beredning - uttalat att det kan finnas skäl att övervägainrättandet av ett centralt organ för att få ett mera samlat grepp på detkriminalpolitiska utvecklingsarbetet. Mot bakgrund av det anförda ser utskottet medtillfredsställelse att förslag nu framlagts om inrättande av ettbrottsförebyggande råd med uppgift framför allt att samordna samhällets ochenskUdas insatser mot brott. Utskottet ansluter sig i stort tiU vad somföreslagits beträffande rådets uppgifter och organisation. 1 likhet meddepartementschefen vill utskottet också understryka att det är angeläget attrådet inte bara verkar för en defensiv insats i brottsbekämpningen utan äventillgriper en mera offensiv metod i form av utarbetande av förslag tUlåtgärder. 1 det följande återkommer utskottet till de olika spörsmålsom aktualiserats i motioner eller eljest tilldragit sig utskottets särskildauppmärksamhet. Förslaget i propositionen att rådetskall bli en fristående myndighet direkt under Kungl. Maj:t kritiseras i tremotioner. I motionen 1974:151 uttalas farhågor för att kompetenskonflikter kanuppstå mellan rådet och myndigheter som driver brottsförebyggande verksamhetoch för att berörda myndigheter kan komma att avstå från att aktualiseraåtgärder i väntan på initiativ från rådet. Om rådet blir en självständigmyndighet föreligger enligt motionärerna också fara för en ökad byråkratiseringmed åtföljande försening av och tröghet i handläggningen av rådets väsentligauppgifter. Yrkandet går ut på att skall uttala att detbrottsförebyggande rådet inte bör inrättas som en fristående myndighet utananknytas tUl statsrådsberedningen. I motionen 1974:636 ifrågasätts om det brottsförebygganderådet getts en sådan konstruktion och sådana resurser att det verkligen kangöra tUlräckligt effektiva insatser. Enligt motionärerna är vissa av deuppgifter som avses bli anförtrodda rådet av en art som typiskt sett börhandhas av statsdepartementen. Särskilt gäller detta samordningen av olikasamhällsorgans insatser. En sådan samordning kan enligt motionärerna knappaståstadkommas på verksamt sätt genom ett med andra myndigheter jämställt organ.Motionärerna anser att uppgifter av denna art måste åvila regeringen ochhänvisar till att en av grundtankarna bakom departementsreform var attdepartementens huvudupp- gifter skulle vara planering och samordning. Mot bakgrundav det anförda anser motionärerna att ytterligare överväganden om detbrottsförebyggande rådets konstruktion bör komma tiU stånd, varvid särskiltbör prövas alternativet med att förankra rådet i Kungl. , t. ex.genom att chefen för och eventuellt andra statsråd ingåri rådet. Yrkandet går ut på att beträffande rådets konstruktion skaUuttala att rådet bör förankras i statsdepartementen i enlighet med vad somanförts av motionärerna och att rådet i avvaktan på förnyad prövning av fråganom dess konstruktion fortsätter sin verksamhet som kommitté. Liknandesynpunkter framförs i motionen 1974:1261, vari yrkas att som sinmening skaU uttala att det brottsförebyggande rådet bör i avvaktan på förnyadprövning av frågan om dess konstruktion tiUs vidare fortsätta sin verksamhetsom kommitté. Utskottet, som i ärendet fått kompletterande upplysningarav företrädare för och kommittén, vill i anledning avmotionerna understryka vad inledningsvis framhåUits, nämligen att detbrottsförebyggande rådet är avsett att vara ett samordnande och rådgivandeorgan med huvuduppgift att i samarbete med de olika myndigheter, vUka på sinasärskilda områden bedriver brottsförebyggande verksamhet, söka komma tillrätta med brottsligheten genom insatser på bred front. Som departementschefenframhåller skall rådet självfallet inte ha någon direktivrätt i förhållandetill dessa myndigheter och organ. Någon ändring av ansvarfördelningen i frågaom insatser i brottsförebyggande syfte på skilda områden är således inteavsedd. Beaktas bör också att de myndigheter och organ vUka närmast blirberörda av rådets verksamhet avses bli representerade i rådet och dessexpertorgan och härigenom får insyn,i och inflytande på rådetsverksamhetsplanering. Mot denna bakgrund är det enligt utskottets meningnaturligast att rådet inrättas som en fristående myndighet direkt under Kungl.Maj:t. För en sådan ordning talar också att myndighetsformen innebär påtaghgapraktiska fördelar. a. kan personalen vid rådets kansli erbjudas fastatjänster, vilket torde vara av stor betydelse för att rådet skall kunna fåtUlgång till kvalificerade befattningshavare. I enlighet med det anförda tUIstyrker utskottet Kungl.Maj:ts förslag i denna del och avstyrker motionerna 1974:151, 1974:636 och1974:1261 i motsvarande delar. Härutöver vill utskottet i anledning avuttalandena i motionen 1974:151 understryka vikten av att rådet kontinuerligtinformerar andra berörda organ om sin verksamhetsplanering. Det är också somdepartementschefen framhåller av betydelse att myndigheterna bl. a. för attundvika dubbelarbete samråder med rådet vid planeringen av verksamhet som harnärmare anknytning till rådets uppgifter. Tillkomsten av rådet får självfalletinte medföra att myndigheterna i sin verksamhetsplanering avstår från att taupp brottsförebyggande åtgärder. 1 * 1974. Som inledningsvis framhåUits skalldet brottsförebyggande rådet framför allt ha tUl uppgift att samordnasamhällets och enskUdas insatser mot brott och därvid bevaka debrottsförebyggande synpunkterna. Rådet skall vidare inom ramen för sinaresurser vara oförhindrat att självt avgöra vUka frågor rådet anser vara avsådan vikt i det brottsförebyggande arbetet att de bör utredas närmare avrådet. I motionen 1974:151 hemstäUs att hos Kungl.Maj:t skall anhålla att rådet får i uppdrag att företa en analys av massmediasroll i samband med brott och brottsförebyggande verksamhet och att snarastframlägga förslag om formerna för ett förbättrat samarbete mellan polisen ochSveriges Radio (yrkande 1). Motionärerna framhåller att massmedia spelar enviktig roU när det gäUer att påverka attityder och skapa opinioner, och dekritiserar i vissa avseenden verksamheten vid . Arbetsfältet för rådet kommer att bli mycket vidsträcktmed hänsyn tOl att de flesta samhällsfrågor direkt eller indirekt kan fåbetydelse för brottsutvecklingen. Mot denna bakgrund anser utskottet i likhetmed departementschefen ätt närmare direktiv för rådets verksamhet lärnpligeninte bör meddelas. Utskottet tUIstyrker således att rådet självständigt fårbesluta om sina arbetsuppgifter. Vad gäller det i motionen upptagna spörsmålet delarutskottet motionärernas uppfattning om vikten av att massmedia engageras i detbrottsförebyggande arbetet. Utskottet vill erinra om att i betänkandet Det brottsförebygganderådet utredningen framhåller att tUl de frågor som påkallar särskilduppmärksamhet av rådet bör bl. a. information om straffades situation för attändra allmänhetens attityder. Utredningen erinrar också om att samarbetsorganetför åtgärder mot ungdomsbrotts-hgheten övervägt att ta upp bl. a. massmediasbevakning av kriminalitetsproblem och insatser i brottsförebyggande syfte.Frågor angående åtgärder för att förbättra förhållandet mellan polisen ochallmänheten berördes också i brottskommissionens betänkande (Ds Ju 1973:5)Åtgärder för att bekämpa brottsligheten och förbättra den allmänna ordningen,vilket låg till grund för Kungl. Maj:ts förslag i propositionen 1973:115. Ipropositionen anförde departementschefen att frågan om förhållandet mellanpolisen och allmänheten bhr en viktig uppgift för det centrala rådet församordning av samhällets insatser mot brott. Som framgår av vad utskottetinledningsvis anfört har inom kommittén tillsatts ensärskild arbetsgrupp för informationsfrågor. Av vad utskottet sålunda anfört framgår att det avmotionärerna upptagna spörsmålet redan aktualiserats såväl inomjustitiedepartementet som i rådet. Med hänsyn härtill är någon riksdagensåtgärd i anledning av motionen i denna del (yrkande 1) inte påkallad. I detta sammanhang behandlar utskottet några motionsvägenupptagna spörsmål med nära anknytning till det brottsförebyggande rådetsverksamhet. I motionen 1974:151 hemställs attriksdagen skall anhålla att Kungl. Maj:t låter insamla och sammanstäUauppgifter om vad brottsligheten kostar samhället och den enskilde i enlighetmed vad i motionen anförts (yrkande 2). I motionen pekas på flera områden, därsamhället och enskilda orsakas kostnader av brottshgheten, och framhålls attinga försök görs att utröna vad den samlade brottsligheten kostar samhället ochenskilda. Stora belopp satsas inom många samhällsområden pååtgärder som direkt eller indirekt syftar till att bekämpa brottsligheten ochpå verksamheter som går ut på att bota skadeverkningarna av brott. Åtgärdernaberör i stor utsträckning även andra verksamhetsområden änjustitiedepartementets. Av naturliga skäl är det i det närmaste omöjligt attmed någon större grad av säkerhet bedöma vad brottsligheten totalt kostarsamhället. Det är knappast ens möjligt att ange samhällets utgifter för denbrottsbekämpande verksamheten. 1 sistnämnda hänseende har emellertid gjortsvissa beräkningar, som redovisas i den inledande översikten i bilaga 4 tUlårets statsverksproposition. Det är här fråga om den del av anslagen inomrättsväsendet som är avsedd för åtgärder mot brott, fördelade dels på olikaåtgärdsgrupper, deis på olika verksamhetsgrupper. Det sammanlagda beloppetuppgick /74 tUl ca . Beloppet är framräknat medvissa förenklingar och begränsningar. I sammanhanget kan ytterligare nämnas attinom kontinuerligt pågår insamling och sammanställning avuppgifter om vad vissa brott kostar den enskUde. Arbetet är i huvudsak baseratpå uppgifter från försäkringsbolagen. Frågan har också diskuterats inomsamarbetsorganet för ADB inom rättsväsendet. I anslutning till vad utskottet anförde ianledning av en motion om beräkning av den enskildes kostnader förbrottsligheten (JuU 1973:26) vill utskottet framhåUa att även om andravärderingar än rent ekonomiska ytterst blir avgörande i kampen motkriminaliteten det finns anledning att fortsätta arbetet med att undersöka vadden samlade brottsligheten kostar. Någon särskild åtgärd från sida idetta hänseende är dock inte erforderlig. Utskottet avstyrker alltså motionen1974:151 i denna del (yrkande 2). I samma motion begärs också att en utredning skalltillsättas med uppgift att framlägga förslag tUl sådana åtgärder att samhälletsnabbt kan reagera mot unga lagöverträdare, varvid någon form av jourdomstolarfrämst i storstäderna samt en ny påföljd i form av kortvarigt frihetsberövandebör övervägas. Motion.sspörsmålet har tidigare berörts av utskottet,senast i samband med de i propositionen 1973:115 framlagda förslagen tUlåtgärder för att bekämpa brottsligheten och förbättra den allmänna ordningen. Isamband med avstyrkande av ett motionsyrkande med samma syfte som nuförevarande yrkande underströk utskottet (JuU 1973:26) särskilt med tanke påde unga lagöverträdarna - angelägenheten av att tiden mellan den brottsligahandlingen och myndigheternas slutliga ställningstagande blir så kort som möjligt. Utskottet anslöt sig vidare till den av brottskommissionen framförda uppfattningen att åtgärderbör vidtas som gör det möjligt för samtliga berörda myndigheter, dvs. polis,åklagare, barnavårdsnämnder och domstolar, att kunna behandla förekommandeärenden med erforderlig skyndsamhet, så att nödvändiga stöd- och hjälpinsatsersätts in på ett så tidigt stadium som möjligt. De närmare övervägandenahärvidlag skulle enligt utskottet kunna anförtros det centrala rådet, somenligt betänkandet Det brottsförebyggande rådet avsågs med förtur ta upp frågorrörande ungdomsbrottsligheten och olika samarbetsfrågor på rättsvårdsområdet. Vad utskottet sålunda anförde äger alltjämt giltighet. motionen framförda tanken på särskilda jourdomstolar för unga lagöverträdarekan utskottet hksom föregående år inte ställa sig bakom. Ej heUer finnerutskottet anledning att frångå tidigare ställningstagande tillfrågan om införandet av en ny påföljd för unga lagöverträdare i form av ettkortvarigt frihetsberövande. Som utskottet framhöU är nämhgen detbehov som en sådan påföljd främst är avsett att fylla i erforderligutsträckning tiUgodosett genom regler om anstaltsbehandUng isamband med skyddstillsyn samt i fråga om det yngre klientelet genombarnavårdslagens bestämmelser om omhändertagande för utredning och intagningpå ungdomsvårdsskola. Utskottetavstyrker alltså motionen 1974:151 i denna del (yrkande 3). I motionen 1974:1259 tas upp en fråga om en allmän översynav de kriminaliserade beteendena i och specialstraffrätten. Motionärernaanser att straffstadgandena kontinuerligt måste ses över allteftersomsamhället utvecklas, så att rättsväsendets resurser kan koncentreras tUl delagöverträdelser som samliället betraktar som särskUt allvarliga. Motionärernapekar på att flera av bestämmelser ställts underdebatt och att mänga specialstraffrättsliga stadganden synes ha tillkommit utantiUräckliga överväganden av om straffen kunnat ersättas av annan sanktionsform.Enligt motionärerna torde en del straffbestämmelser i och särskUti specialstraffrätten kunna upphävas och ersättas med andra sanktioner, t. ex.viten och skadestånd. Yrkandet går ut på att skall begära en översynav val av kriminaliserade beteenden och av specialstraffrätten isyfte att begränsa antalet straffbestämmelser. Enligt betänkandet Det brottsförebyggande rådet skall detsärskilt åligga rådet att bl. a. verka för att lagstiftningen inom rådetsverksamhetsområde håller jämna steg med samhäUsutvecklingen. I linje härmedhar som inledningsvis framhåUits rådet tillsatt en arbetsgrupp förkriminalpolitiska frågor. Enligt direktiven för gruppens arbete skall gruppenöverväga hur den nyssnämnda uppgiften skall lösas och i samband därmedplanlägga rådets mera långsiktiga kriminalpolitiska arbete. Gruppen skallvidare öven-äga om det finns anledning att se över de värderingar på vilka vårstraffrätt grundas. Om gruppen finner en sådan översyn påkallad skall gruppenge förslag om hur denna skall genomföras. Då såledesdet av motionärerna aktualiserade spörsmålet tagits upp tUl övervägande inom rådet, är någon åtgärd ianledning av motionen 1974:1259 i denna del (yrkande A 1) inte erforderlig.Utskottet förutsätter att vid en översyn av och specialstraffrättenen särskUd utredning kommer att tUlkallas i sedvanlig ordning. I motionen 1974:1261 hemställs om en förutsättningslösutredning av ett förslag som innebär att domstolarna i brottmål endast tarställning i skuldfrågan, medan ett särskilt organ med starkt inslag avbehandlingsexpertis beslutar om behandlingens utformning. TUl stöd föryrkandet, som innefattar önskemål om en utredning, vars syfte i väsentligadelar är oförenligt med de grundtankar som uppbär och vårstrafflagstiftning i stort, anförs endast att åtgärder som innebär ingrepp iindividens integritet skaU stå i rimlig proportion till hans samhällsfarlig-hetoch vårdbehov. Med hänsyn härtill och då motionsspörsmålet har nära anknytningtill sådana överväganden som ankommer på den nyssnämnda arbetsgruppen förkriminalpohtiska frågor inom brottsförebyggande rådet avstyrker utskottetbifaU till motionen i denna del (yrkande 2). Vissa frågor angående kriminologisk forskning I propositionen understryksforskningens betydelse för rådets arbete. För att rådet i sin verksamhet skallfå en kontinuerlig kontakt med forskningen föreslås att i rådetskansliorganisation skall ingå en enhet med uppgift att följa och utvärderaforskning som är av intresse för rådet samt sprida forskningsresultat inområdet och till de myndigheter som berörs av rådets arbete. Enheten avses ocksåutforma förslag och planer till olika forskningsprojekt samt administrera deforskningsprojekt som med medel från rådet genomförs utanför rådetsorganisation. Enheten skall även fungera som forskningsenhet inom detbrottsförebyggande rådet. Vidare föreslås att den vetenskapligareferensgruppen vid rådet skall ha vetenskapligt rådgivande och samordnandeuppgifter för kriminologisk forskning inom rättsväsendet samt från vetenskapligsynpunkt bedöma användningen av de medel som står till förfogande förkriminologisk forskning.