bet · FX01KU22 · 1974-12-31 00:00:00 — I/ll Justitieministern besvarar iriksdagen tre enkla frågor an- gåendeanvändningen av vid husrannsakan åtkommet material. 4/12 avger betänkande(FöU 1973:25) angåen- de denmUitära underrättelsetjänsten m. m. 5/12 JK beslutar att åtala förotUlåtet offentliggörande i trycktskrift av "uppgifter rörande förhållanden, vilkas röjande innefattar brottmot rikets säkerhet" (se bilaga 4 1); ätal väcks 6/12. 6/12 Allmän åklagare beslutar att åtalaBratt, GuUlou och Isacson förspioneri; ätal väcks 10/12. 14/12 behandlar och godkännerförsvarsutskottets be- tänkandeangående den militära underrättelsetjänsten m. m. I debatten meddelar statsministernatt regeringen avser att låta utreda vissa av IB-affären aktualiserade frågor. 28/12 JK beslutar att inte väckatryckfrihetsätal mot ansvariga utgivarnaför Folket i BUd/Kulturfront, , och . JKbeslutar vidare att inte väcka åtal enligt radioansvarighetslagen (se bUaga 4J). 4/1 Kungl. Maj:t fattar beslut omdirektiv tiU nyssnämnda fyra utredningar.Dom meddelas i spionerimålet mot , och , vUka vardera dömstUl fängelse för spioneri. Domen överklagas sedermera av GuUlou. 8/1 JK lägger ned tryckfrihetsåtaletmot (se bUaga 4 K). 14/3 frikänns av hovrätten, såvitt gäUer åtalet för anskaffandetav uppgifter rörande påstådd IB-verksamhet i och FRA:s verksamhet. Iövrigt fastställs tingsrättens dom för spioneri. Påföljden bestäms tillfängelse . Denna dom har överklagats av GuUlou. Målet är f. n.beroende på högsta domstolens prövning. 18/3 sammanträder ochinformeras om vad som förevaritunder kontakterna meUan och rörande IB m. m. 20/3 I utrikespohtiska debattgörs uttalanden rörande IB av bl.a. statsministern, utrikesministern och flera partiledare. slutetav GuUlou tar i en artikel i i BUd/Kulturfront (nr 9) april tillbaka vissa påståenden somtidigare gjorts i IB-affären. Utdrag ur försvarsutskottets betänkande (FöU 1973:25)beträffande vissa begreppsbestämningar m.m. Underrättelseverksamhet är attinhärnta, samla och bearbeta informationer. Nationernasunderrättelseverksamhet avser informationer som de anser sig behöva för sitthandlande och sin handlings.beredskap. Denna underrättelseverksamhet har avsevärdomfattning. 1 fredstid är syftet inte minst att för eventuellt framtida behovskaffa sig kännedom om andra länders mUitära dispositioner, styrka ochutrustning. De senaste tekniska landvinningarna inom mUitära och närliggandeområden har mycket stort intresse. Olika länders underrättelseorganisationer motarbetarvarandra eller samarbetar, utan relation tiU ländernas officieUa inbördesförhållande men mera beroende på arten och det bedömda behovet av vissinformation. Personliga egenskaper och kontakter spelar betydande roU. Riskenför dubbelspel finns alltid. Metoderna stämmer ofta inte överens med vedertagetumgängesskick. Mot vårt land pågår en omfattande underrättelseverksamhet.På senare år har intresset utöver mUitära resurser i ökande grad gällt bl. a.industriella och ekonomiska förhållanden. Verksamheten är riktad såväl motrikets säkerhet som mot enskUda personer, inte minst flyktingar och andrautlänningar som vistas i landet. Enligt beslut av statsmakterna har liksom andraländer -såväl en säkerhetstjänst som en underrättelsetjänst. Säkerhetstjänstenbrukar indelas i säkerhetsunderrättelsetjänst och säkerhetsskydd. TiU säkerhetsunderrättelsetjänst hör att inhämta ochbearbeta underrättelsematerial som behövs för att upptäcka och bekämpa angreppmot landets yttre och inre säkerhet. Syftet är att ta reda pä vad en eventuellangripare vet om våra resurser och avsikter samt att kartlägga och bekämpa hansunderrättelsetjänst för att möjliggöra skyddsåtgärder. Inhämtning avunderrättelsematerial sker genom öppna källor, genom hemliga kanaler och genomspaning. Bearbetning innebär att det inhämtade materialet görs tiUgängligt förstudium genom översättning, sammanställning, m. m. Säkerhetsskyddet omfattar infiltrationsskydd,sekretesskydd, kontroll av säkerhetsskydd samt utbUdning i säkerhetsskydd. Vår underrättelseverksamhet i säkerhetspolitiskt syfteavser informationer om en angripares (krig) eUer tänkbara angripares (fred)resurser och avsikter att använda resurserna. 1 fredstid är syftet attförebygga överraskningar och skapa underlag för beredskapsåtgärder. För att hindra och upptäcka brott mot landets säkerhetfinns en poUsiär säkerhetstjänst som leds av . Underrättelsetjänstenoch säkerhetstjänsten inom det militära försvaret leds av överbefälhavaren. Bilaga 4 C Tablå tillförsvarsutskottets betänkande (FöU 1973:25, bilaga 1) Lydnadsförhällanden har markeratsendast såvitt gäller personal och enheter inom försvarsstaben. Myndigheter m.m. som företrädesvis sysslar med inhämtande verksamhet har försetts med dubbelram. C Sekt 2 Chefen för försvarsstabens sektion 2 SB Försvarsstabens särskilda byrå ÖEB Öst Ekonomiska Byrån Utdrag ur parlamentariska nämndens i Wennerströmaffärenutlåtande "Handläggningen av säkerhetsfrågor" (SOU 1968:4). Ordningen förden poUsiära säkerhetstjänstens kontakter med regeringen i viktigasäkerhetsärenden debatterades i samband med Wennerströmaffären och har berörtsi nämndens rapport (s. 40-41). Man har härvidatt skUja pä två gmpper av ärenden. En grupp ärenden av säkerhetsnatur ärförvaltningsärenden, som kommer tiU regeringen från skUda myndigheter ellerupptages direkt i ett departement. Det kan gälla ärenden rörande hemligaanläggningar eller anskaffningar, försvarsplaneringsfrågor, befordringsärendenmed säkerhetsaspekter osv. Dylika ärenden handlägges givetvis av dendepartementschef, under vUken de enligt vanliga regler hör. Ett annat slagav säkerhetsärenden är de, som är av samma typ som Wennerströmärendet, dvs.sådana fall, då spaningsarbete pågår eUer kan ifrågasättas och misstanke omsubversiv verksamhet föreUgger eUer då eljest orientering på statsrådsnivå iett säkerhetsärende anses böra äga mm. 1 fråga om ordningen för handläggning avdyUka ärenden har statsminister lämnat vissameddelanden i andra kammare. Nämnden har vidare erhålUt uppgifterhärom av dåvarande statssekreteraren i statsrådsberedningen och av övriga upplysningar som nämnden inhämtat framgår följande. Från den 1januari 1964 inrättades en statssekreterarebefattning i statsrådsberedningen.TiU åliggandena i denna befattning hörde bl. a. att för statsministerns räkningfölja säkerhetsfrågor av vikt. Allasäkerhetsärenden, som polisen (rikspolischefen) finner böra anmälas tUlregeringen, skall i första hand anmälas till justitieministern, under vUkenpolisväsendet hör. Denna ordning skaU gälla oavsett vUken ledamot avregeringen, som sedermera kan komma att handlägga ärendet. Vid föredragningar isäkerhetsärenden inför justitieministern är statssekreteraren istatsrådsberedningen närvarande. Statssekreteraren, vilken sammanträffar medstatsministern så gott som , håUer fortlöpande denne underrättad omvad som förekommer vid dessa föredragningar. Den miUtärasäkerhetstjänstens föredragningar inför chefen för försvarsdepartementet rörtill den allt övervägande delen personalärenden av sådan art och betydelse, attde ej kan vara av något intresse för annan regeringsmedlem. Försvarsministernvidarebefordrar därför den militära säkerhetsriänstens föredragningar tilljustitieministern endast då dessa efter hans eget bedömande har sådantinnehåll, att någon eller några av de övriga statsråden bör erhållainformationer härom. Det är också överenskommet mellan försvarsministern ochstatssekreteraren i stats- rådsberedningenatt den senare skall hållas underrättad om de viktigaste ärendena, som anmälesav den mUitära säkerhetstjänsten. Enligt vad nämnden inhämtat är det numeraförutsatt, att gemensamma beredningar skall kunna förekomma inom regeringen isärskUt betydelsefuUa säkerhetsärenden. Regeringen bär i sista hand ansvaret försäkerhetsärendenas handläggning. Det är därför viktigt att ha en sådan ordningför dessa ärendens behandling att de, om så erfordras, snabbt bringas tiUregeringens kännedom och därefter inom regeringen handlägges pä ettändamålsenligt sätt. Nämnden anser att den angivna arbetsordningen inomregeringen i säkerhetsfrågor innebär en förbättring i förhållande tUl vadtidigare gällt. BetydelsefuUt är, att möjligheten till gemensam beredning isärskilt viktiga fall tUlvaratages. - Den här ovan beskrivna arbetsordningenhar ej varit avsedd för förvaltningsärenden med säkerhetsaspekter. Det synesdock vara lämpUgt att även i allvarligare sådana ärenden regeringschefen håUesinformerad genom att statssekreteraren i statsrådsberedningen kallas attnärvara vid föredragning. Gemensam beredning bör kunna förekomma också i dessafaU. Bilaga 4 E JUSTITIEKANSLERN AD 171/73 Beslut i anledning av ifrågasatt brott mottryckfrihetsförordningen I årgång 2 nummer 9 av tidningenFolket i Bild Kulturfront förekom en artikel under huvudrubriken . Artikeln angavs innehålla avslöjanden om svenskunderrättelsetjänst, dess uppbyggnad, däri verksamma personer, var och hurverksamheten,bedrives m. m. Revisorn , , har i en tiUriksåklagaren insänd skrivelse anfört: Med anledning av tidskriftenFIB/Kulturfronts sensationsartikel om IB-Byrån ifrågasätter jag, om interedaktionen för tidskriften ifråga gjort sig skyldig till brott dels mottryckfrihetsförordningen samt tUl spioneri och förräderi mot fosterlandet ochdärför bör åtalas. Riksåklagaren har överlämnat Branths skrivelse till JKsåsom åklagare i tryckfrihetsmål. JK upptar tUl bedömning endastfrågan om i ärendet föreligger anledning tUl tryckfrihetsätal. Genom tidningsartikeln har offentliggjorts uppgifter omsvensk underrättelsetjänst och dess verksamhet. Jag finner emellertid vadsålunda förekommit ej utgöra tUlräckliga skäl för åtal mot tidningens utgivareför tryckfrihetsbrott. Jagföretager därför ej vidare åtgärd i ärendet. till Riksåklagaren och Branth TiU för exp. Bratts bok om IB och , främst beträffande , vUkasoffentliggörande skadar rikets säkerhet. Justitieministern har uppdragit åtjustitiekanslern att överväga ätal för tryckfrihetsbrott. Dnr A 282/73 Anmälan enligt 9 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen Vid granskning av tryckta skriftenhar jag funnit att den innehålleruppgifter, vUkas offentliggörande skadar rikets säkerhet. Uppgifter av sådanart i skriften har ätergivits i nr 17 av den periodiska skriftenmed som ansvarig utgivare. Med överlämnande av de granskade skrifterna fär jag göraanmälan enligt 9 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen. M. ang. min befattning med frågan om tryckfrihetsåtalpå grund av innehållet i en artikel om IB i FiB/KuUurfront m: m. Den 24/9 varjustitieminister bortrest och enligt etablerade rutiner iregeringen skötte jag i hans frånvaro justitieärendena. På förmiddagenden dagen tog RÄ kontakt med mig med anledning av en artikel inr 1 7 av tidskriften av FiB/Kulturfront. Han hade fått tUlgång till artikeln ikorrektur. Artikeln, som bl. a. innehöll ett referat av vissa partier i PeterBratts bok , föreföU att aktualiseraett ingripande enligt tryckfrihetsförordningen. Enligt vad RÄ hade sig bekantfanns artikeln och boken redan hos vissa tidnings- och nyhetsredaktioner ochman fick räkna med att skrifterna kunde vara spridda eller på väg att spridastill en större krets. Frågan om ett ev. beslag var därför brådskande. RÄönskade informera regeringen om saken. Resultatet avdetta samtal blev en överläggning hos mig någon timme . I den deltog,förutom RÄ, även JK och t. f. statssekreteraren ijustitiedepartementet . Två frågor diskuterades: delstryckfrUietsätal, dels beslag på tidskriften och boken. Däremot diskuterade viinte chefsåklagare utredning av IB-affären. Jag betraktade tryckfrihetsfrågansom ett separat ärende och utgick ifrån att frågan om ev. åtal mot ochGuillou i vanlig brottmålsprocess prövades och måste prövas självständigtav åklagarmyndigheten. Jag begärde därför inte att bli och har inte hellervid detta eller något annat tillfälle före Bratts och anhållandeblivit informerad om innehållet i eller inriktningen av utredning. Vid regeringenslunch anmälde jag vad som förekommit vid min överläggning med RÄ ochJK. Regeringens ståndpunkt blev att tidskriften och boken borde överlämnas tillJK för prövning av frågan om tryckfrihetsåtal. Däremot ansåg vi att det inteborde bli något beslag pä skrifterna. Vi hade ju att utgå frän att de redanhade fått viss spridning och att skadan därför väsentligen var ett faktum. Efter lunchenlyckades jag fä kontakt med per telefon. Han fick en kortfattadinformation om vad som förekommit och hade för sin del inte något att erinramot den bedömning som regeringen gjort. Ärendet kundeinte slutbehandlas främst av det skälet att det inte kundefastställas om skrifterna redan var utgivna i tryckfrihetsförordningensmening. Den formella anmälan till JK gjordes i en skrivelse den 27 septembersom undertecknades av . TUl denna redogörelse för faktabör fogas en kommentar. Debatten om regeringens befattning med åtalsfrågornahar i viss män förvirrats av att man pä sina håll använt en vUseledandeterminologi. Man har velat skilja mellan spioneriåtal och tryckfrihetsåtal. Dendistinktion som lagen gör är mellan åtal i vanlig brottmålsprocess och tryckfrihetsåtal.Fråga om ansvar för spioneri eller för obehörig befattning med hemlig uppgift kan uppkomma bäde i vanlig brottmälsprocess och i tryckfrihetsprocess. För regeringen var det i tryckfrihetsärendet tillräckligtatt veta att det fanns anledning att misstänka att innehållet i de påtaladeskrifterna var straffbart åtminstone enUgt någon av de aktuella bestämmelsernai kapitel om brott mot rikets säkerhet. Vi gick därför intenärmare in på tolkningen av spioneriparagrafen. Den något svärtiUgängliga juridiska terminologin kanmöjligen vara en förklaring tiU att tydligen missuppfattat detkorta samtal han hade med mig i anslutning tUl TV:s rapportinslag om IB-affärenden 24/9. Jag har inte tUl sagt att överväger att åtalaBratt och GuiUou för spioneri. Som framgår av det föregående hade jag intekännedom om överväganden. 12 1974.4 saml. Bilaga 4 I JUSTITIEKANSLERN BESLUT AD 282/73 Brott mot 7 kap. 5 § tryckfrihetsförordningen och 19 kap. 5 § Författaren , FUntbacken2, , har i en av honom författad, utgiven bok medtiteln offentliggjort uppgifterrörande förhållanden, vUkas röjande innefattar brott mot rikets säkerhet. Ätalskall väckas mot jämUkt 7 kap. 5 § tryckfrihetsförordningen och 19 kap. 5§ för otUlåtet offentliggörande i tryckt skrift i enlighet med endenna dag utfärdad stämningsansökan. AD 282/73 Författaren , , Flintbacken2, 117 42 . OtUlåtetoffentliggörande genom tryckt skrift. utkom en av författad bok medtiteln . Boken handlar huvudsakligenom den särskUda underrättelseorganisation som går under namnetinformationsbyrån (IB). Genom boken har offentliggjort uppgifter rörandeförhållanden av hemlig natur, vUkas röjande enligt 19 kap. brottsbalkeninnefattar brott mot rikets säkerhet. Sålunda uppges på sidan 63 i boken attkryptospecialister på lyckats bryta vissa länderskodsystem och hur resultatet härav utnyttjas. Vidare lämnas på sidorna 103 106 vissa uppgifter angående påstådd verksamhet från IB:s sida på finländsktområde (SaUaområdet, "operation 27", "operation 29").Publiceringen av uppgifterna har inneburit men för rikets säkerhet. Även om det direkta syftet med utgivandet av boken intevarit att gå främmande makt tUlhanda, har uppgifternas publicering mednödvändighet inneburit ett röjande av uppgifterna också för främmande makt,vUket måste ha stått klart för . Enligt tryckfrihetsförordningen är i egenskap avförfattare till boken ansvarig för dess innehåll. 7 kap. 5 § andra stycket tryckfrihetsförordningen samt 19kap. Utlåtanden från överbefälhavaren och kabinettssekreterareni . Förhör med sakkunniga som senare kommer att anges. Med bevisningen skall styrkas attoffentliggörandet medfört men för rikets säkerhet. Boken är tryckt i . JUSTITIEKANSLERN AD 282/73 Besluti anledning av ifrågasatt tryckfrihetsbrott m. m. Genom beslut den 5 december 1973har JK förordnat om åtal mot författaren för tryckfrihetsbrottjämlikt 7 kap. 5 § andra stycket tryckfrihetsförordningen och 19 kap. 5§brottsbalken. Dessa lagrum har följande lydelse. 7 kap. 5 § andra stycket tryckfrihetsförordningen: Ej må genom tryckt skrift offentliggöras uppgifter rörandeförhåUanden, vUkas röjande skulle enligt lag innefatta brott mot riketssäkerhet, vare sig de härröra från allmänna handlingar eller erhållits på annatsätt. 19 kap. 5 § : Den som, med uppsåt att gå främmande makt tillhanda,obehörigen anskaffar, befordrar, lämnar eller eljest röjer uppgift rörandeförsvarsverk, vapen, förråd, import, export eller förhållande i övrigt, varsuppenbarande för främmande makt kan medföra men för rikets försvar eller förfolkförsörjningen vid krig eller av krig föranledda utomordentligaförhållanden eller eljest för rikets säkerhet, dömes, vare sig uppgiften ärriktig eller ej, för spioneri tUl fängelse i högst . Detsamma skallgälla, om någon med uppsåt som sagts obehörigen framställer eller tagerbefattning med skrift, teckning eller annat föremål som innefattar sådanuppgift. Till stöd för åtalsbeslutet haråberopats att genom boken offentliggjort uppgifter rörande förhållanden av hemlig natur, vilkasuppenbarande för främmande makt medfört men för rikets säkerhet. Sålunda har iansökan om stämning på anförts att publicerat uppgifter i boken ombrytande av vissa länders koder och om användningen därav (sidan 63) och ompåstådda operationer i (sidorna 103106). Enligt vad utredningen i förevarande ärende visar fårspridningen av boken anses ha påbörjats den 21 september 1973.Under tiden har exemplar av boken överlämnats till enpartiledare, journalister på tvä stora dagstidningar och en medarbetare påSveriges Radio. Även om, såsom gjort gällande, överlämnandet av dessaexemplar av boken varit förenat med förbehåll att recension av boken fick skeförst , är boken genom den sålunda påbörjade spridningenatt anse som utgiven i tryckfrihetsförordningens mening. Därmed har också det tryckfrihetsrättsligaansvar inträtt som åvilar såsom författare till boken. Distribution av boken för försäljning i större skalapåbörjades och kvällen . Samma daglämnade utgivaren för tidningen i Bild/Kulturfront, av vilken nr 17förelåg i tryck och innehöll en sammanställning av uppgifterna i Bratts bok,medgivande till att närnnda nummer av tidningen fick spridas till massmedia, vilket också skedde dels genom försäljning ochdels genom gratis utlämning. Detta beslut fattades sedan det kommit tilltidningens kännedom att nämnda dag skulle komma att innehållauppgifter ur boken och nr 17 av tidningen. Vidare påbörjades utsändningav nr 17 av tidningen till återförsäljare för försäljning frän och med den 27september. Pä grund av vad sålunda framkommit är nr 17 av Folket iBUd/Kulturfront att anse såsom utgiven och från dendagen underkastad tryckfrihetsförordningens regler. Tidningen innehöU bl. a. dei stämningsansökningen mot påtalade uppgifterna om forceringen av koderoch om operationer i . I programinslag i radio och TV samt undereftermiddagen och lämnades uppgifter ur boken av ihuvudsak politisk natur. I och för återgavspåståenden ur boken om spionage från svensk sida i och omstatsministerns befattning med den svenska underrättelsetjänsten. Uppgifterna om koderna och om återfanns ehuru imindre detaljrik utformning än i boken och i Folket i Bild/Kulturfront - i enrecension av Bratts bok i för . För bedömande av frågan ompubliceringen i tidningarna och i innefattar brott mottryckfrihetsförordningen, radioansvarighetslagen och 19 kap. äratt beakta följande. Av vad som anförts framgår att boken itryckfrihetsförordningens mening är att anse som utgiven före tidningarna.Genom utgivningen av boken offentliggjordes de uppgifter rörande förhållandenav hemlig natur som boken innehäUer. Boken hade före utgivningen av tidningarnafått en viss spridning och överlämnats tUl representanter för massmedia.Tidningarna och radioprogrammen återgav uppgifter som publicerats i boken. Deav samt och återgivna uppgifterna varsåsom förut nämnts av allmän politisk natur och kan inte anses ha inneburitsådant men att ansvar därför bör göras gällande i tryckfrihetsrättsligordning. Det kan ifrågasättas att ansvariga utgivarna för Folket iBild/Kulturfront och pä grund av publiceringen i dessatidningar gjort sig skyldiga tUl sådant otUlåtet offentliggörande som avses i 7kap. 5 § andra stycket tryckfrihetsförordningen jämfört med 19 kap. 5 eller 7 §brottsbalken. - Sistnämnda lagrum avser obehörig befattning med hemlig uppgiftutan uppsåt att gå främmande makt tUlhanda. Med hänsyn tUl den spridning somuppgifterna fått har utgivarna emellertid haft anledning utgå från attinnehållet i boken redan kommit till allmänhetens kännedom och sålunda förloratsin hemliga karaktär. Det kan pä grund härav inte rimligen göras gällande attpubliceringen i tidningarna skett med sådant uppsåt atl gå främmande makttillhanda som krävs för straffansvar enligt 19 kap. 5 § . Ej hellerkan vid angivna förhållanden hävdas att ansvar föreligger enligt 19 kap. 7 § På grund av det anförda föreligger inte skäl tUltryckfrihetsåtal mot tidningarnas utgivare och ej heller skäl tUl åtal enligtradioansvarighetslagen. utgivaren för Folket i Bild/Kulturfront Bilaga 4 K JUSTITIEKANSLERN BESLUT AD 282/73 Åtal för tryckfrihefsbrott motförfattaren Enligt JK:s beslut den 5 december1973 har den 6 i samma månad väckts ätal vid mot jämlikt 7kap. 5 § andra stycket tryckfrihetsförordningen och 19 kap. 5§ brottsbalken.Till stöd för åtalet har åberopats att i en av honom utgiven bok medtiteln publicerat uppgifter rörandeförhållanden av hemlig natur, vUkas röjande inneburit men för rikets säkerhet,nämligen dels att kryptospecialister på lyckats brytavissa länders koder och dels att en svensk underrättelseorganisation - IB bedrivit verksamhet pä finländskt område (SaUaområdet, "operation27", "operation 29"). Vid tiden för tryckfrihetsåtalets väckande hade Stockholmstingsrätt på talan av allmän åklagare förklarat häktad såsom skäligenmisstänkt för anskaffande - men ej för offentliggörande - av bl. a. deuppgifter som avses i den tUl ingivna stämningsansökningen. till ingiven stämningsansökanyrkade aUmän åklagare ansvar ä inte blott för anskaffandet utan även förröjandet av ovannämnda uppgifter. Enligt åklagaren hade röjandet skettdärigenom att utlämnat uppgifterna rill tidningen iBild/Kulturfront för publicering i nr 17/1973 av tidningen. Vid målets upptagande i den 18december 1973 hemställde , att åklagarens talan i de delar som åtalats avJK mätte avvisas. I särskilt beslut , , fannStockholms tingsrätt det mot väckta tryckfrihetsåtalet ej utgöra hinderför att till prövning upptaga allmänne åklagarens talan mot i desshelhet. Genom dom dömde ienlighet med åklagarens ansvarspåstäenden för spioneri till fängelse ett år.Bratt har förklarat sig nöjd med domen. Spioneribrottet är så konstruerat attfullbordat brott uppkommer såväl genom obehörigt anskaffande av uppgifter somgenom obehörigt röjande av dem. Med stöd av tryckfrihetsförordningen kan ansvarutkrävas endast för obehörigt röjande. 1 allmänt brottmål kan däremot ansvarådömas för såväl anskaffandet som röjandet av uppgifter. Om röjandet skettgenom tryckt skrift och den som anskaffat uppgiften är ansvarig även förinnehållet i skriften, kan dock ansvar för röjandet ådömas endast i den ordningtryckfrihetsförordningen stadgar. 1förevarande fall har , såsom framgår av det förut sagda, fällt tUl ansvar för att han dels anskaffatde uppgifter som avses med tryckfrihetsåtalet och dels röjt uppgifterna genomatt lämna dem för publicering i nr 17 av Folket i Bild/Kulturfront. hardärutöver röjt samma uppgifter genom att publicera dem i boken . Med hänsyn tiU omfattningen av allmänneåklagarens talan mot och tingsrätts prövning och dom skuUe endomstolsprövning avseende det röjande av uppgifterna som skett i Bratts boksakna mening. Straff utöver det av utdömda skulle interimligen kunna utkrävas. På grund av vad sålunda anförts bör tryckfrihetsåtaletmot inte fullföljas. PM med vissa uppgifter angående regeringens åtgärder isamband med bankdramat vid i