bet · FX01LU30 · 1974-12-31 00:00:00 — Endast ett fllal av dessa båtar anses ha kommil från annat land.Omständigheterna vid anträffandet avgör om det skall behandlas på ena ellerandra sättet. Anträffas en bål förtöjd på annans bålplats eller "uppdragen"på land, behandlas den som hillegods, I andra fall som sjöfynd. All två olikamyndigheter skall behandla denna form av fynd och endast tillfälligheternaavgöra, huruvida den ena eller andra, myndigheten skall överta ansvaret, ärgivetvis otillfredsställande. Eftersom alla stöldanmälningar inges lillpolisen borde denna myndighei även handlägga ärenden angående upphittade båtaroch behandla dem som hittegods. Endast i de fall det är uppenbart att båteneller godset är utländskt, skulle anmälan göras till . Medden lagstiftning som råder pä detla område fordras enligi promemorian ettintimt samarbete mellan och polisen. I annal fall föreligger riskför alt en hos polisen anmäld stulen bål säljs som sjöfynd av tullverkel.Föratt komma till rätta med detta problem har på sedan nägra ärtillämpats följande rutiner: Kopia av alla stöldanmälningar översänds bl, a.till sambandsmannen tull/polis, dit även sjöfynds- och hil-legodsrapporterinsänds. Sambandsmannen medverkar lill all de upphittade båtarna identifieras ochövertämnas lill respektive ägare. Han ansvarar också för all samtligaoidentifierade båtar blir behandlade antingen som sjöfynd eller som hittegods.Denna rutin har fungerat bra, och önskvärt vore att samma rutin tillämpadesöver hela landet. Sammanfattningsvis anförs i promemorian alt 1918års sjöfyndslag, som är alltför ålderstigen, bör omarbetas men att tullverketalltjämt bör handha övervakningen av ärendena. Närmare anvisningar om vad somskall anses som sjöfynd bör utarbetas. Vidare bör kungörelse omarbetasoch införas i sjöfyndslagen. Bestämmelser om bärgning av vrak och vrakgodsåterfinns i ett flertal författningar. De olika bestämmelserna har vitt skildasyften, såsom alt reglera räitsförhällandet mellan bärgare och känd ägare,reglera förfarandet vid bärgning av övergivet fartyg eller gods samt att gemyndigheterna rätt att ingripa i fråga om vrak, som hindrar sjöfarten ellerinnebär väsentligt förflng för fisket. Närdet gäller bärgning av övergivet fartyg eller gods, som har hittats sjunket påbotten, drivande i vattnet eller drivet pä land, finns bestämmelser härom ilagen (I9l8:163)med vissa bestämmelser om sjöfynd. I lagen föreskrivsskyldighet för bärgare all anmäla sjöfyndet antingen till polisen eller lilltullen. Sistnämnda myndighei har sedan att utfärda kungörelse. Ger sig någonägare ej till känna, tillfaller godset staten, om det har anträffats påstranden, och i övrigl bärgaren. I förstnämnda fall skall staten utbetalaskälig bärgarlön. Har övergiven båt anträffats uppdragen på strand, tillämpasinte nämnda bestämmelser utan i slällel bestämmelserna i lagen (1938:121) omhittegods, vilka såsom framgår av det föregående (s, 2) i betydelsefulla hänseendenskiljer sig frän besiämmelserna i sjöfyndslagen. Till sistnämnda bestämmelseranknyter ett beslut av Kungl. MaJ:t (1841:44 s. 2), som som lill länsstyrelse försl anmäleravsikt att bärga övergivet vrak räll altunder bärga vraket ulan inirång av annan bärgare. För den händelsevraket är äldre än 100 är gäller särskilda bestämmelser i lagen (1942:350) omfornminnen. Imotionen yrkas alt skall begära hos Kungl. Maj:t all en utredningtillsätts med uppdrag att inkomma med förslag till ändrade beslämmelser ombärgning till sjöss av herrelösl gods i enlighet med vad som anförs i motionen.Motionären framhåller, alt gällande beslämmelser är otidsenliga ochsvårtillämpade. Dessa förhållanden har skapat problem för såväl myndigheter somenskilda bärgare. Enligt motionären skulle del vara rimligt, om handläggningenav förevarande frågor överfördes till en myndighet. Motionären anser detlämpligast att polisen blir ansvarig myndighet. Vadmotionären har anfört om bristerna i gällande rätt har vunnit slöd avremissvaren. Samtliga remissinslanser tillstyrker också alt sjöfyndslagoch beslut blir föremål för översyn. Generaltullsiyrelsen ochsjöfartsverket motsätter sig dock, att handläggningen av ärendena överflyttastill polisen. Utskottet tillstyrker för sin del, alt den av motionärenförordade översynen av bestämmelserna om bärgning av herrelöst vrak kommer lillstånd. Vid översynen bör beaktas de synpunkter som har framförts avremissinstanserna och som har redovisals ovan (s. 5-10). Däremol kan ulskolletinte nu ansluta sig lill motionärens yrkande, att polisen skall bli ansvarigmyndighet för sjöfyndsärenden. Enligt utskoiieis mening flr frågan om ansvarigmyndighei prövas vid översynen. Såsom framgår av del föregående (s, 4) har år1970 tillkallats en särskild sakkunnig för att se över och komplettera bestämmelsernaom omhändertagande av herrelöst vrak (den s, k, vrakutredningen). Enligtdirektiven omfattar den sakkunniges uppdrag emellertid inte ifrågavarandeförfatlningar, ulan han har närmast alt föreslå bestämmelser, som beaktarsjösäkerhets- och naturvårdssynpunkler. Huruvida den sakkunnige bör, såsomsjöfartsverket föreslår, fl tilläggsdirektiv eller om i slällel en särskildutredning skall tillsältas, bör inle ta siällning lill, ulan detlorde fl ankomma pä Kungl. Maj:l alt närmare bestämma härom. På grund av detanförda hemställer ulskollet all i anledning avmolionen 1974:277 hos Kungl. Maj:l begär all lag med vissabeslämmelser om sjöfynd och Kungl, Maj:ts ovan nämnda beslul av blirföremål för översyn, Närvarande:\\errar (). (), ()*, (), i (s), (), i (s), i (s), herrar i (c). (vpk),(), (), i Hovmanlorp (s), fruJacobsson (m)* och ()*, * Ej närvarande vid betänkandets justering. ,AB 74 8,69 .s,ockhoi,