bet · FX01LU16 · 1974-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 1974 LU 1974:16 betänkande i anledning av motion om rätt föradoptivbarn att förvärva svenskt medborgarskap. I motionen 1974:391 av () hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag om enutvidgning av adoptionens rättsverkningar till att gäUa även förvärv av svensktmedborgarskap. 1 motionen påpekas att en utländskmedborgare, som adopteras av en svensk medborgare, inte genom adoptionenförvärvar svenskt medborgarskap. För att bli svensk medborgare måste han isedvanlig ordning ansöka om naturalisation. Enligt praxis bifallsnaturalisationsansökningen regelmässigt, om adoptionen är fullbordad antingengenom beslut av svensk domstol eller genom utomlands meddelat adoptionsbeslutsom gäller här i riket eller efter godkännande av Kungl. Eftersom adoptivbarn således som regel upptas till svenskamedborgare efter ansökan av svenska adoptivföräldrar sedan dessa företett ettadoptionsbeslut som är gällande i , anser motionären att det kanifrågasättas om inte adoptionen dnekt borde medföra svenskt medborgarskap.Motionären framhåller att en sådan ordning avsevärt skulle förenklahandläggningen av ärenden som rör internationella adoptionsfrågor. I dettasammanhang hänvisas i motionen tUl att principen att adoption medför attadoptivbarnet förvärvar adoptivföräldrarnas medborgarskap tillämpas i ,, , , och . I motionenförordas att denna princip införs även i svensk rätt. Därvid bör givetvisöverläggningar tas upp med de övriga nordiska länderna i syfte att få tillstånd en samnordisk lösning av frågan, påpekar motionären. Utskottet har inhämtat utlåtandenöver motionen från , statens invandrarverk och Stockholmstingsrätt. På begäran av utskottet har yttranden därjämte avgivits av socialacentralnämnden i och Föreningen . har bifogat yttrande från nämnden förinternationella adoptionsfrågor. I lagen (1971:796) ominternationella rättsförhållanden rörande adoption meddelas bestämmelser omsvensk domstols behörighet att pröva ansökan om adoption, om tillämplig lag vidprövningen av sådan ansökan, om erkännande av utländska adoptionsbeslut och omvissa rättsverkningar av adoption. Enligt dessa bestämmelser är svensk domstol behörig attpröva ansökan om adoption, därest adoptanten eller adoptanterna har svensktmedborgarskap eller har hemvist i eller om Kungl. Maj:t medgett det.Svensk domstol skall tillämpa svensk lag vid prövning av ansökan om adoption,även om anknytning finns tiU utlandet. Domstolen skall också ta viss hänsyntill lagen i främmande stat till vilken barnet eller sökanden har anknytning.Det uppställs inte något absolut krav på att adoptionen blir giltig i främmandestat där adoptanten eller adoptivbarnet är medborgare, men adoption skall kunnavägras, om avsevärd olägenhet kan uppstå för barnet på grund av att adoptioneninte blir gällande i den främmande staten. En sådan lämplighetsprövning behöverdock bara ske, när adoptivbarnet ej fyUt . Såsom ovan nämnts reglerar lagen också vissa frågor omrättsverkningar av adoption i internationella förhållanden. 1 detta avseendeär att märka att utländsk medborgare, som adopteras av svensk, inte genomadoptionen förvärvar svenskt medborgarskap. Maj:ts föreskrifter skall den tillsocialstyrelsen knutna adoptionsfrågor på lämpligtsätt underlätta adoption i av utländska bam. Nämnden skall i dettasyfte bl. a. följa den internationella utvecklingen pä adoptionsområdet,förmedla ansökningar om adoption av utländska barn samt bedriva informationsverksamhetoch lämna myndigheter, organisationer och enskilda upplysningar och biträde. Föreningen är en ideell förening som ärverksam på adoptionsområdet. och har ingåtts ett samarbetsavtal. Detta avtal innebär bl. a. attföreningen svarar för de informella adoptionskontakterna i olika länder ochmottar intresseanmälningar avseende adoptioner via nämnda kontakter samt lämnarinformation och assistans åt adoptionssökande. Gällande bestämmelser om svensktmedborgarskap återfinns i lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap. Lagentillkom i samarbete med och . Den svenska medborgarskapslagen ärdärför mycket lik den danska, norska och även den finskamedborgarskapslagen. Enligt medborgarskapslagen finns det fyra sätt att blisvensk medborgare: 1) genom födelse, 2) genom legitimation, 3) genomnaturalisation och 4) genom anmälan. I 6 § medborgarskapslagen ges föreskrifterom naturalisation. VUlkor för naturalisation är enligt första stycket att densökande har fyllt I , att han har hemvist här i landet, atthan har fört en hederlig vandel samt att han har möjlighet att försörja sig ochsin familj. Även om dessa vUlkor inte är uppfyllda kan emellertid enligt andrastycket naturalisation äga rum om det med hänsyn tiU sökandens förhållandenföreligger särskilda skäl härför. När sökanden är dansk, finsk, isländsk ellernorsk medborgare, kan avvikelse ske från villkoret om hemvist iriket även om annat särskUt skäl inte föreligger. Om utlänning inte förlorarsitt utländska medborgarskap genom naturalisationen utan att den utländskaregeringen eller annan myndighet medger det, kan som vUlkor för att sökande tasupp till svensk medborgare ställas, att han styrker att sådantmedgivande har lämnats. I naturalisations-ärende bestämmer den myndighet sombeviljat naturalisation om denna skaU omfatta även sökandens ogifta barn under18 år. Av en redogörelse för praxis i naturalisationsärenden (1LU 1968:54 s. 45 f.) framgår bl. a. följande. Om adoptionen är fullbordadantingen genom beslut av svensk domstol eller genom utomlands meddelat beslut,som godkänts av Kungl. Maj:t, och adoptivföräldrarna har gjort naturalisationsansökningen,bifalls denna regelmässigt. Om naturalisationsärendet gäller ett utländsktbarn, som ännu ej är adopterat men som en ensamstående svensk eller svenskamakar ämnar adoptera, kan barnet naturaliseras före adoptionen, om det enligtbarnets hemlands lag är svårt eller omöjligt att genomföra adoption utan attbarnet har fått svenskt medborgarskap. Därvid fordras yttrande avbarnavårdsmyndighet att den planerade adoptionen är tUl barnets bästa. Barnunder upptas som regel till svensk medborgare tillsammans med utländskvårdnadshavare. Full hemvisttid fordras inte för barn i äktenskap mellan svenskkvinna och utländsk man, när ansökan om naturalisation ges in av bådaföräldrarna eller, om äktenskapet är upplöst, av vårdnadshavaren om han ärsvensk medborgare. Hemvistkravet efterges också i naturalisationsärenden isamband med adoption av barn. om att sökanden som villkor förnaturalisation skaU styrka att han har bhvit befriad från sitt utländskamedborgarskap meddelas endast om föreskriften tjänar något ändamål. En sådanföreskrift är givetvis inte aktuell när sökanden enligt sitt hemlands lagautomatiskt förlorar sitt medborgarskap vid förvärv av annat. Inte hellerfinns anledning att uppställa villkoret för medborgare i stat som inte erkännerbefrielseinstitutet. För medborgare i land där egen medborgare genom särskUtbeslut kan befrias från medborgarskap ges dock i regel sådan föreskrift. medborgarskapsbyrå är den instanssom behandlar och tar ställning till ansökningar om svenskt medborgarskap.Ansökan om naturalisation skall göras på en särskild blankett som finns hosalla polismyndigheter i landet och hos svenska ambassader och konsulat iutlandet. Den ifyllda blanketten lämnas in tillsammans med ett personbevis ochintyg om kunskaper i svenska språket till polisen på den ort i där man bor eller om man är bosatt utomlandstiU svensk ambassad eller konsulat. Efter utredning skickas ansökningen tUlinvandrarverket, som avgör ärendet. utfärdar bevis om att manblivit svensk medborgare. Detta bevis kostar . för varje person somnaturaliseras självständigt. För barn som tas upp tillsammans med föräldrarnauttas ingen avgift. För den som naturaliseras med villkor att han skall befriasfrån sitt gamla medborgarskap tas avgiften ut först när villkoret uppfylltseller eftergett:;. Den som kan uppvisa intyg från social myndighet att han ärmedellös befrias från avgiften. Om invandrarverket avslår ansökningen, fårsökanden utan kostnad ett skriftligt besked om detta. I beskedet anges skälentill avslaget. Ett avslagsbeslut kan överklagas hos Kungl. Beträffande adoptions verkan i medborgarskapshänseendefinns inte några särskilda bestämmelser i den svenska medborgarskapslagen.Svensk medborgare som adopteras av utlänning förlorar alltså inte på dengrunden sitt svenska medborgarskap. Utländsk medborgare som adopteras avsvensk förvärvar inte genom adoptionen svenskt medborgarskap utan måste om hanvUl bli svensk medborgare ansöka om naturalisation. Med ordet "barn"i lagen avses således biologiskt barn och inte adoptivbarn (prop. 1950:217 s.87 och SOU 1967:57 s. 14). Inte heller i utländsk rätt medför adoption attadoptivbarnet förvärvar adoptantens medborgarskap, om detta är ett annat änhans eget. Undantag härifrån gäller i , och ,om adoptanterna (adoptanten, adoptivfadern) är medborgare i staten i fråga.Detsamma gäller i och vid stark adoption samt i , omden adopterade är . 1 övrigt torde en adoption ofta underlätta ennaturalisation av barnet i adoptantens hemstat (se SOU 1969:11 s. 20). Vissa konventioner på medborgarskapsrättens område En i antagenkonvention för lösande av vissa konflikter mellan medborgarskapslagar (SÖ1937:9), tiU vUken har anslutit sig, innehåller bl. a. bestämmelser omadoptions inverkan i medborgar-skapsrättsligt avseende. I art. 17 föreskrivssålunda att, om medborgarskap enligt lagen i ett land kan förloras på grund avadoption, förlusten skall göras beroende av att den adopterade förvärvarmedborgarskap i adoptantens hemland enligt där gällande bestämmelser om verkanav adoption i fråga om medborgarskap. har vidare tillträtt ombegränsning av statslöshet och europarådskonvention om begränsning avfall av flerfaldigt medborgarskap och om militära förpliktelser i fallavflerfaldigt medborgarskap (ILU 1968:54). I uttalas bl.a. att flerfaldigt medborgarskap är en källa till svårigheter och att engemensam strävan att så långt som möjligt begränsa antalet fall av flerfaldigtmedborgarskap medlemsstaterna emellan sammanfaller med En av grundsatserna i konventionen äratt en person, som efter egen ansökan blir medborgare i en stat, skall förlorasitt tidigare medborgarskap. Den fråga som motionen avser harövervägts i samband med de ändringar i 4 kap. och imedborgarskapslagen som genomfördes (LU 1971:16; SFS 1971:870 och881). Ändringarna grundade sig på prop. Denna byggde i sin tur på enpromemoria (Ds Ju 1971:12) med förslag till författningsändringar i anledningav ändringar i adoptionslagstiftningen. I 1971 årspromemoria uttalades (s. 61 f.) om den aktuella frågan; I de flesta fall där svenskaradopterar utländska medborgare torde det röra sig om adoption av små barn som isamband med adoptionen förs till för att växa upp här i landet hos sinaadoptivföräldrar. I praxis sker eftergift av kravet på hemvisttid när det ärfråga om naturalisation av utländska barn som har adopterats av svenskar. Dessabarn upptas regelmässigt till svenska medborgare. Ansökningsförfarandet kandärför förefalla onödigt. Väntetiden under ärendets behandling upplevs säkerligensom psykiskt pressande. Förfarandet är dessutom förenat med kostnader. Försvenskar som adopterar utländska barn skulle det säkerligen framstå som enavsevärd förenkling om barnet redan genom adoptionsbeslutet blev svenskmedborgare. Mot en sådan lagändring möter emellertid vissa betänkligheter.Framför allt kan pekas på att den skuUe leda tUl en inte önskvärd ökning avantalet dubbla medborgarskap. Härtill kommer att medborgarskapslagstiftningenhar tiUkommit i nordiskt samarbete och att en reform i nämnd riktning därförinte bör vidtas utan samråd med övriga nordiska länder. Av dessa skäl läggsinte nu fram förslag till någon ändring på denna punkt. När promemorian remissbehandladesförordades (se prop. s. 75) från ett par håll att adoptivbarn även i medborgarskapshänseendeskulle likställas med barn i allmänhet. I medborgarskapsfrågan anförde (prop. s. 81) föredragandestatsrådet sammanfattningsvis följande: I promemorian föreslås att undantagfrån huvudregeln om adoptivbarns likställighet med andra barn skall gälla ifråga om medborgarskapslagen. Vid remissbehandlingen har från ett par hållframhållits som ett angeläget önskemål att adoptivbarn imedborgarskapshänseende blir helt likställda med andra barn. För egen del harjag stor förståelse för dessa synpunkter. De ligger helt i linje med den syn påadoptionen som har präglat de senaste reformerna på området. Emellertid börnågon ändring i medborgarskapslagstiftningen inte företas utan samråd med deandra nordiska länderna. Vidare kompliceras bedömningen av att man i möjligastemån bör undvika regler som leder till dubbla medborgarskap. Pä grund härav ochmed beaktande av att några stora praktiska komplikationer inte tycks föreliggaf. n. har jag efter samråd med chefen för kommit fram tillatt något förslag till ändrade regler inte bör läggas fram . Motionsförslaget tUlstyrks ellerlämnas utan erinran av adoptionsfrågor. FöreningenAdoptionscentrum och sociala centralnämnden i . understryksdock att hänsyn måste tas till problemen med dubbelt medborgarskap. Ävensocialstyrelsen och ställer sig i princip positiva tUl detankegångar som förs fram i motionen men redovisar en från motionären delvisavvikande uppfattning i fråga om valet av åtgärd. Motionen avstyrks av statensinvandrarverk. framhåller aU manbör eftersträva en så enkel handläggning som möjligt av ärenden som rörinternationella adoptionsfrågor. Dit räknar styrelsen då också frågan omadoptivbarnets förvän' av svenskt medborgarskap. Det är emellertid angelägetatt förenklingarna inte medför risker för att barnen i ökande utsträckning fårdubbelt medborgarskap, understryker styrelsen. Med hänsyn därtUI tillstyrkerstyrelsen bifall till motionen endast så till vida att styrelsen föreslårutredning i ärendet. förklarar att såvitt nämnden erfarit skulle en utvidgning av enadoptions automatiska rättsverkningar till att gälla förvärv av svensktmedborgarskap för barn i de fall då förutsättningarna för detta i övrigtföreligger enligt lagen om svenskt medborgarskap inte innebära någon sakligförändring. Däremot skuUe en sådan utvidgning medföra en administrativförenkling, påpekar nämnden. Nämnden finner det också eftersträvansvärt atthandläggningsproceduren görs så enkel som möjli. ?t när det gäller ärenden somrör internationella adoptionsfrägor, förutsatt att vederbörlig hänsyn i dettafall tas till problemen med de dubbla medborgarskapen. Nämnden tUlstyrkerdärför motionsförslaget om utvidgning av adoptionens rättsverkningar till attgälla förvärv av svenskt medborgarskap. anserövervägande skäl tala för att den nuvarande ordningen bibehålls. Syftet medmotionen torde enligt invandrarverkets uppfattning kunna uppnås genom enförenklad handläggning av naturalisationsansökningar beträffande adoptivbarnoch eventuellt ett slopande av expeditionsavgiften för naturalisation av barn.Snabbare handläggning kan sålunda uppnås om Kungl. Maj:t och tingsrätternainformerar adoptiv:föräldrarna om naturalisationsförfaran-det och eventuellttUlställer invandrarverket kopior av adoptionsbesluten. Ansökan om naturalisationav adoptivbarn skulle kunna ske med adoptionsansökan och insändasdirekt till verket, eftersom polismyndighetens utredning i sådana ärenden i deflesta fallen är överflödig. Det bör dessutom kunna övervägas huruvida avgiftenför naturalisation av alla slag av barn kan slopas. , som således avstyrker bifall till motionen, har upprättat en systematisk uppställning över deomständigheter som verket anser tala för och emot motionsförslaget. Dennauppställning återges här nedan i något avkortat skick. För förslaget talar enligt invandrarverketsuppfattning: Förenklat förfarande för den enskilde Ansökan om adoption innefattar omadoptivföräldrarna uttryckt önskemål därom även ansökan om svensktmedborgarskap. Ingen ytterligare åtgärd erfordras. Möjligen kan detta ocksåinnebära en vinst psykologiskt sett. Inga eller minskade kostnader Den särskilda avgiften för naturalisationsbevis,, torde bortfalla helt eller delvis. Mot förslaget talar enligt invandrarverketsuppfattning: Medborgarskapsärenden rörande adoptivbarn kommer atthandläggas av alltför många myndigheter Beslut om förvärv av medborgarskapfattas nu av invandrarverket i naturalisationsärenden och av 24 länsstyrelser ianmälningsärenden. Om motionsförslaget genomförs kommer Kungl. Maj:t och 100tingsrätter att besluta i medborgarskapsärenden beträffande adoptivbarn. Decentralisation förekommer på flera områden inomstatsförvaltningen. När det gäller naturalisation av adoptivbarn skulle endecentralisation medföra olägenheter i administrativt hänseende som på intetvis motsvaras av de fördelar som en decentralisation annars erbjuder. I handläggningen av dessa ärenden ingår en rad detaljer avbl. a. juridisk-teknisk och administrativ natur, som måste tillföras ärendet,innan detta är slutgiltigt behandlat. Så t. ex. skall invandrarverket ienlighet med medborgarskapslagens bestämmelser (6 § tredje st.) tUlse attbarnen om möjligt befrias från sitt hemlands medborgarskap. Denna ledandeprincip i svensk medborgarskapslagstiftning har ytterligare befästs genom attSverige ratificerat europarådskonvention ombegränsning av fall av flerfaldigt medborgarskap m. m. Adoptivbarn från de nordiska länderna och Österrikeförlorar automatiskt medborgarskapet vid naturalisation och utgör alltså i ochför sig intet hinder för motionsförslagets genomförande. För adoptivbarn från fordras emellertidmedgivande av tysk förmynderskapsdomstol iör att barnet skall förlora tysktmedborgarskap. För detta medgivande krävs vissa åtgärder som initieras avinvandrarverket och som vid ett bifall till motionen i motsvarande grad kommeratt åvila Kungl. Maj:t och tingsrätterna. Adoptivbarn från förlorarsitt medborgarskap endast under förutsättning att barnet avregistreras ihemlandets medborgarskapslängd. Även härtUl tar invandrarverket initiativet. För adoptivbarn från en del andra länder meddelas s. k.vUlkorsbeslut (se nedan under 4). har vidare åtagit sig attunderrätta t.v. ett femtontal länder om naturalisation av deras medborgare. Ovanstående och en rad andra formalia måste iakttas vidhandläggningen av ärenden angående naturalisation av adoptivbarn. Allt dettakräver omfattande kunskaper om utländsk medborgarskaps- ochfamUje-rättslagstiftning samt kännedom om svensk och utländsk praxis påområdet. Den spridning av beslutanderätten på ytterligare 100-taletmyndigheter som motionsförslaget innebär torde minska enhetligheten ochtUlförlitligheten vid bedömningen av dessa ärenden. Med utgångspunkt i antaletnaturalisationer av adoptivbarn totalt 734 torde man kunna räknamed att ett stort antal tingsrätter kommer att handlägga endast en eller ettpar adoptioner . Det ter sig knappast rationellt att dessa redan hårtbelastade myndigheter skulle nödgas tillägna sig aU den sakkunskap som enligtvad ovan sagts är en förutsättning för en riktig handläggning av dessa ärenden. Adoptivbarn, som fyllt , förlorar möjligheten attsjälvt bestäm ma, om det vill bli svensk medborgare. Förutsättningen för naturalisationav barn, som fyllt , är att barnet självt vill bli svensk medborgare. Ivarje ärende där sådant barn förekommer - som biperson till sin vårdnadshavareeller som självständig sökande med vårdnadshavarens samtycke tUlfrågas barnetom sin önskan att bli svensk medborgare. Om motionens förslag genomförs, berövas barnet rätten attsjälvt bestämma om det vill bli svensk medborgare eller inte. Adoptivbarn som fyllt (straffmyndig) undandrasfrån vandels- prövning. Vid naturalisation av barn, somfyllt 1 , kontrolleras att barnet uppfyller vandelsvUlkoret. Har barnetvarit föremål för åtgärder i anledning av brottslig vei"ksamhet ellerblivit föremål för vissa åtgärder från sida kan i allvarliga fallansökningen avslås. Detta förekommer dock ytterst säUan. Om motionen går igenom slipper dessa adoptivbarnvandelsprövning och får därigenom en gynnsammare behandling än biologiska barni samma ålder. Denna skUlnad i behandlingen av olika kategorier av barn kanelimineras endast genom att man slopar vandelsprövningen för alla barn mellan . Uppkomsten i vissa fall av dubbelt medborgarskap I ett fåtal länder kan befrielsefrån medborgarskapet där ske endast genom särskUt myndighetsbeslut efterframställning av adoptivföräldrarna. I sådant fall meddelar invandrarverket s. k. viUkorsbeslutvilket innebär att naturalisationen inte blir gällande förrän barnet fåttbefrielse från medborgarskapet. Detta tillvägagångssätt har sin grund iprincipen om undvikande av dubbelt medborgarskap enligt bestämmelserna imedborgarskapslagen och , varom talats ovan under punkt1. Exempel på sådana länder är , och under vissa förutsättningarUSA, och . Principen om villkor för undvikande av dubbeltmedborgarskap talar direkt mot motionen när det gäller adoptivbarn från dessaländer. Det huvudsakliga skälet för att hålla på principen i dessa fall torde varaatt man vUl förvissa sig om att adoptivföräldrarna verkligen söker befrielsefrån barnets tidigare medborgarskap. Mycket talar väl för att adoptivföräldrarnaär sä angelägna att få barnen befriade från sina medborgarskap att de vidtarnödiga åtgärder för detta även om barnen blir svenska medborgare utan vUlkor.Om man släpper vUlkoret beträffande adoptivbarn innebär detta att dessa barnliksom adoptivbarnen under punkt 2. får en förmårUigare behandling än andrabarn. finner det angelägetatt likställighet mellan adoptivbarn och andra barn kommer tiU stånd även imedborgarskapshänseende. Som framhölls i prop. 1971:143 bör emellertid enligttingsrättens mening i första hand en gemensam nordisk lösning eftersträvas.Vidare är det fortfarande av intresse att i möjligaste mån sådana reglerundviks som kan leda till dubbla medborgarskap, understryker tingsrätten. I dethänseendet kan naturligtvis i och för sig tänkas att en bestämmelse om attutlänning, som adopteras av svensk medborgare, automatiskt förvärvarmedborgarskap här i riket kombineras med en reglering av innebörd attvederbörande domstol i adoptionsärendet skall beakta även medborgarskapsfråganmed sikte på spörsmålet om dubbla medborgarskap. En sådan uppgift synes dockenligt tingsrättens mening inte lämpa sig så väl för domstol. Frågan exempelvisom adoption bör tiUåtas även när den adopterade därigenom skulle få dubbeltmedborgarskap framstår sålunda som främmande för både juristdomare ochnämndemän. Härtill kommer svårigheten för vederbörande domstol att skaffa sigtillgång till och sätta sig in i den utländska lagstiftning som är aktuell. Detter sig därför naturligare att medborgarskapsfrågor över lag handläggscentralt, framhåller tingsrätten. Enligt tingsrättens mening bör frågan tas upp iinternationellt sammanhang, i första hand då på det nordiska planet.Tingsrätten förordar därför att överläggningar nu tas upp med de nordiskagrannländerna i syfte att få en lösning till stånd av det slag som motionärenanger. I avbidan på utgången av sådana förhandlingar bör åtgärder ej vidtas i syfte att lösa frågan för enbart svensk del. Intresset avatt få en samlande lösning till stånd synes nämligen överväga olägenheterna avden tidsförlust som kan uppkomma, anser tingsrätten. Härvid bör särskiltbeaktas att såsom också framhölls i prop. 1971:143 några stora praktiskakomplikationer inte tycks vållas av den nuvarande ordningen. i Boråsanser att det vore en fördel om det svenska medborgarskapet förvärvadeskostnadsfritt i samband med adoptionen. Enligt nämndens erfarenhet är de flestaadoptivföräldrar inte klara över att svenskt medborgarskap inte förvärvasautomatiskt vid adoption. Informationen på denna punkt har hitintills inte haftsärskilt stor genomslagskraft. En genomgång av adoptionerna av utländska barn iBorås visar, att endast fem av tretton adoptivbarnerhållit svenskt medborgarskap. I samtliga dessa fall är bådaadoptivföräldrarna svenska medborgare.