bet · FX01LU35 · 1974-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 1974 LU 1974:35 Lagutskottetsbetänkande i anledning av motioner angående vissa ändringar i bestämmelsernarörande jordbruksarrende. I motionen 1974:652 av i Siaffanstorpm, fl, (c) hemställs all hos Kungl, Maj:l begär alt jordabalkensbeslämmelser om jordbruksarrendators räll all sälla annan i sill slälle jämkasi enlighet med vad som anförs i molionen, I motionen 1974:975 av i Siaffanstorpm, fl, (c, fp) hemställs all hos Kungl, Maj:l begär 1, sådan ändring av 9 kap, 9§ jordabalken allarrendeavgiften vid förlängning av arrendeavial skall i första hand bestämmasmed beaktande av arrendeställets avkastningsförmåga, 2, sådan ändring av besitlningsskyddsprocedurensregler i 9 kap. jordabalken all uppsägningsförfarandel lill såväl tid sominnehall blir entydigt pä sätt i motionen föreslås. I molionen 1974:976 av i Staffanstorpm. fl, (c, fp) hemställs att hos Kungl. Maj:t begär sådan ändring av9 kap. jordabalken 1. alldel generella undantaget för kommuner belräffande avtalstiden vid gårdsarrenden upphäves, 2, all dödsboarrendenskall kunna belraklas som gårdsarrenden. Ulskollet har inhämlal ullålanden över samtliga tremotioner från , lanibruksslyrelsen, arrendenämnderna förKristianstads län och saml lantbruksnämnden i län.På begäran av utskottet har vidare yllranden över de tre motionerna avgivils avLantbrukarnas riksförbund (LRF) och över molionen 1974:976 av Svenska kommunförbundet.Yttrande över motionerna har dessutom inkommit från Föreningen . Gällanderätt m. m. Lagstadgal besittningsskydd förjordbruksarrendatorer infördes . Skyddet gällde dock endasl vid s. k.socialt arrende. De sociala arrendena, som omfattade brukningsdelar på högsl 50hektar odlad jord, utgjorde i antalcirka av alla arrendegårdar i landel. För kommunernasjordbruksarrendalorer gällde då inga lagbeslämmelser om besiliningsskydd.Sådana infördes genom lagen (1946:147) med särskilda bestämmelser om arrendeav viss jord. Denbeiydelsefullasie skillnaden mellan nyltjanderätlslagens beslämmel-, ser omsociala arrenden och lag gällde minimitiden, dvs. den minsta tid lillvilken parterna med bindande verkan kunde bestämma upplåtelsen. Medannyiljanderätlslagen här föreskrev fem är, gällde enligt lag enminimitid av ell år, Samma lider och samma skillnad mellan de båda lagarnagällde för de genom besittningsskyddet förlängda arrendetiderna. Motivet lillden kortare arrendetiden lag var all kommunerna ansågs behöva slörrefrihei än andra markägare vid dispositionen av jorden. Enav de viktigare nyheterna i den arrendereform som den anlagnajordabalken (JB) innebar var alt den tidigare skillnaden mellan sociala ochicke sociala arrenden försvann. Besittningsskyddet tillkommer med några fåundanlag alla jordbruksarrenden, som omfattar bostad ål arrendaiorn (s, k,gårdsarrenden) och vidare övriga jordbruksarrenden (s, k, sidoarrenden), underförulsällning alt arrendetiden är mer än ell är (9 kap, 7 §), Denkommunala arrendelagen upphörde all gälla när jordabalken trädde i kraft den 1januari 1972, 1 motsats lill nyiljanderätlslagen omfallar jordabalken ävenupplåtelser av jordbruksarrende som görs av kommun. Jordabalken bygger påprincipen all sådana upplåtelser skall följa samma regler som gäller för övrigajordbruksarrenden. Från denna princip har emellertid avsteg gjorts när del gällerminimitiden. Enligt 9 kap, 2 § andra slyckel ulgör sålunda minimitiden förgårdsarrende , såvida inle jordägaren är kommun, i vilkel fallminimitiden är ell år. Den i kommunala arrendelagen stadgade eltårsliden harsåledes överflyttats lill JB, Har avlal träffats om kortare arrendetid än nuangivna minimitider, gäller avialei för den lagsladgade minimitiden. efter ansökan godkänner avtalet i denna del (lämnar dispens),gäller avtalet dock för den överenskomna liden. gällande ordningen innebär följaktligen alt en kommun ulan all behöva sökadispens kan upplåta gärdsarrende som ligger långt från tätbebyggelse och t, o,m. i annan kommun utan all vara underkaslad den femäriga minimitid som gällerför alla andra - inklusive slaten - som upplåter jord för jordbruksarrende. Ävenom kommun upplåtit arrende av endasl har, såsom framgår avdet ovan anförda, arrendaiorn likväl besittningsskydd under förulsällning altdet är fråga om ell gårdsarrende. Besittningsskyddet kan emellertid brytasenligt vissa i 9 kap. 8 § angivna grunder. Av intresse i förevarande sammanhangär de grunder som upptagits under punkterna 5 och 6, Enligt punkl 5 kanbesittningsskyddet sålunda brytas om jordägaren gör sannolikt, alt arrendeställetskall användas i enlighet med fastställd stadsplan eller byggnadsplan.Besittningsskyddet kan vidare enligt punkt 6brytas om jordägaren i annat fall gör sannolikt, att arrendestället skallanvändas för annal ändamål än jordbruk om del ej är obilligl mot artendatornatt arrendeförhållandel upphör. 1 sill avgivna belänkande (SOU 1968:57)Jordbruksarrende föreslog arrendelagsuiredningen alt de kommunala arrendena iprincip borde följa samma bestämmelser som jordbruksarrenden i allmänhet.Emellertid fann uiredningen all särskilda regler erfordrades i vissa avseenden.Del förelåg i många fall ell påtagligt behov för kommunerna av att inle varabundna av besitiningsskyddsbeslämmelserna. Även med korta arrendeperioder kundebesittningsskyddet utgöra ett hinder för den kommunala verksamheten, eftersomdel i många fall kunde vara svåri att förutse utgången av den intresseavvägningsom skedde i en optionslvisi. Kommunerna kunde därför ofta inle vara säkra påall återfå dispositionen över marken vid viss beslämd tidpunkt. Utredningenföreslog på grund av del anförda all reglerna om gärdsarrende inle skulletillämpas i de fall kommun uppläl mark, som till slörre delen låg inomfastställd stadsplan eller byggnadsplan. Övrig mark skulle i principfölja samma regler som andra jordbruksarrenden. Omfattade en upplåtelsearrendatorns bostad, var i dessa fall bestämmelserna om fem-årig minimitid ochföriängningstid därför i princip tillämpliga. Utredningen fann del dockmotiverat all medge kommunerna slörre avtalsfrihet än som följde av reglerna omgårdsarrende, när upplåtelse skedde av mark, som inom överskådlig framlid kundekomma all behövas för annat ändamål än jordbruk. Kommun föreslogs därför fårätl all i vissa fall söka särskild dispens frånbesitlningsskyddsbeslämmelserna. Sådan räll skulle föreligga belräffande marksom kommunen upplåtit eller avsåg all upplåta som gärdsarrende, om marken medhänsyn till den framlida ulvecklingen krävdes för tätbebyggelse eller därmedsammanhängande anordning. Dispens borde lämnas endast då kommunens behov avmarken framstod som aktuellt. Kommunen kunde emellertid i ett sammanhang begäradispens för all jord kommunen ägde eller kunde komma att bli ägare lill inomell sammanhängande område runt befintlig tätbebyggelse. Deföreslagna bestämmelserna mötte erinringar huvudsakligen från förelrädare förde kommunala inlressena. Sålunda föreslog i ellulföriigl yttrande att alla kommunala arrenden och gårdsarrenden skulleundantas från besiltningsskyddsbestämmelserna. Om ett sådant generellt undantaginle gjordes för de kommunala gårdsarrendena, borde reglerna ombesittningsskydd dock inte gälla för de fall att marken lill någon del låg inomfastställd plan. Vidare borde minsla arrendetid och förlängningstid bestämmaslill ett är, Ipropositionen (1970:20, del B s. 871) anförde departementschefen alt han deladeutredningens uppfattning att de kommunala artendeupplålelserna iprincip borde följa samma regler som övriga jordbruksarrenden. Endasl i de falldessa bestämmelser kunde antas vara hindrande för kommunerna i deras verksamhetborde särskilda regler uppställas. Departementschefen anförde vidare följande. Den samhällsutveckling som ägt rum under de senastedecennierna har medfört att den kommunala verksamheten vidgats i olikaavseenden. Eftersom bebyggelseplanering och bostadsförsörjning numera ibetydande grad är kommunala angelägenheter, har många kommuner förvärvatavsevärda markområden avsedda för bebyggelse. Ökade möjligheter för kommun allanskaffa mark har tillskapats genom alt lån för markförvärv kan erhållas ochgenom tillkomsten av förköpslagen, I fall marken inle skall användasför kommunall ändamål kan del ofta vara lämpligl att marken arrenderas ul förjordbruk. För all den kommunala verksamheten inle skall hindras eller fördröjasär del emellertid av vikt alt kommunen kan återfl dispositionen över marken närdet blir aktuellt all använda denna för annal ändamål. Underremissbehandlingen har del gjorts gällande all de kommunala arrendeupplåtelsernahelt bör undantas från besiliningsskyddsbestämmelser-na. Jag delar inle dennauppfallning. De berättigade krav kommunen har att fritt kunna förfoga övermarken får inte medföra all arrendatorns intresse av en varaktig besittninglämnas obeaklal. Vid ålskilliga kommunala arrenden är förhållandena sådana attupplåtelsen måste belraklas som per-maneni. Den ökade kommunalamarkanskaffningen lorde ha medfört all antalel sädana arrenden blivit större.Finner kommunen det förenligt med sina intressen all upplåta mark somgårdsarrende eller som sidoarrende för längre lid än ell är, bör arrendaiornvid arrendetidens utgång ha rätl lill förtängning av avtalet. Emellertidkan del ofta vara svårl för kommunen all i förväg överblicka en så långarrendetid som och avgöra om marken kan behöva las i anspråk inom dennalid, 1 en sådan siluation är det tänkbart all kommunen av försiktighelunderlåter alt upplåta marken som gårdsarrende. För att undvika ell minskalutbud av sådana arrenden bör minimitiden för upplåtelse av kommunallgårdsarrende beslämmas lill . Sådan minimitid gäller även enligtkommunala arrendelagen, Förtängning av arrendeförhållandet föreslås ske församma lid som upplålelseliden. Genom en begränsning av arrendetidenkan.kommunen således fä lill slånd en prövning av besiltningsskyddsfrågan medrelativt korta mellanrum. Jag vill emellertid understryka vikten av attupplålelseliden inle sälls kortare än som föranleds av omständigheterna i detenskilda fallet. De föreslagna bestämmelserna om minimitid vidkommunala arrendeupplåtelser kritiserades i några motioner. Motionärernayrkade all undantagel från besiämmelserna om minimitid vid kommunala arrendenborde begränsas lill all avse fall, då arrendesiällel lill slörre delen varbelägei inom fastställd plan, 1 sill utlåtande (3LU 1970:80) anförde tredjelagutskottet alt ulskollet inte hade någon erinran mol den principiellalösning som jorda-balksförslagei innebar i fråga om de kommunalaarrendeupplåtelserna, Ulskoilel (majoriteten) påpekade vidare all det irealiteten inte var någon slörre skillnad mellan arrendelagsuiredningens ochpropositionens förslag, Ulskollet anförde vidarebl, a. följande. En begränsning av reglerna om minimitid vidkommunala arrendeupplåtelser lill sådana fall, då arrendestället ligger helleller delvis inom planlagt område, skulle innebära en belydande risk för altden kommunala verksamheten hindras eller fördröjs. Ett exempel får belysa vadsom har sagts . Anlag alt mark tillhörig en kommun har reserverats för vissti slads-eller byggnadsplan angivet ändamål av hög angelägenhelsgrad och all deldärefter pä grund av omständigheter, som ligger utanför kommunens kontroll,visar sig att det ifrågavarande området inte kan användas pä sätt som åsyftats.I ell sådani fall är del rimligt, alt kommunen skall ha möjlighel alt för sammaändamål snabbt kunna la i anspråk annan mark, som tillhör kommunen. Den marksom därvid kan komma i fråga blir i del tänkta fallet i första hand inteplanlagd mark. I anslutning till exemplet vill utskottet erinra om all kommuneninte enligt de föreslagna arrendebestämmelserna lorde ha någon möjlighet attutan samtycke av arrendaiorn fä disponera den utarrenderade marken förearrendetidens utgång. Ensynpunkl som i sammanhanget är värd beaktande är, all intresset av all genomlagstiftning skydda den enskilde inle gör sig lika starkt gällande iförevarande sammanhang som när fråga är om att medge eller förhindraförändringar i ett bestående rättsförhållande. Vid utformningen av reglerna omminimitiden vid kommunala upplåtelser bör man således hålla i minnet, allkommunens motpart har valfrihet så lill vida att han kan avstå från dellillämnade arrendet, om han finner det vara mera förenligt med sina intressen.Inte heller skall bortses från all upplälelselidens längd regelmässigt har slorbelydelse för arrendeavgiftens siortek. Pågrund av vad som har anförts kan ulskoilel inle biträda de molionsvisframställda yrkandena. Motionerna bör därför avslås i förevarande del. Utskottetvill dock understryka vikten av all upplålelseliden inle sätts kortare än somföranleds av omsländigheterna i det enskilda fallet, 1 en till ulskoltels ullalande fogad reservationanförde utskottets minoritet, sju ledamöter (c, fp, m), alt en undantagsregelobestridligen borde gälla när kommunalt arrendeställe till slörre delen varbeläget inom planlagt område. Däremot var det inte lika givet attundantagsregeln borde gälla vid andra kommunala gårdsarrenden. Minoritetenanförde vidare följande. Utgångspunkten när del gäller regleringenbeträffande kommunala jordbruksarrenden bör vara, alt kommun skall varajämställd med varje annan jordägare. Avsteg från denna grundsals, somarrendelagsuiredningen anslutit sig lill och som det föreliggande förslagetockså bygger på, bör 11 komma i fråga endast om särskilda och tungt vägandeskäl gör det motiverat. Av vad som anförts framgår, alt sådana skäl fåranses föreligga i fråga om minimitiden vid upplåtelse av gårdsarrende, närarrendestället till större delen ligger inom fastställd plan. Även om vissaskäl kan anföras för ytterligare avsteg från den angivna grundsatsen i frågaom minimitiden, anser utskottet inle au dessa skäl är av erforderlig siyrka.Tvärtom kan skäl anföras mol den utformning av bestämmelserna om minimitid somföreslås i propositionen. Den föreslagna regleringen kan nämligen befaras ledatill att kommunerna lill förfång för jordbrukare enbart av bekvämlighetsskälkommer att teckna ettåriga avlal även om del i del särskilda fallet inte finnsnågol behov av en så kort arrendetid. Minoriteten tillstyrkte på så sätt motionerna allundanlagsregeln för kommunala gårdsarrenden skulle gälla endasl omarrendestället lill större delen låg inom fastställd stadsplan eller byggnadsplan.Riksdagen biföll utskottels förslag. I molionen framhålls all möjligheterna för kommunatt sätta arrendetiden vid gårdsarrenden till har kommil alt begagnas avkommunerna i mycket slor ulsiräckning oavsetl om exploatering är aktuell ellericke. Enligt motionärerna förekommer det fall där kommunerna begär att 11teckna ell årsarrende på egendomar, som förvärvats för och inlagls i plan somsirövområde. För arrendaiorn är del emellertid ell väsentligt avbräck all ickemed säkerhel kunna planera sin drift pä än ell år i sänder. Deltorde därför enligt motionärernas mening vara befogal med en undersökning ivilken utsträckning kommunerna opåkallat begagnar sin möjlighet tillellårsarrenden även vid gärdsarrenden. Åtskilliga kommunala arrenden är -såsom redan departementschefen påpekade vid jordabalkens tillkomst - attbetrakta som permanenta. Om en utredning ger vid handen att kommunernamissbrukar undantagsregeln i strid med jordabalkens huvudsyfte att beredajordbruksarrendatorerna trygg besittningsrätt, bör lagregeln enligtmotionärernas uppfattning ändras. Motionärerna hävdar att den allmänna meningenär alt kommunerna strävar efter ellårsarrenden oavseil exploaleringsläget, Molionsyrkandel tillstyrks av och anser det i vart fall nödvändigt att kommunernasavialspraxis blir föremål för undersökning, i tillstyrker på så sätt motionen all deföreslår all omfaltningen och konsekvenserna av kommunala ettårsarrendennärmare undersöks. Även arrendenämnderna for län och Malmöhuslän hävdar all en undersökning bör göras av i vilken utsträckning kommunernautan tillräckliga sakliga skäl begagnar sin möjlighel lill ellårsarrenden,Molionen avstyrks av hovräii och . Tillkommunförbundels yltrande finns fogat en reservation av fyra ledamöter, såvitiavser motiveringen. Lantbruksstyrelsen upplyser att många kommunergenom inköp men även genom exempelvis donationer förvärvat stora arealerjordbruksjord. En del kommuner använder sig av korllidskoniraki på mark somligger i närheten av tätorter eller eljest beträffande mark, som kommunen avserall inom en nära framlid disponera för annal än utarrendering, medan annan markupplåts på längre lid, vanligen . Ändra kommuner använder sig så gott somundantagslöst av rällen att upplåta jordbruksarrende på endast ettår i sänder, Lanibruksslyrelsen påpekar vidare all en indirekt effekt av bruketall vid kommunala arrenden upplåta mark för endast i sänder är attarrendalorer av sådan jord inle kan erhålla sialligl slöd lill jordbrukelsrationalisering. För all lånegaranti eller bidrag skall kunna lämnas lillar-rendalor krävs nämligen normalt all arrendaiorn är tillförsäkrad en arrendelidav minsl , Lanibruksslyrelsenerinrar om all kommunernas räll i förevarande hänseende är mer omfattande änsom föreslogs i arrendelagsuiredningens belänkande, Lanibruksslyrelsen, somgodtog utredningens förslag, förklarar sig allijäml ha den uppfailningen allkommunen i della sammanhang kräver en viss särbehandling. Däremol anserlanibruksslyrelsen aU det är svårt all motivera alt kommunerna lill skillnadfrän andra markägare skall vara generelll befriade från kravel på i principfemårig arrendetid. Ligger marken, vilket ej sällan är fallet, långt från kommunenstätort (tätorter) och finns heller inga aktuella planer på ändradmarkanvändning, bör lagen vara densamma för kommuner som för andra markägare.Alt upplåtelse av gårdsarrende i det senare fallet skett med endast ettårigaarrendetider synes lanibruksslyrelsen obestridligt. Innan frågan görs tillföremål för lagändring anser lanibruksslyrelsen dock all omfaltningen ochkonsekvenserna av dylika upplåtelser bör närmare undersökas. EnligtLantbrukarnas riksförbunds uppfattning lorde del i realiteten förhålla sig så,all kommunerna slrävar efter all utsålla kortare arrendelid än . Dettamedverkar till all arrendalorernas ställning blir otrygg. Något skäl allbibehålla den för kommunerna gynnsammare regeln kan enligt förbundel inle ansesföreligga. Vill en kommun - på grund-av speciella skäl - få möjlighet allutsätta kortare arrendelid än , slår den möjligheten alllid öppen all hosvederbörande arrendenämnd ansöka om dispens. Det extra besvär som delta kanmedföra anser förbundel rimligen ej vara av den storleksordningen all man böravstå frän all få enhelliga regler för de s, k, gårdsarrendena. Arrendenämnderna,förKristianstads län och framhåller alt ell säll all motverkaölägenheterna för kommunerna vid längre upplåielsetider än är attbestämmelse om rätt .för kommunen all återtaga mark tas in iarrendeavlalel. Sådant förbehåll måste dock godkännas av arrendenämnden enligt9 kap, 2 § tredje siycket JB, Arrendenämnderna håller del inle för uteslutet audel i län och förekommer fall av ettåriga kommunalagårdsarrenden, i vilka upplåtelsen större olägenhet för kommunen hadekunnat beslämmas all gälla . Nämnderna anser sig därför kunna påså sätt tillstyrka motionen i denna del all en undersökning görs av i vilkenulsiräckning kommunerna ulan tillräckliga sakliga skäl begagnar sin möjligheltill ellårsarrenden även vid gårdsarrenden, Lanibruksnäinndcni anför all de av motionärerna pålalade förhållandena aukommunerna utnyttjar sin möjlighel all teckna avtal om gårdsarrendenpå än och därigenom begränsar arrendalorernas möjlighet attplanera pä har uppmärksammals även i . Ettårigaarrenden kan enligt nämndens uppfattning i och för sig vara klart motiveradefrån synpunkt inom områden där kommunen har aktuella planer pä ändradmarkanvändning. Inom områden där ändrad markanvändning icke är aktuell frånkommunens sida lorde motiv saknas för alt kommunerna lill skillnad frän andramarkägare skall vara befriade från kravel på femårig arrendetid vidgärdsarrenden. ansluter sig därför till motionärernas krav omen utredning om omfattningen och konsekvenserna av aktuella upplåtelser. FöreningenSveriges jordbruksarrendatorer påstår all dess erfarenheter av kommunernastillämpning av undantagsregeln bekräftar vad motionärerna anfört. Kommunernasaknar enligt föreningen i sin lillämpning tillräcklig insikt om attettårsregeln är en undantagsregel. Föreningen hävdar alt kommunerna numeraoftast reser anspråk pä alt ha en generell räll lill eliårsarrende. Det synesföreligga någon central rekommendation härom. Föreningen baserar detlaanlagande på del förhällandet att kommunernas attityd ändrats markant så att denu är i stort sett obenägna att teckna avtal på längre lid än ett år.Föreningen finner det yilertigt angelägel att denna tendens stävjas och anserdet under alla förhållanden nödvändigt all man undersöker kommunernasavtalspraxis för att fl verifierat i vilken omfattning ellårsupplålelse sker.Till slöd för sin uppfattning åberopar föreningen några flagranta exempel pånär arrendeupplåtelse för längre lid än ett är vägrats ulan att enligtföreningen sakligt motiverade skäl förelegat. Sveahovräii erinrar om alt gällande bestämmelser är resultatet av en avvägningmellan å ena sidan kommunens intresse av att snabbi kunna få disposilionsrällenöver mark som ularrenderals i avvaklan på exploatering och å andra sidanarrendatorns behov av trygghet i besittningen av arrendestället. Vad som lalarför och emot en längre minimitid förde kommunala arrendena var föremål för ennoggrann granskning under förarbetena lill JB, Skäl att nu frångå denslåndpunkl som togs vid JB:s tillkomst föreligger enligt hovrättens meninginte. uppger all kommunerna har förvärvat omfatlande markarealer.Förvärven har i en del fall skett för relativt omgående exploatering men iandra fall för exploatering på . Markreserverna innehåller ibelydandeomfaltning värdefull jordbruksjord. Det är angelägel, framför alll urkommunal- och nationalekonomisk synpunkt, alt denna jord i avvaklan påexploatering används för jordbruk. Lämpligast sker detta genom utarrenderingtill jordbrukare. Trotsangelägenheten av alt jorden sålunda kommer lill meningsfull användning underliden fram lill exploateringen är utarrenderingen, framhåller förbundet, endaslav sekundärt inlresse för kommunerna. Det primära intresset upptas självfalletav alt marken utan längre dröjsmål kan ställas lill förfogande när exploateringblir aktuell. Kommunerna kan därför inte utanbelydande nackdelar upplåta marken för längre arrendeperioder. Vid jordabalkenstillkomst ansågs kommunerna ha behov av alt även vid gärdsarrenden fä användaettårig arrendetid. Behovei härav är enligt förbundets mening alltjämt likastarkt. En ändring av del slag som begärs i molionen skulle, anser förbundet,med all sannolikhet resultera i all kommunerna i framliden undviker att upplåtasin jord på gärdsarrende. En sådan utveckling är inle eftersträvansvärd ochlorde också slå i molsalsförhällande lill de inlressen motionärerna bevakar. Ivad män ellårsarrenden verkligen förekommer utan grundad anledning ärvisserligen för förbundet obekant. Förbundel anser dock alt nackdelarna förarrendaiorn av ettårigt gårdsarrende inte flr överdrivas. Om uppenbart missbrukförekommer torde vederbörande kommun enligt förbundet befinna sig i densituationen alt den vid uppsägning inte har någon hållbar grund för brytande avarrendatorns besittningsskydd. innebär i praktiken att arrendaiorn medfog kan från början räkna med avsevärt längre besittning av arrendemarken änvad arrendekonlraklel egentligen anger. Styrelsen vill också framhålla altellårsarrenden kan utåt framslå som opåkallade i slörre omfattning än vad somöverensstämmer med verkliga förhållandena. Exploateringstakten ochulbyggnadsplanerna i en kommun kan ju bli föremål för genomgripande och snabbaförändringar. Dessa förändringar kan ibland vara föranledda av faktorer som iförväg varit svåra att förutse.