bet · FX01JuU23 · 1974-12-31 00:00:00 — Detta gäller exempelvis sjö-rällsmål,patentmål, varumärkesmål och andra handelsmål, vilka vanligen förekommer vidstorstädernas rådhusrätter men regelmässigt saknas vid häradsrätterna. Att imål av denna och liknande art ersätta juristkollegiel med en ensam lagfarendomare jämte nämnd innebär otvivelaktigt ett avsevärt försvagande avdomstolen, som icke står i överensstämmelse med den allmänt rådandeuppfattningen rörande underrättens ställning, sådan denna uppfattning kommittill uttryck bland annat i direktiven för domsiolskommittén. Altanse juristkollegiel överlägset den ensamme lagfarne domaren jämte nämnd somsammansättningsform i vissa tvistemål bör icke uppfattas som uttryck förmissaktning av nämndens roll i rättsskipningen eller av värdel för den dömandeverksamheten av lekmannadomarens livserfarenhet och kunnande. Hovrätien åsyftarblott alt de förutsättningar under vilka lekmannen deltager itvisiemålsrätisskipningen icke är sådana, att hans insats kan komma till sinrätt. Ställs man inför alternativet att välja mellan jurisikollegium ochnämndsammansälining för de kvalificerade dispositiva tvistemålen måste därförenligt hovrättens mening den förra sammansättningsformen i rättsvårdensintresse ges obetingat företräde.» Vad angår de i motionen särskilt berördakonsumentlvislerna erinrar hovrälten i sill remissyttrande lill utskottet omatt mål därom, enligt lagen om rättegången i tvistemål om mindre värden, fr. o.m. i stor utsträckning kommer alt i tingsrätt handläggas av enlagfaren domare. Särskild anledning att anta att för bedömning avkonsumentlvisler i övrigt medverkan av icke lagfarna domare skulle varaerforderlig synes enligt hovrättens mening icke föreligga. Nämndeniannqföreningeni Slockholm uttalar all föreningen ställer sig positiv till motionärernasgrundinställning. Nämndemannajöreningenvid och uttalar i sitt tillstyrkande yttrandeall nämnddellagandei bör ses som elt tillgodoseende av allmänhetens krav ochförtroende för rättskipningen samt understryker alt lekmannadeltagande irättskipningen har gamla traditioner i vårt land. Föreningenkan inte se någon väsentlig skillnad mellan handläggningen av brottmål,familjerällsmål och tvistemål. De juridiska aspekterna i vissa ivistemål kangivetvis vara av ytterst svår beskaffenhet, men därom villnämndemannaföreningen icke uttala sig. Arbetsmaterialet i större tvistemål är- uttalar föreningen - i allmänhet alltför komplicerat för en lekman alt sältasig in i. I likhet med vad som redan nu sker vid länsrätt m. fi. instanser kantjänstgörande nämndemän enligt föreningen förses med stämningsansökan och enpromemoria med de väsentligaste punkterna i målet för att på så säll lamöjlighet alt i förväg sätta sig in i ärendet. Föreningen uttalar vidare bl. a,att den inte känner till några negativa erfarenheter av nämnds dellagande i deivistemål där nämnd enligt gällande bestämmelser Uppsalanämndcmannajörening uttalar att föreningen i princip-iillsiyrker motionen"men framhåller att lekmannamedverkan vid huvudförhandling i tvistemål ejbör fattas generellt ulan förbehållas tvistemål där lekmännens sakkunskapbedöms vara av belydelse för ärendets allsidiga belysning". Örebronämndemannajörening uttalar i sitt avstyrkande yttrande all tvistemål oftastär av utpräglat juridisk natur. Både målens karaktär och de former under vilkade avgörs lalar enligt föreningens mening för den nu gällande ordningen. Erfarenhetervisar även, fortsätter föreningen, atthand-läggningen av dessa mål kräverbetydande juridiska insikler och att här mera sällan är fråga om mål avomdömeskarakiär. Föreningen finner det därför riktigt med den reform somgenomfördes och som tillämpas vid alla tingsrätter. Föreningen kan intedela motionärernas uppfattning att den aktualiserade frågan berör demokratin ivårt samhälle. Svenskakommunförbundei anser att underrättsreformen ännu verkat atterfarenheterna inte kan anses ge underlag för en så pass ingripandeomorganisation av underrätterna som motionärernas förslag skulle medföra. Medhänsyn därtill synes motionen enligt förbundet icke nu böra föranleda någonriksdagens åtgärd, Advokaisainfundeiuttalar i sitt avstyrkande yttrande som sin bestämda uppfattning att, sedan denu gällande domförhetsreglerna infördes, intet förekommit som tyder på alt detfinns anledning att ändra dem på sätt motionärerna föreslår. Det är tvärtomsamfundels uppfattning all de gällande reglerna om jurisikollegialsammansättning är till gagn för räilskipningen, Samfundel ullalar vidare bl. a.att de allmänna värderingar som ligger till grund för lagsiiftningen finnsredovisade i förarbetena till lagsiiftningen, i kommentarer och i rättsfall somlagfarna domare måste läsa och sätta sig in i Ibr att kunna utöva sitt yrke.Den lagfarne domaren har enligt samfundet självfallet helt andra och bättremöjligheter därtill än lekmannen. Sverigesdomarc/örhund anför att den sammansättningsform vid särskild huvudförhandling itvistemål liksom i domstolsärenden som efter beslut nu bestått inågot får anses som en kompromiss mellan åsikter, för vilkabärande skäl kan anföras. För alt redan efter så vidta åtgärder förändring av domförhetsreglerna i tvistemål torde enligt förbundet erfordras skälav särskild styrka. Enligt förbundets mening föreligger icke sådana skäl. Vadbeträffar rättegången, i tvistemål om mindre värden uttalar förbundet att denreglering av rättens domförhel som givits i den nya lagsiiftningen omrättegången i dylika mål i sin mån återspeglar statsmakternas ståndpunkt såsent som 1973 belräffande frågan om nämnds medverkan i tvistemål. Förbundettillägger att det är att förvänta att RB i sin helhet blir föremål föröversyn. Även detta förhållande leder förbundet till uppfattningen att ändringi RB inte nu synes vara att tillråda. På grund av det anfördaavslyrker förbundet bifall lill moiionen. I detta betänkande behandlas frågan om tingsrättssammansättning vid särskild huvudförhandling i tvistemål. Enligt den i sambandmed underrättsreformen införda ordningen är tingsrätt itvistemål domför med tre-fyra lagfarna domare. Beträffande familjerättsmålgäller dock att rätten skall ha samma sammansättning som i brottmål, dvs. enlagfaren domare och nämnd. Imotionen 1974:637 framställs yrkande av innebörd att hos Kungl. Maj:tskall anhålla om sådan lagändring att sammansättningen med en lagfaren domareoch nämnd skall gälla vid huvudförhandling i samtliga typer av tvistemål. Tillstöd för yrkandet åberopar motionärerna bl. a. traditionsskäl och vikten avatt de värderingar som råder i samhället på t. ex. konsumentpolitikens områdekommer till uttryck i domstolarna genom nämnds medverkan i dömandet. början vill utskottet framhålla att motionsspörsmålet har avseende på ettrealtivt sett mycket litet antal tvistemål. På grund av skilda bestämmelserföreligger nämligen beträffande de egentliga civilmålen, som motionen tarsikte på, liksom beträffande övriga tvistemål en mycket vidsträcktensamdomarbehörighet. Tingsrätt är sålunda domför med en lagfaren domare vidmåls avgörande utan huvudförhandling, vid annan handläggning, som ej sker vidhuvudförhandling eller syn, och vid huvudförhandling som hålls i förenkladform. Också vid handläggning av mål enligt lagen om rättegången i tvistemål ommindre värden består tingsrätt av en lagfaren domare. I första instansförekommer därför i tvistemål i praktiken flerdomarmedverkan - i form avjuristkollegium eller nämnd - i tämligen begränsad utsträckning. Det kantilläggas att av de tvistemål som avgjordes i sådansammansättning utgjorde familjerättsmålen . Ifråga om lekmannadeltagande i rättskipningen vill utskottet uttala sinanslutning till de huvudtankar som bär upp motionsyrkandet. Enligt utskottetsmening måste sålunda nämnddeltagandet i rättskipningen anses ha stor betydelseför allmänhetens förtroende för domstolarna som det tillgodoserintresset av att lekmannasynpunkler och allmänt rådande värderingar blandmedborgarna kommer till uttryck vid målens prövning. En viktig fördel mednämnddettagande i allmänhet är enligt utskottets mening också att detmöjliggör etl berikande samspel mellan yrkesdomarens juridiska sakkunskap ochnämndemännens synpunkter. Argument av denna art var också vägledande då det isamband med genomförandet av underrättsreformen gavs utrymme för ett ökatlekmannainflytande inom tvistemålsrättskipningen. De har också återkommit bl.a. i direktiven för en utredning av frågan om lekmannamedverkan i hovrätt ochkammarrätt samt i lagstiftningen om rättegång i tvistemål om mindre värden. nu nämnda sammanhangen har emellertid mot de synpunkter som talar för ettnämnd- deltagandefått vägas skäl som talar för en annan ordning. Belysande för defrågeställningar som möter är enligt utskottet de överväganden som i sambandmed underrättsreformen gjordes vid riksdagsbehandlingen när det var fråga omatt för de egentliga civilmålens del välja mellan juristkollegialsammansättning, som gällde för rådhusrätterna, och sammansättning med enlagfaren domare jämte nämnd, som gällde för häradsrätterna. Första lagutskottetanförde i sitt av i denna del godkända betänkande, alt man vid sidanav de mål i vilka nämndsammansälining i och för sig kan vara lämplig har atträkna med mål av en annan karaktär, nämligen sådana som är komplicerade irällsligl avseende eller erbjuder ett invecklat processmaterial som det krävsspeciell erfarenhet och iräning för att tränga in i och bedöma. När det gälldemål av denna karaktär måste enligt första lagutskottet otvivelaktigt en domstolmed jurisikollegial sammansättning ha de största förutsättningarna att kommafram lill ett materiellt riktigt resultat. a. det nu anförda resonemangetledde till att i fråga om de egentliga civilmålen stanna för densammansättningsform med juristkollegium vid särskild huvudförhandling itingsrätt, som varit rådande . Vidställningstagande till motionsspörsmålet, dvs. frågan huruvida nu bör övervägasändrad lagsiiftning rörande tingsrätts sammansättning vid särskildhuvudförhandling i egentliga civilmål, känner utskottet viss tveksamhet bl. a.på grund därav alt den gällande ordningen tillämpats atterfarenheterna inte berättigar lill några bestämda slutsatser. Även omutskottet-i likhet med första lagutskottet -gärna vill understryka denbetydelse nämnddeltagandet i rättskipningen måste antas ha för allmänhelensförtroende för domstolarna liksom värdet av att lekmannasynpunkler kommer tilluttryck vid målens prövning, måste enligt utskottels mening också beaktas deskäl som lalar för elt bibehållande av jurisikollegial sammansättning i delbegränsade antal mål det här är fråga om. Som framgår av flertalet av deyttranden utskottet inhämtat över motionen anses de vid underrättsreformenanförda skälen för sådan sammansättning i allt väsentligt fortfarande ägabärkraft. Härvidlag bör enligt utskottets mening beaktas all tillgången tilljurisikollegial sammansättning i underrätterna, vilken f ö. liksomnämndsammansällningen har gammal hävd i svenskt rältsliv, har ansetts vara enav förutsättningarna för alt domstolsförfarandet skall utgöra ett realistisktalternativ lill skiljemannaförfarande. Detnu anförda leder utskottet till uppfattningen att del f. n. inte finns anledningför att göra en framställning lill Kungl. Maj:t i det syftemotionärerna uttalat sig för. En sådan meningsyttring från sidaframstår inte heller som särskilt påkallad om man beaktar alt en undersökningrörande behovet och inriktningen av en allmän översyn av f.n. pågår inom . Utskottetavstyrker således bifall till motionen. att avslårmotionen 1974:637. Närvarande:fru (), fröken (), herrar Polslam (c), i (c), i (s), (), (), herrar i (s). Lövenborg (vpk), (), (), fruAndersson i Kumla (s), i (fp) och (). avherr Lövenborg (vpk): Vid ställningstagande till frågan om nu bör ävervägasändrad lagstiftning rörande tingsrätts sammansättning vid särskildhuvudförhandling i egentliga civilmål bör enligt min mening i högre grad än vadutskottet gjort beaktas den stora betydelse från demokratisk synpunkl som etlvidgat lekmannadeltagande i rättskipningen har. Med hänsyn till attmotionsspörsmålel får förutsättas bli upplaget till behandling i samband medden kommande översynen av saknas emellertid skäl förriksdagen till någon åtgärd i anledning av motionen.