bet · FX01KU22 · 1974-12-31 00:00:00 — Med dennaavlossade i dramats inledningsskede ett flertal skott i banklokalen ochskadade därvid en polisman. Vidare tog som gisslan tre kvinnligabanktjänstemän som vid dramats början hölls bundna och användes som skydd moteventuell beskjutning från polisens sida. I samband med att polisen efter någontimme lyckades få till stånd förhandlingar med krävde denne att ClarkOlofsson - dömd till internering för bl. a. grovt rån och olaga vapeninnehav skuUe utlämnas från fångvårdsanstalten i och överföras tillbanklokalen inom, . begärde dessutom en lösensumma om tremiljoner kronor. Genom polisledningen orienterades justitieministern, sombefann 2 1974.4 saml. sig i kanslihuset, om rånarens krav. Inom har på grundval av gjordaminnesanteckningar upprättats en promemoria angående händelserna i samband medbankrånet, vilken redovisas i underbilaga till bilaga 5 till detta betänkandeoch som enligt beslut av justitieministern överlämnats tillkonstitutionsutskottet. Av departementspromemorian framgår bl. a. attjustitieministern, sedan han informerats om rånarens krav och överlagt med sinanärmaste medarbetare i departementet, stannade för att somberedskapsåtgärd borde flyttas från fängelset i till ,vilket förslag statsministern, som också befann sig i kanslihuset, tillstyrkte.På uppdrag av justitieministern meddelade statssekreteraren i justitiedepartementettjänsteförrättande Styresmannen på fångvårdsanstalten i attregeringen beslutat att skulle flyttas till och där ställastill polisens förfogande. skulle föras till allmänna häktet påKungsholmen och transporten verkställas genom Norrköpingspolisens försorg.Enligt departementspromemorian bekräftades beslutet vid regeringens lunchberedningsamma dag. Sedan förts till allmänna häktet meddeladestatssekreteraren på uppdrag av justitieministern att fick, ompolisledningen så fann lämpligt, flyttas till . Något senare fickpohsledningen polismästare enligt promemorian direkt frånjustitieministern det beskedet, att justitieministern fått regeringens fullmaktatt bestämma att , om denne själv gick med på det, fick gå in ibanklokalen till rånaren under förutsättning att gisslan lämnades ut. fördes till banklokalen och fick där på egen ochOlssons begäran förena sig med , dock utan att gisslan släpptes. Enligtdepartementspromemorian meddelade polismästare justitieministern attrånaren för att understryka sitt krav tagit struptag på en av kvinnorna igisslan och att bedömt situationen så hotfull för kvinnan att han beslötatt utan att ha talat med justitieministern släppa in ibanklokalen. Härefter pågick bankdramat den 28 augusti1973 och upplöstes genom att polisen lyckades befria gisslan och gripa Olssonoch . Enligt departementspromemorian följdes bankdramatfortlöpande från kanslihuset. a. befann sig rikspolischefen ikanslihuset och uppehöll därifrån kontakt med polisledningen. Idepartementspromemorian har bl. a. antecknats att det i radio- ochTV-intervjuer med , rånaren och en av gisslan under fredagskvällengjorts uttalanden som skulle ha gått ut på att polisledningen erbjudit rånarenoch att lämna banken i sällskap med en person inom gisslan. Medanledning av dessa uppgifter tog statssekreteraren i justitiedepartementetenligt promemorian kontakt med polisledningen och påminde om de instruktionersom tidigare lämnats beträffande och som innebar att gisslan måstesläppas i sin helhet. Utöver nämnda departementspromemoria, som grundats på minnesanteckningar,föreligger inte något skriftligt dokument över de beslut som fattades mom i samband med bankdramat. Enligt utskottet påminner den situation regeringenställdes inför i samband med bankdramat vid osökt om vad somhände när ett svenskt passagerarplan kapades och utlämning avinterner, intagna på svenska fångvårdsanstalter, krävdes från kaparnas sida.Beträffande den granskning av regeringens handlande som utskottet företog i detfallet hänvisas till förra årets granskningsbetänkande (KU 1973:20 s. 16-17). I vad gäller framgår det avförevarande departementspromemoria att regeringen i det läge som polisledningenvid uppenbarligen bedömde som mycket allvarligt ansåg sig böraingripa så till vida att regeringen beslöt att skulle föras från .fångvårdsanstalten i till och där ställas tillpolisledningens förfogande. Enligt vad som uttalats i departementspromemorianuppställdes emellertid det villkoret att inte skulle få förenas medrånaren i banken med mindre gisslan släpptes fri. Som tidigare framgåttuppfylldes inte detta villkor av polisledningen. Enligt departementspromemorianföljdes polisens åtgärder under hela bankdramat från kanslihuset genomfortlöpande kontakter med polisledningen på . Beträffande regeringens åtgärd att föranstalta omOlofssons utlämnande kan självfallet, inte minst i efterhand, anföras ohkameningar om det var den lämpligaste lösningen eller inte. Polisledningensbedömning av det akuta läget är naturligtvis härvidlag av den störstabetydelse. Enligt utskottet måste således regeringsbeslutet om Olofssonsutlämnande ses mot bakgrund av polisledningens bedömning att en uppenbarnödsituation förelåg. var det enligt utskottet naturligt att vidtidpunkten för beslutet villkor uppställdes för polisens rätt att låta Olofssonförenas med rånaren i banklokalen. Villkoret i fråga kan således inte betecknassom något otillbörligt ingripande i polisens operativa uppgift. Det var ocksånaturligt att regeringen under bankdramat fortlöpande uppehöll kontakter medpolisledningen pä . De särskilda omständigheter som föranledde attpolisledningen inte ansåg sig kunna följa regeringens villkor för med bankrånaren i banklokalen har varit föremål för prövning avriksdagens justitieombudsman, som funnit polisledningens handlande fulltförsvarligt i det allvarliga läge som uppkommit. Beträffande frågan om det formella beslutsfattandet ochdokumentation av regeringsbeslut i samband med nödsituationer som denförevarande och den som uppstod i samband med flygkapningen vill utskotteterinra om sina uttalanden i samband med behandlingen av förslag tillny regeringsform och ny riksdagsordning (KU 1973:26 s. 35). Under hänvisningtill sin granskning av flygkapningsfallet uttalade utskottet då att frågan omsärskilda regler för regeringens handlande i extraordinära situationer och förbeslutsprocessen i samband därmed borde bli föremål för prövning. Det skulleenligt utskottet ankomma pä Kungl. Maj:t att närmare besluta om inriktningenoch formerna för en sådan prövning. Utskottet hemställde att som sinmening skulle Maj:t till känna vad utskottet anfört i dennadel. Utskottets hemställan bifölls av . Som nämnts togs frågan upp i samband med behandlingenav författningsförslaget, vilket av antogs som vilande förraåret. Den nya författningen, som slutligt antagits, kommer i sinahuvuddelar att böria att tillämpas . Enligt vad utskottet erfarithar något utredningsarbete beträffande det angivna spörsmålet ännu inteigångsatts utan frågan har fått anstå i avbidan på den slutliga prövningen avförfattningsförslaget. Utskottet vill i detta sammanhang med hänvisning tillförra årets riksdagsbeslut åter understryka att en prövning av hithörandespörsmål bör komma till stånd. Det bör därvid framhållas att utskottet är välmedvetet om att stora svårigheter kan vara förenade med t. ex. engrundlagsreglering på detta område. Enligt utskottet kan det emellertid finnasandra vägar att få till stånd en fastare beslutsordning och dokumentation,vilket är önskvärt inte minst med tanke på de tjänstemän som har att verkställaregeringens beslut i samband med extraordinära situationer som regeringen kankomma att ställas inför . Beslut om införande av drivmedelsransonering m. m. I en inom utskottets kansliupprättad promemoria bilaga 6 till detta betänkande lämnas vissa uppgiftersom erhållits från om bakgrunden till införande avdrivmedelsransonering i samband med oljekrisen . Av promemorian framgår bl. a. följande. Den 6 oktober 1973utbröt kriget i . Den första effekten för världens oljeförsöriningkom när ett antal - den s. k. OAPEC-gruppen beslötatt, så länge konflikten pågick, sänka sin samlade oljeproduktion varie månadmed . Man beslöt också att förbjuda all oljeexport från dessa ländertill och . beslöt OAPEC att skära ned produktionenmed , räknat på september månads produktionsnivå, och sedan fortsättaatt minska produktionen i avvaktan på en lösning avkonflikten på för arabländerna tillfredsställande villkor. Den 6 novemberbeslöt man emellertid på grundval av uttalanden i omMellanösternfrågan att inställa den redan beslutade femprocentiganedskärningen . Men , , skärpteOAPEC-gruppen åter sin politik och beslöt att skära ned produktionen i januarimed , räknat pä december månads reducerade produktion. Den 24december beslöt OAPEC att ändra sin politik för att höjaproduktionen från decembernivån . Långt innan nämnda nedskärningsbeslut började ge direktaresultat i form av minskad tillförsel av råolja till fick delångtgående konsekvenser på marknaden för färdigprodukter. Den förväntade åtstramningenpå råoljeområdet framkallade en häftig reaktion pä den västeuropeiska marknaden.Priserna steg kraftigt . Dessutom utbröt jakt efter olja - lager byggdes upp,tidigare normala utbud hölls inne osv. De helt svenska oljebolagen ochdirektimportörerna kunde bara redovisa en förväntadimport på ungefär hälften av den normalatillförseln. Men också de internationella oljeföretagens svenska dotterbolagantog utifrån de besked som de fick från sina huvudkontor att deras importav färdigprodukter skulle bli 15 ä mindre än normalt för periodendecember - . Läget för del när oljekrisen inträffadevar vidare det att hade en större olje-och energiförbrukning per capitaän de flesta andra industriländer men en lägre raffinaderikapacitet än dessa. De första åtgärder som vidtogs av regeringen i anledningav oljekrisen skedde . Kort efter krigsutbrottet i Mellanösternden tillsattes en särskild arbetsgrupp inom handelsdepartementetför att se över beredskapsläget beträffande oljeförsörjningen. När beslutet komatt OAPEC beslutat skära ned produktionen av olja med femprocent började konkreta åtgärder att vidtagas. Den 19 oktoberinfördes sålunda anmälningsskyldighet rörande prishöjningar på motorbensin,motorbrännolja och eldningsolja. I anslutning till OAPEC:s beslut i böqan avnovember om 25 procents nedskärning av oljeproduktionen hölls en radöverläggningar bl. a. med oljebolagen och berörda statliga myndigheter. Regeringen beslöt att lägga framförslag om att vissa beredskapslagar, nämligen allmänna ransonerings- ochförfogandelagarna, skulle få sättas i tillämpning och gälla till och med den30 . Tillsammans med förslag om en särskild elransoneringslaglades propositioner härom fram för . förelåg den första prognosen förtillförseln av drivmedel och olja. Den gällde perioden -januari1974, dvs. Prognosen gjordes av överstyrelsen förekonomiskt försvar och angav ett bortfall i förhällande till normal tillförselmed för bensin, för lätta oljor och 15 procentför tjocka eldningsoljor. Mot bakgrund av det läget drog regeringen upp vissaallmänna riktlinjer för besparingsåtgärder och en kommande ransonering. Produktionoch sysselsättning skulle bibehållas på en hög nivå. Viktiga samhällsfunktionersom sjukvård, undervisning och allmänna kommunikationer skulle prioriteras.Förbrukningen skulle inte få bli större än att beredskapslagren av olja i stortsett hölls intakta för att bevara högsta möjliga handlingsfrihet. Enöverenskommelse träffades med oljebolagen om en frivillignedskärning av leveranserna av eldningsolja för uppvärmningsändamål med 25procent. Enligt ett pressmeddelande som utfärdades avhandelsdepartementet hade myndigheterna anmodats att förberedaen kortransonering av bensin med börian efter trettondagshelgen1974. I samma pressmeddelande uttalades att myndigheterna höll på att förberedakvotransonering av eldningsolja. De avgörande besluten beträffanderansoneringspolitiken fattades av regeringen efter det bifalht förslagen om att sätta de nämndaberedskapslagarna i kraft. Då hade en ny bedömning av den sannohka tillförselnav olja gjorts för tiden . Den visade på en fortsattförsämring av tillförseln, nämligen för bensin, förmotorbrännolja och lätt eldningsolja och för de tjocka oljorna.Regeringen beslöt dä att fullfölja förberedelserna för bensinransonering, säatt den kunde träda i kraft . före ransoneringengjordes en ytterligare omfattande kontroll av försörjningsläget.Drivmedelsransonering pågick därefter januari ochkvotransonering av eldningsolja 1 . Av uppgifter framgår att inventeringav befint- . liga oljelager sker bl. a. genom att statistiska centralbyrånvarje månad får uppgifter om lagerhållningen hos de stora importörerna. Vidarelämnar ett antal storförbrukare ca 800 - kvartalsvis uppgifter om sina lagertill centralbyrån. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar får varie månaduppgifter om de lager som skall finnas enligt oljelagringsförordningen(tvångslager). genomfördes en specialundersökning omlagerläget (totallager) hos nämnda 800 storförbrukare. En ytterligare, meromfattande lagerinventering företogs inför ransoneringsperiodens börian ijanuari 1974. Beträffande de åtgärder som vidtogs av regeringen medanledning av oljekrisen har inom utskottet gjorts gällande, atttillkännagivandet av ransoneringsplanerna läng tid före det ransoneringenskulle träda i kraft var olyckligt och ledde till icke önskvärda hamstringseffekter.Vidare har hävdats att en ordentlig inventering av landets oljetillgångar bordeha genomförts innan ransoneringsbeslutet fattades. Som framgår av de uppgifter som erhållits frånhandelsdepartementet föregicks beslutet om drivmedelsransonering av ingåendeanalyser av försörjnlngsläget. Ett nödvändigt led i ransoneringsförberedelsernavar för regeringen att för prövning lägga fram förslag om att sättaallmänna förfogande- och ransoneringslagarna i tillämpning. Proposition härombeslöts i konselj . biföll propositionen den 11december. Härefter följde förberedelser för ransoneringen så att den kundeträda i kraft . Beträffande de påtalade hamstringseffekterna är det enligtutskottet att märka att regeringen hade att inhämta samtycke för attsätta de nämnda beredskapslagarna i tillämpning. Som sagts togriksdagsbehandlingen närmare en månad i anspråk. Dessutom ligger det enligtutskottet i sakens natur att en allmän s. k. kortransonering kräver lång tidatt organisera. Dessa omständigheter innebär enligt utskottet att eventuellahamstringseffekter av ransoneringsplanerna inte gärna kunde undvikas. 1 frågaom slutligen den bedömning regeringen gjorde att det var nödvändigt att vidta ransoneringsåtgärder har utskottet inte funnit anledning att göra något särskilt uttalande. Regeringens tillkännagivande av förslag till särskildakonjunkturstimulerande åtgärder m. m. I finansplanen till åretsstatsverksproposition, som avlämnades till i samband medriksdagsöppnandet , framhöll finansministern att denekonomiska politiken alltid måste utformas under osäkerhet om utvecklingstendensernainom ekonomin. Denna osäkerhet var med hänsyn till oljekrisen och dessverkningar nationellt och internationellt vida större än vad som var normalt.Det framstod som ovedersägligt att oljebristen skulle få märkbara återverkningarsåväl på den svenska ekonomin som för flertalet övriga länders ekonomier underden första delen av året. Att göra en bedömning om den ekonomiska utvecklingenför återstoden av framstod enligt finansministern inte sommeningsfullt. En sådan bedömning måste nämligen grunda sig på politiska ochekonomiska antaganden som av förståeliga skäl inte kunde göras. Mot denna bakgrund var det enligt finansministern riktigtatt i årets finansplan inte binda den närmare inriktningen av den ekonomiskapolitiken. Det framstod nämligen som ytterst angeläget att behällahandlingsfriheten så långt som möjligt i avvaktan på att det ekonomiska lägetsäkrare kunde bedömas. Den oklarhet som försvårade de ekonomiska bedömningarnai finansplanen gällde enligt finansministern i än högre grad för utarbetandetav en nationalbudget med detaljerade prognoser på skilda områden av ekonomin.Mot den bakgrunden hade det inte förefallit meningsfullt att i samband medstatsverkspropositionen lägga fram en nationalbudget för . Avsikten vari stället att i kompletteringspropositionen redovisa en nationalbudget för1974. allmänpolitiska debatt tog sin början onsdagenden . Debatten inleddes av statsministern, som redovisade innehålleti den proposition (1974:25) med förslag till de ekonomisk-politiska åtgärdersom regeringen därefter i konselj beslöt avge tillriksdagen. Inom utskottet har påtalats att statsverkspropositionenbl. a. inte innehöll en sedvanlig finansplan samt saknade nationalbudget,vilket bl. a. försvårade finansutskottets arbete. Vidare har anförts atttillkännagivandet av förslaget till de ekonomisk-politiska åtgärderna borde haskett först sedan proposition i ämnet beslutats i konselj. Det har ocksåuttalats betänkligheter mot tillkännagivandet av propositionens innehåll vidden allmänpolitiska debatten, vilket medförde att oppositionspartiernasföreträdare inte hade möjlighet att i den debatten redovisa sina ståndpunktermed anledning av regeringsförslagen. Enligt praxis brukar statsverkspropositionen innehållasåväl en finansplan, dvs. en sammanfattande redogörelse för budgetförslagetoch analys av det ekonomiska läget, som en nationalbudget, dvs. en s.k. försöri-ningsbalans med beräkningar av det samhällsekonomiska utrymmet förbåde privat och offentlig konsumtion och investering. Något uttryckligtstadgande härom har inte funnits men har upptagits i det tidigaredetta år som slutligt antagna författningsförslaget, där det i 3 kap. 2 §riksdagsordningen stadgas att budgetpropositionen skall innehålla finansplanoch nationalbudget. I sammanhanget kan erinras om att budgeträttskommittén päsin tid (SOU 1954:40 s. 8 f.) i samband med att kommittén avvisade tanken på ensärskild budgetstadga bl. underströk att det ej torde låta sig göra attförutse alla de finansieringsproblern och liknande spörsmål, som hastigt kanaktualiseras. Enligt kommittén kan sålunda budgetproblem uppstå, vilkas lösningskulle försväras om statsmakternas handlingsfrihet skulle bindas av iförfattningsform fastlåsta principer. Motsvarande synpunkter har även framförtsav författningsutredningen, grundlagberedningen och senast avbudgetutredningen. I propositionen i författningsfrågan anfördes bl. a. attfinansplan och nationalbudget är dokument i budgetpropositionen som bildar engrundval för finansutskottets beredning av frågorna om den ekonomiska politikenoch för budgetregleringen. Det framhölls vidare att det bör vara en strävan attriksdagen i budgetpropositionen fär en samlad överblick över rikets finanser.Denna strävan kan emellertid aldrig helt förverkligas. Det är sålundanödvändigt att vissa förslag bryts ut och föreläggs genom särskildapropositioner. Av speciell betydelse härvidlag är kompletteringspropositionengenom vilken i slutskedet av budgetbehandlingen kan fä underlag fören säkrare och aktuellare framtidsbedömning än som annars varit möjligt. Statsverkspropositionen avgavs i ett läge då energikrisensverkningar på samhällsekonomin uppenbarligen var mycket svåra att överblicka.Bl. a. förelåg inte analyser av och den ekonomiska situationen med anledning av krisen. Med hänsyn tillvikten av att inte skulle få en felaktig eller missvisande bild avdet ekonomiska läget anser utskottet att den bedömning som regeringen gjordebeträffande frågan om finansplanens innehåll samt presentation avnationalbudget var riktig. Någon anledning till anmärkning härvidlag motregeringen eller enskilt statsråd föreligger således inte. Ej heller anser utskottet tillkännagivandet av deekonomisk-politiska åtgärderna vid den allmänpolitiska debatten före detproposition beslutats i konselj vara någon brist frän konstitutionell synpunkt.Det är enligt utskottet självklart att regeringen alltid skall ha rätt attavgöra i vilket sammanhang man vill redovisa sin politik. Ersättning för personskada på grund av brott Genom kungörelsen (1971:505) omersättning av allmänna medel för personskada på grund av brott infördesmöjlighet för den som drabbats av personskada genom brottslig handling att fåskadan ersatt av statsmedel. Ersättningsärendena prövas av Kungl. Maj;t ochhandläggs inom . Ett förslagsanslag på harför varje budgetår anvisats för ändamålet. Enligt gällande regler utgår ersättning efterprövning av sökandens behov. Det förutsätts därvid att hänsyn tas tillskadestånd eller annan ersättning som tillkommer honom med anledning av skadan.Ersättning utgår ej i vidare mån än som följer av allmänna regler om skadeståndvid personskada. Sveda och värk samt lyte eller annat stadigvarande men skallgottgöras endast om särskilda skäl föreligger. Om sökandens behov avgottgörelse befinns böra beräknas till lägre belopp än utgår inteersättning. Utskottet har i samband med årets granskning undersöktKungl. Maj:ts praxis i dessa ersättningsärenden. Den undersökning som sålundaföretagits omfattar tiden och redovisas i enkanslipromemoria, bilaga 7 till detta betänkande. I promemorian lämnas också enredogörelse för bakgrunden till de regler som gäller för anslagets utnyttjandesamt för departementschefs- och riksdagsuttaian-den i frågan. I dessahänseenden hänvisas till promemorian. undersökningen avser har närmare 200 ärendenavgjorts. Av dessa hänför sig mer än hälften till de första åtta månadernaunder . I knappt en tredjedel av fallen har sökandena tillerkäntsersättning. Av de avgjorda ärenden, som inte föranlettbeslut om ersättning, har närmare hälften avsett skador som inträffat före 1971års ingång och som således inte är ersättningsberättigade enligt kungörelsen.Antalet sådana ärenden har sjunkit betydligt och omfattar underdenna tid något mer än en femtedel av det totala antalet ogillade ansökningar.Under båda åren har en stor del av avslagsbesluten grundats på att sökandenbedömts kunna erhålla kompensation för skadorna genom för vederbörande gällandeförsäkring (19 fall 1972,42 fall 1973). Sammanlagt under båda åren har etttiotal ansökningar lämnats utan bifall, därför att yrkandena avsett andraskador än personskador. I ungefär lika många fall har det inte ansetts visat,att den uppkomna skadan förorsakats genom brott. 1 ett fall har ansökningenavslagits under hänvisning till medvållande från sökandens sida. Ettavslagsbeslut har motiverats med sökandens ekonomiska förhållanden i relationtill det yrkade ersättningsbeloppets storlek. Slutligen har i ett fåtal fallersättningskraven ogillats under hänvisning till att utmätningsförsök pågickhos skadevållaren respektive att utmätning inte sökts. 1 de fall där sökandena bedömts ha möjlighet att få utersättning på grund av försäkring har dessa skäl angetts i beslutet. Detsammahar gällt när grunden för avslag varit att brott inte ansetts styrkt. förekommande avslagsgrunder framgår som regel inte avbesluten. I stället har i dessa fall oftast i särskildskrivelse till sökanden angett avslagsgrunden. undersökningen avser har drygt 200 000kronor utbetalats från anslaget. Av detta belopp hänför sig närmare 140 000kronor till . Den högsta ersättningen har utbetalats till en pensionär som förlorat synenefter misshandel av en narkotikapåverkad person. Ersättningar på 10 000 kronoreller däröver har undersökningen avser utbetalats endast i fyrafall och ersättningar i fem fall. Som jämförelsebör nämnas att yrkandena i de fall där ersättning utbetalats i nio ärendenöverstigit och i lika många ärenden legat mellan 5 000 och 10 000kronor. I endast ett 20-tal ärenden har ersättning bestämts tilldet belopp som sökanden begärt. I det övervägande antalet sådana fall harersättningskravet grundats pä domstols dom. Det har emellertid även förekommitnedsättningar i förhållande till vad domstol utdömt i skadestånd. Detta kanofta förklaras med att domen grundats på skadevållarens medgivande och såledesinte föregåtts av domstolens prövning av det yrkade beloppets skälighet.