bet · FX01KrU16 · 1974-12-31 00:00:00 — Kulturutskottetsbetänkande nr 1974 KrU1974:16 Kulturutskottetsbetänkande med anledning av motion angående förbud mot boxning. I motionen 1974:40 av () hemställsatt beslutar att hos Kungl. begära förslag lill lag om förbudmot boxning. Efter förslag av Kungl. Maj:t i propositionen1969:118 beslöt riksdag anta ett förslag till lag om förbud motprofessionell boxning. Vid behandlingen av detta lagförslag hade riksdagenockså att ta ställning till två motioner med förslag om förbud även motamatörboxning. Första lagutskottet, som behandlade propositionen och motionerna,erinrade i sitt av godkända utlåtande 1969:51 om att en pä initiativ tillsatt kommitté av medicinskt sakkunniga framlagt ettförslag till säkerhetsföreskrifter omfattande 16 punkter. Utskottetkonstaterade att vissa av dessa säkerhetsföreskrifter redan tillämpadesbeträffande amatörboxningen i och att Svenska boxningsförbundetförklarat sig vilja medverka till införande av ytterligare föreskrifter enligtförslaget. Mot den bakgrunden och med hänsyn till kommitténs bedömning att ettgenomförande av förslagen rimligen borde kunna väsentligt minska faran förhjärnskador som följd av boxning ansåg utskottet att man kunde underlåta attförbjuda amatörboxningen. Riksdagenhar både 1971 och 1973 på förslag av kulturutskottet i be-tänkandena 1971i3respektive 1973i28 avslagit moiionsvis framförda yrkanden om utsträckning avförbudet mot professionell boxning till att gälla även amatörboxningen. inom kulturutskottets kansli upprättad promemoria har anförts följande. För ställningstagande till motionen1974i40 är det av intresse att veta om det föreligger några medicinskaerfarenheter som kan belysa riskerna med amatörboxning som utövas under de av1969 års riksdag angivna förutsättningarna. Särskilt intressant är det att fäveta om det finns något känt fall då en amatörboxare som börjat boxas förstefier beslut - praktiskt kan gränsen dras vid -ådragit sig skador genom boxningen. Av intresse är också att fä kännedom omandra skadefall som konstaterats efter den angivna tidpunkten och som inte heltentydigt är att hänföra enbart till boxning som utövats . 1den mån det i det enskilda skadefallet är känt att det brustit i fråga omsäkerhetsföreskrifterna är det av intresse att detta redovisas. Eftersom säkerhetsföreskrifternagenomförts successivt bör om möjligt även tidpunkten för inträffade skadefallanges. Motionenbör - för inhämtande av sakupplysningar enligt ovan - remitteras dels tilluniversitetskanslersämbetet med anmodan att ämbetet inhämtar yttranden från demedicinska fakulteterna, dels till riksidrottsförbundet. Motionen har remitterats i enlighet med förslaget ipromemorian. De inkomna remissvaren redovisas i bilaga till detta belänkande. riksdagsbeslut i fråga om amatörboxningförutsattes att dylik boxning skulle förekomma endast under iakttagande avvissa angivna säkerhetsföreskrifter. När frågan om förbud mot amatörboxningennu ånyo aktualiserats vill utskottet understryka att del är erfarenheterna frånde och inte från tid års beslut som i första handär av intresse. I de remissyttranden som utskottet inhämtat med anledning avmotionen 1974i40 finns enligt utskottets mening inte några sådana uppgifter omboxningsskador som inträffat att det finns anledning förutskottet att föreslå alt i fråga om förbud mot boxning inta någonannan ståndpunkt än 1969, 1971 och 1973. Utskottet som är medvetet om att demedicinskt sakkunniga remissinstanserna inte haft möjlighet att bygga sinauttalanden på någon ingående inventering av eventuella boxningsskador villemellertid - bl. a. med hänsyn till vad medicinska fakulteten i Göteborganfört - ånyo framhålla vikten av att man genom noggrannasäkerhetsföreskrifter söker eliminera riskerna för deltagarna i amatörboxningar.Med det nu anförda avstyrker utskottet motionen 1974i40. att avslårmotionen 1974i40. Närvarandevid ärendets slutbehandling: herrar i Lane-Herrestad (c), iLycksele (s), i Agnas (m), fröken (), herrar (),(), (), i Ulfsbyn (c), i (s),herrar (). (), (vpk), fröken (), fruDiesen (m) och (). Universitetskanslersämbetel härden 2 oktober 1974överlämnat yttranden frän de medicinska fakulteterna vid universiteten iUppsala, , och , samt högskolan i . Medicinskafakulteten vid i () önskar upplysning om skadoruppkommit genom boxning beslut och om vid ev. skador brister isäkerhetsföreskrifterna förelegat. Medicinskafakulteten äger icke tillgång till sådana uppgifterom ev. skador vid boxningoch kan därför ej besvara de frågor som kulturutskottet framställt. Fakultetenförordar att en undersökning av boxare genomföres som ger svar på de avkulturutskottet ställda frågorna. Fakultetenhar i remissvar 1961 (nedan återgivna bilaga) uttalat sin uppfattning omboxning och bl, a. framfört sin åsikt att denna form av idrottsutövninginnebär bestämda hälsorisker. Genom remiss har medicinska fakulteten berettstillfälle all inkomma med yttrande över den särskilt tillkalladeutredningsmannens betänkande över Boxningssporlens skadeverkningar (SOU1961i46). Fakulteten fär i anledning härav anföra följandei Denföretagna utredningen är av blygsamt format och de förebragta fakta är interfolierademed en hel del spekulativt material. Icke desto mindre finner fakultetenutredningen vara av visst värde, då den anser det angeläget attboxningssportens berättigande tages under allvarligt övervägande, varvid ävenden föreliggande utredningen kan tjäna till någon ledning. Fakultetenfinner det förvånande att utredningsmannen tagit så lätt på det faktum, attboxningssporlen är den veterligen enda form av idrottsutövning, där enmedicinsk skada ingår som ett normalt led, ja där det gott kan sägas attutövningen syftar till att hos motståndaren åstadkomma medicinsk skada. Omskador uppkommer under utövningen av andra idrottsformer är detta att betraktasom olyckshändelser och aldrig sä som vid boxning avsikten med utövningen.Jämförelser med fotboll, backhoppning och ishockey är därför i dettasammanhang helt ovidkommande. Utredningsmannenfäster i sin argumentation stor vikt vid vad som uträttats ifråga om medicinskkontroll, skyddsanordningar osv. i samband med boxning, men synes försumma att alltdetta i själva verket talar för, att man även i fackkretsar betraktar boxningensom potentiellt farlig. Den tillit, som utredningsmannen synes hysa för de s.k. startböckerna, kan fakulteten icke dela. Utredarenhar anlitat en specialsakkunnig för att redovisa iakttagelser genomelektroencefalografiska undersökningar i samband med boxning. ensvensk undersökning har det konstaterats, att EEG-förändringar kan kvarståflera dagar efter en boxningsmatch. Mot EEG-kapitlet finns den allvarligainvändningen, att det icke någonstädes antydes, att etl "normalt" EEGingalunda utesluter även grav cerebral lesion. En lekmannaläsare av dettakapitel måste fä det felaktiga intrycket, att "normalt" EEG skullebetyda frånvaro av lesion, vilket förvisso icke är förhållandet, då även gravatillstånd av organisk hjärnskada (senila psykoser, grova traumatiska hjärnskadoretc.) i omkring hälften av fallen uppvisar EEG, som faller inom dekonventionella gränserna för normalitet. Utredarenkonstaterar, att frekvensen av "knock-out" och "knock-down"vid amatör-mästerskapen i var sammanlagt vartill kommer att iytterligare av matcherna tecken till hjärnskakning förelegat 5-10minuter efter matchen. Fakulteten finner det anmärkningsvärt, att utredarenicke tydligare understrukit, att mästerskapstävlingar bland svenska amatörer iicke mindre än 25 96 slutar med symtom på hjärnskakning. Närutredaren likväl på visserligen rätt osäkra grunder antager att antaletvaraktigt skadade eller möjligen skadade boxare i högst utgöres av ettpar hundratal personer ackumulerade , när han vidare redovisar 207fall av död i samband med boxning, därav två i , när han i sindiskussion kap. 10 slutar med omdömet, att boxningssporten medför obestridligarisker och nackdelar, vilka kan värderas på olika sätt, så kan fakulteten försin del icke dela utredarens värdering: den, att boxningen icke skulle varanågot medicinskt problem av större format. Fakulteten vill understryka, att deregistrerade grova skadorna, tvingar till förutsättningen av ett långt störreantal lättare skador, som kan avslöjas endast med långt mera förfinade metoder,än de utredaren kunnat använda, men vilka fördenskull alls icke kan ansesbetydelselösa. Sammanfattningsvisär det fakultetens uppfattning, att boxningen är en ohygienisk form föridrottsutövning, som innebär bestämda hälsorisker, låt vara att dessa är svåraatt siffermässigt mäta. Fakulteten yrkar på att amatörboxningen undandragesallt ekonomiskt stöd av offentliga medel och den finner den professionellaboxningen vara i än högre grad icke önskvärd. Medicinskafakuheten vid i () Motionen föranleds av ett tidigare riksdagsbeslut,i samband med vilket professionell boxning förbjöds och i vilket beslutamatörboxning tilläts, men att del senare beslutet skulle blivaföremål för omprövning. Motionären hemställer nu om totalförbud mot boxning. Medicinskafakulteten har i ett yttrande i samband med ovan nämnda riksdagsbeslut år 1968yttrat sig om boxningens medicinska risker och skadeverkningar. Fakultetenyttrade att man helst såg att boxningen totalförbjöds, men att man i sambandmed ett dylikt förbud kunde förvänta att "sporten" i fråga dök upp ienskilda sammanslutningar utanför de idrottsliga myndigheternas kontroll. Sammarisk föreligger , men trots detta ser fakulteten ingen anledning alt ändrasin ståndpunkt i sak . Medicinskafakulteten vid i () Utskottet har begärt uppgifter om kända fall däramatörboxare, som börjat boxas först efter , ådragit sigskador genom boxningen; det önskar även fä vetskap om det föreligger någramedicinska erfarenheter som kan belysa riskerna med amatörboxning under de av1969 års riksdag angivna förutsättningarna. Detfinns ingen möjlighet att göra en meningsfull inventering av sådana enstakafall inom den omfattande sjukvårdsverksamheten för att i efterhand säkertbesvara frågan om skador inträffat i efter . Däremotkan fakulteten erbjuda hjälp med bedömning av dylika fall, som registrerats avorganisation som har överinseende över amatörboxningen i . Deönskade allmänna medicinska erfarenheterna bör ses dels i ljuset av de 1969angivna förutsättningarna, dels mot bakgrund av nuvarande praxis för träning,uppvisning och tävling. Genomde allmänna medicinska erfarenheterna och genom internationell forskning harman mer och mer lagt vikten vid inte bara effekterna av den korta, direktastöten mot huvudets övre delar utan även av de slung-nings- ochrotationsrörelser av huvudet som uppkommer t. ex. vid slag mot käkarna. Dessaskadeeffekter kan vara av olika typ, som berörts i Nordisk utredningsserieI967il6. Svåraskador kan således uppstå vid slag mot huvudets undre delar, käkar-nacke, ävenom den slagne bär boxningshjälm. nya regler som ämnar utge under september 1974finns angivet att huvudskydd är obligatoriskt för svenska boxare vid tävlingarinom och utom landet men att detta ej gäller vid deltagande i , och EM.Det finns även angivet att i skall användas större (10 ounce) handskar,men detta torde ej gälla allmänt vid deltagande i tävlingar utomlands. Beträffandedomslut finns angivet "om båda boxarna skadats eller slagits knockoul ochinte kan fortsätta matchen" skall poängen summeras för boxarna fram tilldet ögonblick då matchen bröts. Boxaren med högsta poängsumma skall förklarassom segrare. -Denna viktiga regel gäller emellertid inte vid skada på endast enav boxarna vare sig genom knockout eller på annat vis. Under sådanaomständigheter tycks den som orsakar skadan premieras. Trotsatt en del av de nya reglerna försöker minska risken för uppkomsten av skada såhar icke hänsyn tagits till ovannämnda erfarenheter med skador påskallkavitetens innehåll vid slungningsrörelser av huvudet vid och efter slagpå detta. Det torde därför varaklart att de i Kungl. Majits proposition nr 118 år 1969angivna säkerhetsföreskrifterna bör utökas med ett förbud mot slag mot huvudet,inskrivet i reglerna för amatörboxning. En annan möjlighet kunde vara att vidbedömningen endast ta hänsyn till den boxning som har förekommit innan skada påden ena eller båda parterna har inträffat. Fakulteten vill sålunda rekommenderaen översyn och revidering av boxningsreglerna i överensstämmelse medovanstående erfarenheter, belagda experimentellt och kliniskt. Medicinskafakulteten vid i () kulturutskott anmodade 1974-05-27universitetskanslersämbetet att inhämta yttranden från de medicinskafakulteterna i enlighet med bifogad promemoria. Där önskas sakupplysningar omskadefall som konstaterats efter , dels i samband med amatörboxningefter denna tidpunkt, dels beträffande boxning som utövats . Sådanaupplysningar skulle även inhämtas från riksidrottsförbundel. Såvittvi kunnat utröna har inga sådana skadefall konstaterats vid iUmeå. Boxningssportensynes här vara under avveckling. Enligt uppgifter från en tränare vid enamatörboxningssektion i skulle här finnas endast 3-4 matchboxareoch ett 15-tal ynglingar som tränas. Inga skadefall somföranlett besök hos läkare skulle ha inträffat sedan ca 1965. Rektorsämbetetsyttrande av i kopia bifogas (se nedan återgivna bilaga). Ur medicinsk synpunkt kan det anses klarlagt attslag mot huvudet, i synnerhet upprepade sådana, med eller utan därav följandemedvetslöshet, kan ge upphov till allvarlig hjärnskada oavsett slagetshårdhetsgrad. Av denna anledning måste all sådan boxning där slag mol huvudettillätes och t. o. m. premieras, anses innebära en ej ringa medicinsk risk. anger också i tävlingsbestämmelser och re-gelfbrklaringartill vägledning för både ring- och poängdomare (cit SOU 1961146, p. 90) att"Regelbrott i boxning kan indelas i två huvudklasseri Sådana som motverkar god boxning. Sådana som medför risk att skada motståndare." Etttotalförbud mot alla former av boxning torde dock av praktiskaskäl ej vara realistiskt. Risk skulle därigenom bl. a. kunna uppkomma attboxningen gick underjorden och därigenom undandrog sig all medicinsk kontrolloch insyn. Dessutom kan man icke bortse från att såväl bland boxningssportensutövare som bland dess publik finns ett speciellt urval av människor, som idenna sport finner möjlighet till kanalisering av sina aggressioner på ett församhället mindre skadligt sätt, än vad som skulle kunna bli fallet om boxningentotalförbjöds. Mot bakgrund av sistnämndapsykologiska skäl anser fakulteten att ama- v. kan tillåtas under förutsättning av en fortlöpande medicinsk kontroll.Vidare måste huvudet skyddas genom att man inför liknande regler och skyddsåtgärdersom gäller vid fäktning. Beträffandeden professionella boxningen anser fakulteten att den skall förbjudas eftersomde medicinska riskerna för utövarna är betydande. Det kan inte vara rimligt altboxarens hälsa äventyras för ekonomisk skull. Fakulteteninstämmer i utredningens negativa inställning till ytterligare störremedicinska undersökningar rörande enbait boxningens skadeverkningar. Redovisatutredningsmaterial synes fullt tillräckligt för objektiv bedömning av de häraktuella problemen. Medicinskafakulteten vid () De nya bestämmelserna för boxningssportens utövningfrån synes ha lett till en minskad aktivitet inom amatörboxningen ochinverkat gynnsamt på skadefrekvensen. Vid förfrågan meddelar att 1973/74 förekommit 461 matchervarav 11 med knock outs förenade med ingen eller möjligen kortvarigmedvetslöshet, emot exempelvis 921 matcher och 97 knock outs . Traumatisk hjärnpåver-kanav den typsom förevarit i de 11 fallen betecknas medicinskt sett som ringa. Påkarolinska sjukhusets neurologiska, neurokirurgiska och psykiatriska klinikerhar inte såvitt fakulteten är bekant patienter med hjärnskador i samband medboxning behandlats . Någon ingående utredning överskadefrekvensen omfattande alla sjukhus i regionen har ej utförts. Fakultetenkonstaterar med tillfredsställelse intresse för neurologiskatraumatiska skador och vill i detta sammanhang erinra om att i landet3-4 personer avlider i traumatiska hjärnskador, huvudsakligen i samband medolycksfall i trafik och arbetsliv. Varannan till drabbaspersoner av livslång svår invaliditet på grund av traumatiska ryggmärgsskador.Svåra traumatiska hjärnskador utan dödlig utgång räknas i 10 000-tal. Fakultetenförordar intensifierade förebyggande åtgärder, snabbare omhändertagande ochbättre utnyttjande av medicinens möjligheter för diagnostik och behandling avdessa skador och vill inom sitt kompetensområde på allt sätt stödja åtgärder isådan riktning. Medicinskafakulteten vid högskolan i () Vid aktuella avdelningar på iLinköping - klinisk-neii-rofysiologiska centrallaboratoriet, allmänkirurgiska,ortopedkiruiiska, neurokirurgiska och neurologiska klinikerna - har sedan denI , då säkerhetsföreskrifter för amatörboxning trädde i kraft,intet skadefall i anslutning till boxning registrerats. En utredning i samarbete medboxningsorganisationerna beträffande förekomsten av hjärnskador efter den 1november 1969 borde kunna ge upplysning om riskerna med amatörboxning utövadenligt gällande föreskrifter. Liksom vid t. ex. fotboll och motorsport böremellertid även vid amatörboxning en viss förekomst av skador kunnaaccepteras. Hänsyn bör därvid tagas såväl till skadans art och svårighetsgradsom till antalet utövare av sporten i fråga. Omen utredning enligt ovan inte ger vid handen att amatörboxning utförd underbeaktande av gällande säkerhetsföreskrifter medför hjärnskada föreligger enligtfakultetens .uppfattning inga skäl att förbjuda amatörboxning. I samband med att den professionella boxningenförbjöds fastställdes direktiv efter vilka amatörboxningen skulleverka. anser att dessa direktiv har följts. Beträffandefrågan om skadefall , har , på grundval avstartböcker och årliga läkarundersökningar, inte kunnat konstatera någraskador. Riksidrottsförbundetanser därför att förutsättningar för en omprövning av amatörboxningen inteföreligger.