bet · FX01KU22 · 1974-12-31 00:00:00 — kom statssekreterarna till justitieministerns rum. Vid de överväganden som gjordes stannadejustitieministern för att som en beredskapsåtgärd borde flyttasfrån fängelset i till . Justitieministern begav sigdärefter tUl statsminister och meddelade efter återkomsten till sitt rum,att statsministern tillstyrkt justitieministerns förslag om Olofssonsförflyttning till . Sedan vederbörlig mottelefonering skett frånanstaltsledningens sida meddelade på uppdrag av justitieministern -tjänsteförrättande styresmannen fängvårdsinspektören , attregeringen beslutat att skulle flyttas till och där ställastill polisens förfogande. skulle föras till häktet på ,. Denna adress lämnades i enlighet med ett av Thoranderuttalat önskemål. Vid detta samtal överenskom man också att anstaltsledningenskulle ta kontakt med polisen i för transport av tillStockholm. Beslutet att förflytta från bekräftades vidregeringens lunchberedning. meddelade GunillaArnerdal kanslirådet att polisen i förklaratatt man skulle hämta "inom en kvart" samt att varklar för avtransport. meddelade attpolisen senare förklarat att man icke kunde verkställa transporten förrän manfått telegrafisk bekräftelse pä att transporten skulle utföras. En kort stundefter det att kanslirådet förgäves sökt komma i kontakt medpolismästaren eller poUsintendenten i men fått kontakt med enkommissarie meddelades det att polisen begett sig till transporten. meddelade generaldirektören per telefon vad som förevarit. upplyste att han kändetill vad som hänt samt förklarade att han var införstådd med de vidtagnaåtgärderna. underrättade tf. styresthannen påallmänna häktet i om att förflyttats tillhäktet samt att han fick föras till efter framställning avpolismästare . På uppdrag av justitieministern meddelade företrädare för polisledningen att fick om polisledningen sä fannlämpUgt flyttas till . Något senare talade justitieministernmed och meddelade följande: Justitieministern hade fått regeringensfullmakt att bestämma att , om han själv gick med på det, fick gå in ibanklokalen till rånaren urider förutsättning att gisslan lämnades ut.Justitieministern uttalade den förmodan att rånaren inte skulle samtycka tilldet. Justitieministern förklarade vidare att han inte hade befogenhet att omgisslan hölls kvar medge att fick gå in i banklokalen. Han måste i såfall inhämta beslut av regeringen. Justitieministern antog att man i sä fallkunde tvingas villfara rånarens begäran men underströk att denna fråga måsteprövas av regeringen. Polismästaren skulle därför om denna situation uppstodringa till justitieministern. Justitieministern underströk att det skulle tamycket att fä frågan prövad av tf. regering. Närvarande vid dettasamtal var , Nordenson, Vängby, och . Under de fortsattadiskussionerna pä justitieministerns rum utkristaUiserade sig den meningen inte borde villfara rånarens begäran att skulle förena sig medrånaren i banklokalen. meddelades att anlänt till häktet.Sedan justitieministern tidigt givit statsrådet uppdragatt sammankalla den tillförordnade regeringen samlades flerastatsrådsle-daniöter i justitieministerns rum. Därefter förflyttade sigstatsråden till statsrådsberedningen. Medan statsråden befann sig där böriadeuppgifter komma som tydde på att släppts in i banklokalen. Rainerringde då polisledningen och fick bekräftat att polisen släppt in tillrånaren. framhöU att detta icke varit avsett. Regeringssammanträdetavbröts varvid justitieministern hade ett samtal med polismästare uppgav dä att rånaren begärt att skulle komma in i banklokalen.För att understryka sitt krav hade han tagit struptag på en av kvinnorna i gisslan. bedömde situationen såhotfull för kvinnan att han beslöt att - utan att ha talat medjustitieministern släppa in i banklokalen. Justitieministern höll därefter en presskonferens, undervilken han meddelade att regeringen inte hade medgett att sammanfördesmed rånaren. Vidare gav han uttryck för den uppfattningen att ännuinte var släppt eftersom han inte kunde lämna utan polisensmedgivande. Justitieministern lämnade härefter kanslihuset för att tillfälligtbege sig till sin bostad. Under fortsättningen av kvällen befann sig ett antalstatsrädsledamöter i statsrådsberedningen. och rikspolischefen sig omväxlande där och i justitieministerns rum, där även Jermsten samt Vängby, , befann sig. Underledning av gjordes en analys av det rättsliga läget. Därvid kom man framtill att inte hade släppts fri eftersom han inte kunde lämnabanklokalen utan polisens medgivande. Det stod också klart att i ennödsituation måste kunna friges. De närvarande var också ense om attbeslutanderätten i denna fråga måste utövas av regeringen som den högstaadministrativa myndigheten. Statssekreterare lade fram denna analys för denärvarande regeringsmedlemmarna. Dessa var ense om att regeringen inte skullemedge att lämnade , om inte gisslan släpptesfri. Över beslutet fördes inte något protokoll. Ej heller fördes någraanteckningar om vad som förevar under denna överläggning. av meddelade statsministernLindroth regeringens syn pä denna fråga. Justitieministern, som ej varnärvarande , återkom senare till sitt rum. Han talade ocksåmed och framhöll att om denne förberedde en utväxling av gisslanskulle han innan och rånaren släpptes ta kontakt medjustitieministern, eftersom beslut angående ankom på regeringen. och natten diskuterades olika tänkbara vägarpå vilka rånaren och skulle kunna släppas medan gisslan fick stannakvar i banken. Under dessa diskussioner underströk stats- och justitieministrarnaatt de direkta operationerna måste ledas av polisledningen pä . följdes från kanslihusets sida polisensarbete varvid polisledningen kontinuerligt redovisade de åtgärder den företog.Vid middagstid hölls sammanträde med tf. regeringen. I detta sammanträde deltogäven andra tillgängliga statsråd samt rikspolischefen och . Till dettahade även polismästare kallats. Denne informerade regeringen om lägeti banklokalen. Regeringen bekräftade då vad som tidigare hade uttalats, nämligenatt inte fick lämna om inte gisslan samtidigtsläpptes fri. sändes i radio och TV intervjuer medOlofsson, rånaren och en av gisslan. Därvid framkom att polisledningen erbjuditrånaren och att lämna banken i sällskap med en person inom tog då kontakt med polisledningen påNorrmalmstorg och påminde om de instruktioner beträffande som lämnatstidigare och som innebar att gisslan måste släppas i sin helhet. följdes polisens arbetegenom kontinuerliga informationer från polisledningen. Dessa förmedlades avrikspolischefen via en särskilt upprättad telefonförbindelse med polisledningen.Sådan beredskap upprätthölls i kanslihuset att det var möjligt att snabbtsammankalla regeringens ledamöter, om ett regeringsbeslut skulle krävas medanledning av den utveckling som händelsen vid kunde ta. PM med vissa uppgifter om regeringens beslutsunderlag förinförande av drivmedelsransonering m. m. i samband med oljekrisen 19731974 Från har erhållitsett omfattande material angående regeringens beslutsunderlag för olika åtgärderi samband med den oljekris som inträffade . I det följande lämnas vissa uppgifter om oljekrisensförlopp och av regeringen i anledning härav vidtagna åtgärder m. m. Uppgifternahar hämtats från material samt frän redovisningar somhandelministem lämnat i olika sammanhang bl. a. vid den allmänpolitiskadebatten i . utbröt kriget i . Denförsta effekten för väridens oljeförsörining kom när den s. k.OAPEC-gruppen - dvs. ett antal , nämUgen , ,, , , , , , , och Syrien- beslöt att sätta in vad man kallade oljevapnet i Mellan-östern-konflikten.Man beslöt att, så länge konflikten pågick, sänka sin samladeoljeproduktion . Man beslöt också att förbjuda varje oljeexportfrån dessa länder tUl och . , den 4 novenber, hade man kommitfram till att produktionsnedskärningen var för liten för att ge avsedd politiskeffekt. OAPEC beslöt dä att skära ned produktionen , räknat påseptember månads produktionsnivå, och sedan fortsätta varie månad att minskaproduktionen i avvaktan pä en lösning av konflikten pä förarabländerna tillfredsställande villkor. , , beslöt man på grundval avuttalanden i om Mellanösternfrågan att inställa den redanbeslutade 5-procentiga nedskärningen . Men , den 9november, skärpte emellertid OAPEC-gmppen åter sin politik och beslöt att skäraned produktionen , räknat på december månads reduceradeproduktion. Vid ett möte i beslöt OAPEC attändra sin politik och att höja produktionen från decembernivån med 10procentenheter. Läget utvisade en produktionsbegränsninguppgående till jämfört med för de länder somupprätthöll densamma. Långt innan tidigare nämnda nedskärningsbeslut började gedirekta resultat i form av minskad tillförsel av råolja till , fickde långtgående konsekvenser pä marknaden för färdigprodukter. Den förväntadeåtstramningen pä råoljeområdet framkallade en häftig reaktion på denvästeuropeiska marknaden. Priserna steg kraftigt i oktober och november.Dessutom utbröt jakt efter olja - lager byggdes upp, tidigare normala utbud hölls inne. De rent svenska oljebolagen och direktimportörerna, t. ex. och , kundei börian av december bara redovisa en förväntad import under de närmastemånaderna på ungefär hälften av den normala tillförseln. Men också deinternationeUa oljeföretagens svenska dotterbolag antog utifrån de besked somde fick från sina huvudkontor att deras import av färdigprodukter skulle bli15 å mindre än normalt för perioden decemberfebruari. För den prognos som gjordes då deavgörande besluten om ransoneringspoUtiken fattades betydde det ett bortfalli förhållande till normal tillförsel med för bensin, 22procent för motorbrännolja och lätt eldningsolja och för de tungaoljorna. Dessa siffror kan jämföras med den bedömning som i slutetav året gjordes av bortfallet i världsproduktionen av råolja, som blevresultatet av den arabiska produktionsnedskärningen. Detta bortfalluppskattades till 5 ä av den normala tillförseln av råolja tUlvästvärlden. Om prognoserna slog in, skulle med andra ord drabbas långthårdare än vad nedgången i råoljeproduktionen i och för sig motiverade. EnUgt uttalanden av handelsministern var detta i korthetden information om försörjningsläget som stod till regeringens förfogande inovember-december, när försörjningspolitiken skulle utformas. Innan en redogörelse lämnas förvUka åtgärder som vidtogs i anledning av oljekrisen skall i korthet erinras omhur energiförsörining - i första hand oljeförsöriningen - är uppbyggd. Landets förbrukning av energi tar avvärldskonsumtionen men är per capita räknat bland världens högsta. Huvudpostenav den producerade energin kommer ur importerade oljeprodukter. 1972 låg derasandel . Utvecklingen fram till dennafördelning mellan bränsleslagen har karakteriserats av en fortgående starkökning av oljeprodukternas andel medan fasta bränslen som stenkol, koks, vedoch torv inte kunnat försvara sin marknadsställning. har beträffande oljeprodukternasanvändning i fastighetsuppvärmningen och kraftproduktionens andelarökat medan industriproduktionens och transporternas andelar minskat. Av naturliga skäl baseras oljetillförseln till vårt landhelt på import. Av denna import är huvuddelen, , förädladeoljeprodukter bensin, eldningsolja, plastråvaror osv. Vår egen produktion avraffinerade produkter, byggd på importerad råolja, är alltså för närvarandeknappt av den totala tillförseln. Produktionen på ca 13 milj. m''sker vid två raffinaderier i (Shells och BP:s) och i (NynäsPetroleum). Beträffande utvecklingen av landets oljeraffinering kannämnas att fr. o. m. kommer raffinaderikapaciteten att ökakraftigt till över 20 milj. m när Scanraf i Brofjordenstår färdigt för produktion. Men om oljeförbrukningen skulle öka i samma taktsom , dvs. med 7ä ; leder den utbyggnaden intetill någon märkbar ökning av den relativa produktionskapaciteten. Om man år1980 skulle nå en raffinaderikapacitet i , som motsvarar drygt 80procent av förbrukningen, så måste vid samma förbrukningsutveckling byggasminst två Brofjorden-raffinaderier "till . En annanviktig del av landets försörjningsberedskap på oljeomrädet är beredskapslagren.I propositionen 1969:1 36 lämnas en redogörelse för hur lagerhållningen ärutformad. 1969 fastställdes sålunda ett program för fortsatt lagring förberedskapsändamål av olja . Ansvaret för attgenomföra programmet åvilar oljebranschen och storkonsumenterna av olja.Krigsreserven av drivmedel förutsätts även i fortsättningen förvaras ibombskyddade anläggningar. En del av krigsreserven av eldningsoljor lagras ianläggningar som lokaliseras efter beredskapsmässiga överväganden. Denna lokaliseradelagring åvilar oljehandeln samt kraft- och värmeproducenterna.Beredskapslagringen omfattar även lagring av råvaror för framställning avstadsgas samt av gasol. Lagringen av råvaror för stadsgas åvUar gasverken ochlagringen av gasol dels staten, dels säljare och importörer. Investeringskostnaderna för beredskapslagringen av bensin,fotogen, motorbrännolja och eldningsolja beräknades i nämnda proposition tillca . Därav skulle staten bidraga med förmerkostnaden för den skyddade och den lokaliserade lagringen.Investeringskostnaderna för stadsgasindustrin beräknades till ca 18,7 miljonerkronor och för oljebranschens lagring av gasol tiU ca 7,7 miljoner kronor.Investeringskostnaderna för ett statligt gasollager går upp till ca 19,8miljoner kronor. Vad beträffar oljeimport dä landet i stor utsträckning varit beroende av de internationella oljebolagensåtgärder visar utvecklingen klart ökande andel från , varvid importenhuvudsakligen bestått av svavelfattig råolja. Importen från ochMellersta Östern har fått en minskad relativ betydelse under åren.Oljeimportens sammansättning skiljer sig åt mellan de olika exportländerna.Importen från består i huvudsak av färdiga produkter, medanAfrika-importen tUl ävervägande del utgörs av råolja. De fasta bränslena har som nämnts kommit att spela en alltmindre roll i landets energiförsörjning. Den frän beredskapssynpunkt ridigareförekommande produktionen av torv för bränsleändamäl har praktiskt taget heltupphört . Elenergiförsörjningen i baseradesfram tiU mitten av praktiskt laget helt på vattenkraft. Under senareär har oljekraft i allt större utsträckning kommit till användning så attvattenkraftens andel av den totala elkraftproduktionen nu gått ned till ca 75procent. När oljekrisen inträffade hade enstörre olje-och energiförbrukning per capita än de flesta andra länder och enlägre raffinaderikapacitet än de flesta andra länder. De första åtgärder som vidtogs avregeringen i anledning av oljekrisen skedde . Kort efterkrigsutbrottet i tillsattes en särskildarbetsgrupp inom för att se över beredskapslägetbeträffande oljeförsörjningen. sammanträdde försvarsrådet understatsministerns ordförandeskap, varvid bl. a. diskuterades läget i MellerstaÖstern och oljesituationen i världen. När sedan beslutet kom att OAPEC beslutatskära ned produktionen av olja per månadbörjade konkreta åtgärder att vidtagas. infördes sålundaanmälningsskyldighet rörande prishöjningar pä motorbensin, motorbrännolja ocheldningsolja. 1 anslutning till OAPEC:s beslut om 25procents nedskärning av oljeproduktionen hölls en rad överläggningar bl. a. medoljebolagen och berörda statliga myndigheter såsom överstyrelsen för ekonomisktförsvar (ÖEF) och statens pris- och kartellnämnd (SPK). Som framhöUs av handelsministern i den allmänpolitiskadebatten tydde de mycket osäkra uppgifter oljebolagenkunde lämna om sin förväntade produktion och import, vUka endast avsägdecember, på en nedgång av tUlförseln av oljeprodukter till mednågonting mellan . Regeringen beslöt vid konselj den 16november mot denna bakgrund och med utgångspunkt i de av arabländerna fattadebesluten att lägga fram förslag till om att allmänna ransonerings-och förfogandelagen skulle få sättas i tillämpning. Tillsammans med förslag omen särskild elransoneringslag lades dessa propositioner fram för den20 november. Av det material som överlämnatsfrån , kan i detta sammanhang nämnas följande som fannstillgängligt . Inom utrikes- ochhandelsdepartementens enhet för utrikeshandelsärenden upprättade promemorior: "Producentländernas agerande i oljefrägan", vari lämnas uppgifter omstörningar i räoljeexporten på grund av krigshandlingarna i MeUersta Östern(pipelines-frågor m. ), uppgifter från vad som avhandlades vid OAPEC-möten iKuwait , uppgifter om oljeprishöjningar, förändringar iproduktionsvolym, skepp-ningsläget, bojkottsåtgärder, bilaterala relationer m.m. "Oljefrägor", vari behandlas frågor om oljeimport ocholjeförbrukning, producentländernas agerande i oljefrägor, uppgifter frånsammanträden med EG-ministrarna och m. m. Skrivelse1973-11-15 frän kommerskollegium lill handelsministern angående övervakning avexporten av mineraloljeprodukter jämte PM dels angående olika metoder att övervaka sådanexport, dels beträffande exportvolymen 1972 och 1973 m. m. Inom överstyrelsen för ekonomiskt försvar gjordaberäkningar av försörjningsläget. Som nämnts förelades riksdagenden förslag om att allmänna ransonerings- ochförfogandelagarna skulle sättas i tillämpning (prop. 1973:203) och gälla t. o.m. Dessa lagar som är av beredskapsnatur - s. k.fullmaktslagar anger endast en allmän ram för arten och innehållet i deåtgärder regeringen får vidta. Lagarna i fråga ger regeringen fullmakt attreglera samhällets produktion, tillgångar och förbrukning på ett fränförsörjningssynpunkt ändamålsenligt sätt. I den allmänpolitiska debatten i slutet av januari 1974erinrade handelsministern om att med att nämnda beredskap förransoneringsåtgärder vidtogs startades en kampanj för frivUligt sparande avbensin, eldningsolja och elektrisk energi. Exportkontroll av oljeprodukterinfördes också. 1 mitten av förelåg den första prognosen förtiUförseln av drivmedel och olja. Den gäUde perioden november 1973januari1974, dvs. Prognosen gjordes av överstyrelsen förekonomiskt försvar och angav ett bortfall i förhållande till normal tillförselmed för bensin, för lätta oljor och 15 procentför tjocka eldningsoljor. Mot bakgrunden av det läget formulerades vissa allmänna riktlinjerför besparingsåtgärder och en kommande ransonering. Produktion ochsysselsättning skulle bibehållas på en hög nivå. Viktiga samhällsfunktionersom sjukvård, undervisning och allmänna kommunikationer skulle prioriteras.Förbrukningen skulle inte få bli större än att beredskapslagren av olja istort sett hölls intakta för att bevara högsta möjliga handlingsfrihet för denframtid som i hög grad tedde sig oviss. Inskränkningarna i förbrukningen måstedärför enligt handelsministern rikta sig mot hushållens energikonsumtion. Pågrund av att en stor andel av landets elenergi produceras i oljekraftverk måsteåtgärderna också ta sikte på hushållens elkonsumtion. I avvaktan på att skulle ta ställning tillpropositionen om att sätta allmänna ransoneringslagen och allmännaförfogandelagen i tillämpning bedömdes det enligt handelsministern att enerforderlig besparing kunde näs genom en fortsatt sparkampanj. Överenskommelseträffades med oljebolagen om en frivUlig nedskärning avleveranserna av eldningsolja för uppvärmningsändamål . De avgörande besluten beträffande ransoneringspolitikenfattades av regeringen , dagarna efter det att riksdagenden 1 bifallit förslagen om att sätta de olikaransoneringslagarna i tillämpning. Då hade som inledningsvis nämnts en nybedömning av den sannolika tilförseln av olja gjorts för tiden december1973februari 1974. Den visade på en forisatt försämring av tillförseln,nämligen med för bensin, för motorbrännolja ocheldningsolja för de tjocka oljorna. I det läget kvarstod fortfarande OAPEC-ländernas beslut omen nedskärning av produktionen frän septemberni-vän.Likaså hade man enligt handelsministern att räkna med attproduktionsnedskärningen även därefter kunde fortsätta i enUghet med den plansom upprättats , dvs. 5 procents nedskärning . Regeringen beslöt då att fullfölja förberedelserna förbensinransoneringen, så att den kunde träda i kraft . Vidareinriktades planeringen på att den frivUliga kvotransoneringen av eldningsoljaskulle avlösas av en kvotransonering i statlig regi. Det vidtogs också vissaåtgärder för att begränsa förbrukningen av elkraft med inriktning på sådanating som reklam, gatubelysning osv. Därefter kom det inledningsvis nämnda beslutet den 24december av OAPEC-länderna om att lätta på embargopolitiken och höja produktionenmed . före ransoneringen, ,gjordes en ytterligare omfattande kontroll av försörjningsläget. Av materialkan nämnas ytterligare följande som fanns samtbörjan av . Inom handels- ochutrikesdepartementens enhet för utrikeshandelsärenden upprättade promemorior: 1 a "Producentländernas agerande ioljefrägan II",vari behandladesförändringar i produktionsländernaas produktionsvolym, skeppningsförhållanden,kontrollåtgärder, frågor om oljan som politiskt vapen, uppgifter om vad somavhandlades vid i och i . 1 b "Oljefrågan II", vari bahandladesfrågor om den internationella oljehanteringen, oljeimport ocholjeförbrukning, frågor rörande organisationerna OPEC och OAPEC och derasagerande, åtgärder i konsumentländerna, uppgifter om olika ministermöten. 1 c "Producentländernas agerande ioljefrågan 111", vari behandlades frågor om produktionsvolymen,kontrollmöjligheter, oljevapnets användning, i den 8-9december, statschefs-möte i , oljeministrarnas rundresor iEuropa, i m. m. Id "Oljekrisen", vari behandlasfrågor om oljeimportörer, oljeförbrukning, OPEC- och OAPEC-frågor,producentländernas agerande i oljefrågan, oUka internationella konferenser m. m. le rörande bl. a. raffineringskapaciteten iHolland och ItaUen m. m. Rapporter omförsörjningsläget upprättade .av överstyrelsen för ekonomiskt försvar inovember och . Promemoria1973-12-12 upprättad inom som låg till gmnd förföredragningar av kabinettssekreterare i försvarsrådet den 11december och i det ekonomiska planeringsrådet . I promemorianbehandlas frågor om läget i . Rapport omförsöriningsläget upprättad av bränslenämnden . Rapporter frånkommerskollegium om exportlicensgivning av mineraloljeprodukter. Som tidigare nämnts godkände riksdagenden regeringens förslag i de tidigare nämnda beslöt regeringen att utfärda de nämnda lagarna jämte en radtillämpningsföreskrifter. Även lagen om sattes itillämpning (prop. Kungörelser om ransonering av flytande bränsle, m.m. samt av elektisk kraft utfärdades. I dessa angavs vilka myndigheter somskulle svara för olika ransoneringsåtgärder. Huvudansvaret för handhavandet av regleringen lades påbränslenämnden som blev ett självständigt organ- knutet till överstyrelsen förekonomiskt försvar. fick det överordnade ansvaret förransoneringen av olja, bensin och andra flytande bränslen. Bränslenämndenskulle fördela landets tillgångar av dessa bränslen till oUka huvudändamål. Ivad gäller fördelningen av flytande bränsle för motordrift skulle mellan olikaförbrukningsändamål ske i samråd mellan bränslenämnden och transportnämnden. fick hand om ransoneringen i fråga omsjöfart och luftfartsverket i fråga om luftfart. skullei huvudsak sköta ransoneringen i fråga om motordrift inom jordbruks-,trädgårds- och fiskerinäringarna. Ansvaret för ransoneringens genomförande itekniskt hänseende vilade, såvitt gäller flytande bränsle för motordrift, påtransportnämnden. Vissa andra myndigheter och organ tilldelades särskildakvoter av flytande bränsle och handhade då regleringen inom sitt område.Länsstyrelserna och de kommunala kristidsnämnderna hade att pröva vissa frågorom tilldelningen av flytande bränsle till förbrukarna. Allmänna bestämmelser för elransoneringen gavs ikungörelsen om reglering av förbrukningen av elektrisk kraft. Föreskrifter omelförbrukningen utfärdades av statens elransoneringsnämnd (SERN) som i likhetmed bränslenämnden var ett nyinrättat organ. För att samordna de olika departementens ochmyndigheternas handläggning av frågor om energiförsörjningen på kort sikttillsattes en särskild försörjningsberedning under handelsministernsordförandeskap. Vidare skapades ett energiråd för att biträda regeringen vidutformningen av energipolitiken på såväl läng som kort sikt.