bet · FX01TU8 · 1974-12-31 00:00:00 — Frågan om luftfartens uppgifter i förhållande till andratrafikgrenar kan förväntas bli behandlade i anslutning tilltrafikplaneringsutredningen och det regionala trafikplaneringsarbetet.Härutöver föreligger med hänsyn tiU vad i det föregående anförts ingenanledning att nu göra ytterligare utredningsinsatser i fråga om luftfarten.Beträffande sjöfarten gäller att regeringen på begäran av getttrafikpolitiska utredningen tilläggsdirektiv, som ger utredningen möjlighet attta upp frågor som över huvud kan bli aktuella på detta område. Något behov avytterligare tilläggsdirektiv föreligger rimligen inte. Utskottet vUl i detta sammanhang understryka denprincipiella betydelsen av de uppgifter som redan ålagts trafikpolitiskautredningen och de mycket stora krav som dessa ställer på utredningen. Om manverkligen vill få en lösning på problemen, vilket är av väsentlig betydelse förden fortsatta trafikpolitiken, är det nödvändigt att den största restriktivitetiakttas i fråga om ytterligare uppgifter för utredningen. 1 annat fall minskartilltron till att en verklig vilja finns att inom rimlig tid uppnå någraresultat. Detsamma gäller i viss mån också när krav framförs påutredningsinsatser i särskild ordning, eftersom även detta ställer anspråk påexpertis och myndighetsresurser m. m., som redan är hårt ansträngda. Med hänsyn till det anförda föreslår utskottet attmotionerna 1974:119, såvitt nu är i fråga, och 1974:3 I 5 avslås. I motionen 1974:1429 anförs synpunkter på brister inuvarande trafikpolitik, på SJ:s affärsbanenät och trafiksvaga nät, på SJ:staxesättning, på SJ:s företräden med hänsyn till ändrade prisförutsättningarpå energiområdet, på planering av bilismen och prioriteringav kollektivtrafiken liksom på sjöfartens marknadsmöjligheter. Allmänt vill utskottet i anslutning härtill understrykaatt mycket av den kritik som i motionen anförts på hittillsvarandetrafikpolitik beaktats genom direktiven tUl den trafikpolitiska utredningen.Denna har också såsom nämnts att förutsättningslöst pröva frågor sammanhängandemed SJ:s affärsbanenät och det trafiksvaga nätet. Vad som sägs om SJ:s ökademöjligheter i en ändrad drivmedelssituation kommer på ett naturligt sätt attbeaktas i det fortsatta trafikplaneringsarbetet, som när det gällerförändringar i trafikmedlens kostnadssituation automatiskt registrerar dessavid bedömningen av den samhällsekonomiskt lämpliga arbetsfördelningen mellantransportmedlen. Vad som sägs om kollektivtrafiken och privatbilismen och omprissättningen på SJ beaktas i väsentliga hänseenden både genomtrafikpolitiska utredningen och genom de särskilda utredningarna omkollektivtrafik i tätorter och om prissättningen i den regionala kollektivatrafiken (den s. k. Med hänsyn härtUI anser utskottet inte att motionenbehöver föranleda någon åtgärd. dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följandelydelse: 1. att avslår motionerna1974:1 19 i vad avser yrkandet 1, 1974:315 och 1974:1429, 2. beträffande vidgade direktiv till den trafikpolitiskautredningen, m. m. av i (vpk) som anser dels att det avsnitt i utskottetsyttrande som på s. 8 börjar med "Senast vid" och på s. 10 slutar med"påkalla någon särskild åtgärd från sida" bort ersättasmed text av följande lydelse: I motionen 1974:1429 erinras om attvpk:s främsta krav angående trafikpolitiken, alltsedan 1963 års trafikpolitiskabeslut fattades, varit kravet på ett upphävande av detta beslut. Det påpekasatt redan när regeringspropositionen lades så anfördes från partiets sida i enriksdagsmotion "att samhället måste ta på sig ansvaret för attbefolkningen är tillfredsställande försörjd med transporter ochkommunikationer". Beslutet fattades emellertid dåmarknadsekonomin stod som högst i kurs i vårt land. Detta ledde i sin tur tillatt marknaden, eller efterfrågan, skulle styra trafikplaneringen. För attmarknaden skulle fungera gällde det dock att skapa förutsättningar för "konkurrenspå lika villkor" mellan olika trafikföretag. Ju mer konkurrens desto mertillfredsställande transportstandard var tanken. Vpk har sedan i åtskilliga riksdagsmotioner och ävenutanför kritiserat denna filosofi, som är grundläggande för den hittillsförda trafikpolitiken. Man har krävt att denna trafikpolitik skulle ersättasmed en trafikpolitik grundad pä samhällsekonomiska bedömningar. Man har krävtnya riktlinjer, riktlinjer som bl. a. tar hänsyn till sociala ochlokaliseringspolitiska behov och trafiksäkerhets- och miljövårdsintressen. Istället för konkurrens bör man ställa samordning och samplanering. Samordning mellan olika trafikslag skulle, anser man,medföra både ett bättre fungerande och ett billigare transportsystem. Mot denna bakgrund hälsar motionärerna tUlsättandet av1972 års trafikpolitiska utredning med tillfredsställelse och ser detta som ettresultat av den kraftiga opinionen mot den nuvarande trafikpolitiken.Utredningen har visserligen inte som klart uttalad målsättning ett upphävandeav trafikpolitiska beslut, men utredningsdirektiven innebär dockkritik mot flera av de grundläggande dragen i detsamma. I dessa direktiv framhålls att det är av största vikt attbetingelser skapas för en samhällsekonomiskt riktig utveckling och fördelningav transportarbetet. som härvid erinras om omständigheter, sombegränsar möjligheterna att tillämpa en mera utvecklad fri konkurrens, hänvisastill den utveckling inom samhället som skett sedan 1963 års trafikpolitiskabeslut och som inneburit en längre gående precisering i fråga om inriktningenav det samhälleliga handlandet i olika hänseenden inom närings- ochregionalpolitiken samt arbetsmarknadspolitiken. Härigenom åsyftas en utjämningav utvecklingsmöjligheterna i förhållandet mellan landets olika delar genom enmera balanserad utveckling av näringslivet och därmed av sysselsättningen samttill en mera balanserad bebyggelseutveckling med en tillfredsställande samhälleligoch kommersiell service för befolkningen i olika områden. Det har enligt direktiven efter hand framstått klart i vidare utsträckning än som förutsattes vid trafikpolitiskabeslut måste förena den marknadsmässiga rörelsefriheten med en planmässigsamordning och styrning. Inom den ram och på de villkor som bestäms genomåtgärder av sistnämnda slag skall möjligheter finnas för trafikutövarna inomresp. trafikgrenar att i marknadsmässiga former göra sig gällande efter sinasärskilda förutsättningar. Mot den angivna bakgrunden har en omprövning ansetts böraske av kostnadsansvarets utformning och tillämpning. En sådan omprövningförklaras motiverad med hänsyn till de olägenheter som följer medkostnadsansvarighetsprincipens nuvarande hårda knytning till varje särskildtrafikgren. Med hänsyn till den begränsning av möjligheterna att åstadkommasamhällsekonomiskt riktiga lösningar, som i vissa fall följer med en till varjetrafikgren knuten kostnadsansvarighet, har det också ansetts finnas anledningatt närmare överväga i vilken utsträckning och under vilka förutsättningar enändrad innebörd bör ges åt kostnadsansvaret. I direktiven tas också upp frågan om behov av särskildaåtgärder avseende godstrafiken på landsväg, vilka kan vara motiverade för attfrämja en sund och balanserad utveckling. Det skall härvidlag ankomma på desakkunniga att överväga de ytterligare åtgärder som krävs för att främja enrationell och sund utveckling inom landsvägstrafiken. Därvid bör också beaktasbehovet av instrument, som kan bidra till en samhällsekonomiskt riktigarbetsfördelning mellan olika trafikmedel och trafikutövare. Som exempel påsådana åtgärder anges nya former för tillståndsgivning inomlandsvägstransportsektorn. I motionen 1974:1429 erinras om attvägkostnadsutredningen ännu inte kunnat ge någon lösning på den svåra frågan ombUismens kostnadsansvar, vilket skulle ge underlaget för en konkurrens på likavillkor. Man ifrågasätter bl. a. med anledning härav om en sådan över huvudtaget går att åstadkomma. I direktiven till den trafikpolitiska utredningenifrågasätts om inte kostnadsansvaret skulle bäras gemensamt av allatrafikgrenar. Motionärerna anser detta vara en riktigare tanke och menar attdet inom ramen för ett sådant kostnadsansvar skulle finnas större möjligheteratt prioritera åtgärder i trafiken utifrån andra förutsättningar än vad som äravhängigt marknadsvillkoren. I anslutning till frågan om utvecklingen av landsvägstrafikenkan anföras att vpk krävt utarbetandet av ett program föröverförande av tung trafik från landsväg till järnväg med anledning av denegativa konsekvenser som den tunga trafiken på landsvägarna i många fall heltuppenbart för med sig. Därvid måste emellertid beaktas att inte en försämringav transportmöjligheterna åstadkommes för glesbygder och områden som inte hartillgång till alternativa transportmedel. Bilismens positiva betydelse för många människor äruppenbar. Men trafikpolitikens dilemma ligger ändå just i det förhållande attbilen för de enskilda människorna är så attraktiv och av stort värde men attden hastigt växande bilismen för med sig många negativa effekter,inte bara för de billösa utan för hela samhället. Samhället, både näringslivoch samhälleliga inrättningar, anpassar sig till den rörlighet som bilismenger. Den lilla nära butiken läggs ned medan storbutiken eller stormarknadenblomstrar. T. ex. sjukvården centraliseras till stora anläggningar, som hämtarpatienter från väldiga omland. Om man vidare beaktar att landetspersonbilsbeständ nästan tiodubblades står det klartatt vi måste få en bättre kontroll över bilismens utveckling. Vi kan inte nöjaoss med en planering för bilismen utan måste få en planeringar bilismen. Genom att samhällsplaneringen i så hög grad utgått frånbilismens behov har i realiteten stor nonchalans visats den stora grupp avmänniskor som är billösa. Man har på det trafikpolitiska fältet hemfallität ett renodlat marknadstänkande. De stora investeringar som skett i vägar ochmotorleder har naturligtvis starkt medverkat till bilismens expansion. Trafikenär ett område där stora tunga basinvesteringar i hög grad styr efterfrågan. Om kollektivtrafiken på ett bättre sätt skallkunna hävda sig gentemot bilismen är det betydelsefullt att investeringar görspå ett sådant sätt att de gynnar kollektivtrafikmedlen. Inte minst viktigt äratt statsbidragsgivningen när det gäller investeringar för kollektivtrafikenuppmärksammas på ett bättre sätt . Motionärerna tar också upp sjöfartens roll och pekar påatt en kraftigare satsning på ökade sjötransporter främst med tyngdpunkten pågodstransporter är önskvärd, Kostnadsmässigt är sjötransporter att föredra inte minst från energisynpunkt - jämfört med lastbilstranspor- Motionärerna anför emellertid att rederinäringen ärlukrativ och sedan långt tillbaka har varit en av de stabilaste och mestvinstgivande näringsgrenarna i vårt land. En ökad statlig satsning är därförönskvärd. Samhället har för liten del i denna näringsgren. I många fall harstatliga företag tvingats chartra privata företag för statliga industriersräkning. För statens räkning bör därför lämpligt tonnage anskaffas. Beträffande SJ:s trafiksvaga bandelar vill utskottet pekapå riksdagsrevisorernas framhållande av att uppdelningen av det totalajärnvägsnätet i ett lönsamt och olönsamt bannät kommit att bli alltmer konstlad.I revisorernas skrivelse uttalas vidare tvivel på riktigheten i att använda entrafiksvag bandels driftunderskott som enda kriterium på att trafiken påbandelen bör läggas ned. Utskottet ansluter sig tUl denna uppfattning och villockså understryka att nedläggningen av en bandel måste värderas frånsamhällsekonomisk synpunkt, och därvid måste effekten av järnvägsned-läggelsersom sådan för den berörda bygden beaktas. Sociologiska undersökningar av dettaproblem kunde vara av stort värde. Utskottet delar alltså de i motionen 1974:1429 framfördasynpunkterna och tillstyrker yrkandet om att till regeringen och 1972 årstrafikpolitiska utredning överlämna- uttalandet om att bilismens framtida rollbör bli föremål för en särskild utredning och planering och att i detta böringå ett program för överföring av tung trafik från landsväg till järnväg.Detsamma gäller yrkandet att sjö- och kanalfarten och frågan om statligainvesteringar i fartygs- och isbrytarverksamhet tas upp till prövning. Yrkandeti samma motion om att till regeringen skall uttala att regeringen hosden trafikpolitiska utredningen hemställer att denna med förtur griper in ochlägger fram förslag för ställningstagande, även av försökskaraktär, innanutredningen avslutat sitt arbete anser utskottet vara i princip riktigt. utgår ifrån att utredningen i enlighet med sina direktiv kommer attlämna delbetänkanden synes motionen i denna del inte påkalla någon särskildåtgärd från sida. dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följandelydelse: 1, att med avslag påmotionerna 1974:119 i vad avser yrkandet 1 och 1974:315 samt i anledning avmotionen 1974:1429 som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottetanfört rörande de i sistnämnda motion upptagna frågorna om trafikpolitikensutformning m. m., 3. beträffande järnvägsfrågor i övrigt samt taxefrågor m.m. av herrar , i , , , Rosqvist ochÖstrand (samtliga s) som ansei- dels att det avsnitt i utskottetsyttrande som på s. 15 börjar med "Det står" och på s. 16 slutar med"bör prövas" bort ersättas med text av följande lydelse: I anslutning till det föregående vill utskottetunderstryka den stora betydelse som järnvägstrafiken har och även framdeleskommer att få när det gäller att tillgodose transportbehoven på såvälperson-som godssidan. Det visar inte minst erfarenheterna fräntrafikplaneringsarbetet, där järnvägens styrka i fråga om olika slag avinterregionala mäss- och styckegodstransporter kommer till sin rätt men även ifråga om vagnslasttrafik inom resp. trafikregioner. På persontrafiksidankännetecknas SJ av en stark expansion på olika interregionala relationer, ochäven inom ramen för de regionala stomlinjenäten visar sig järnvägen habestående uppgifter i relationer med någorlunda betydande trafikunderlag. Insikten om järnvägens utvecklingsmöjligheter återspeglasockså i anslagstilldelningen till SJ. Anslagen till SJ har under de senasteåren legat mellan 300 och 400 milj. kr. /75 kommer SJ:sinvesteringsram att öka med drygt 70 milj. kr. till 422 milj. kr. Härtillkommer att SJ fått särskild medelstilldelning om 75 milj. kr.för främst lok- och vagnanskaffning. Genom dessa satsningar får SJ godamöjligheter att genom kapacitetsutbyggnad och serviceförbättringar möta enväntad trafikökning. Betydande ansträngningar har också gjortsför att successivt anpassa SJ:s verksamhet till de krav som SJ:s kunder iperson-och godstrafiken ställer. En förnyelse har skett av den rullandematerielen så att den bättre svarar mot en ändrad lastteknik och nya ochförändrade transportbehov. Olika delar av bannätet har kontinuerligt rustatsupp för att medge ökad snabbhet och bekvämlighet. På godshanteringssidan harbetydande investeringar gjorts på olika håll i landet i tekniskt välutrustadeterminalanläggningar. Styckegodstrafiken har effektiviserats genom införande avden s. k. knutpunktstrafiken. Olika åtgärder har vidtagits för att förbättraservicenivån inom persontrafiken. Allmänt gäller att betydande och fortlöpandeinsatser gjorts för att rationalisera och anpassa SJ:s administrativa ochtekniska organisation så att den svarar mot utvecklingens krav. Det är givetvis av stor vikt att SJ även i fortsättningen med utnyttjande av de ökade resurser som ställs till förfogande - vidtarenergiska åtgärder i angivna olika hänseenden för att öka företagetsmöjligheter att hävda sig marknadsmässigt. Det bör i sammanhanget med skärpa understrykas att det ihuvudsak är fråga om successiva anpassnings- och utvecklingsåtgärder idriftmässigt, tekniskt och kommersiellt hänseende som det naturligen ankommerpå SJ att vidta. Det kan sålunda inte utan betydande olägenheter för SJ läggaspå exempelvis trafikpolitiska utredningen att överväga sådana med den löpandedriften sammanhängande frågor. Denna utredning bör naturligen förbehållasfrågor av principiell betydelse, som sammanhänger med de grundläggandeverksamhetsförutsättningarna för SJ. På samma sätt bör det ankomma på SJ att isin fortlöpande långtidsplanering samordna kapacitets-, drifts- ochmarknadsåtgärder med bedömningen av investeringsbehoven. Inte heller detta kanutan allvarliga skadeverkningar för SJ läggas på en särskild utredning. Vad som sagts om SI :s utveckling och expansion innebärvidare att efter hand anpassningsåtgärder bör vidtas i fråga om sådana delarav bannätet, där transporttjänster uppenbarligen kantillhandahållas på ett klart förmånligare sätt i annan ordning. Härmedsammanhängande frågor får prövas i anslutning till den fortlöpandetrafikplaneringen. I sammanhanget vill utskottet slutligen framhållaangelägenheten av att SJ genom en försöksverksamhet i olika former prövarmöjligheterna att öka attraktiviteten hos den spårbundna trafiken. Utskottettänker härvidlag på utveckUng av tåg-bilgods, på olika rabattformer inompersontrafiken och på lämpliga former av chartertrafik, som exempelvis kanerbjuda ett alternativ till vissa slag av långlinjetrafik med buss. Detta ärfrågor som det naturligen ankommer på SJ självt att ta stäUning till. Utöver vad som kan följa av sådan försöksverksamhet villutskottet erinra om de väsentligt ändrade betingelser för prissättningen inomden kollektiva trafiken som kan följa av den tidigare nämnda utredningen omregionala rabatter. I fråga om prissättningen i SJ:s interregionala trafik kanvidare hänvisas till det uppdrag som lämnats den trafikpolitiska utredningen. Beträffande kravet i motionen 1974:1089 om omedelbaraåtgärder för upprustning av förutsätter utskottet att erforderiigaupprustningar för att hålla intakt kommer till stånd. Även.upprustningar som med hänsyn tUl snabbhet och bekvämlighet kan behöva vidtas iavvaktan på pågående utredningars resultat förutsätter utskottet blir föremålför övervägande. Under hänvisning till vad utskottet sålunda anfört börmotionen i nu berörda del inte föranleda någon särskild åtgärd från riksdagenssida. dels det avsnitt i utskottetsyttrande som på s. 16 börjar med "Vad i" och på s. 17 slutar med"motionerna i fråga" bort ersättas med text av följande lydelse: Vad i det föregående anförts innebäratt motionen 1974:313 om åtgärder för att öka SJ:s konkurrenskraft, m.m. böravslås. Detsamma gäller motionerna 1974:309, vari, såvitt nu är i fråga, yrkatsatt hos Kungl. Maj:t anhåller om sänkning av SJ.s taxor på vissa iannat sammanhang närmare angivna grunder, I 974:1440, i vad den avser försök pävissa av SJ:s bandelar med reducerade taxor, motionen 1974:1444, vari yrkatsatt hos Kungl. Maj:t hemställer om temporär nedsättning av SJ:sbiljettpriser för resor till och frän Norriand, samt motionen 1974:1439, i vadavser användning av höghastighetståg. Detsamma gäller med avseende på motionen 1974:479, variyrkats att hos Kungl. Maj:t begär att nedläggning i princip inte måförekomma av vare sig järnvägslinje eller busslinje på landsväg i avvaktan påresultatet av den nämnda trafikplaneringen, motionerna 1974:783 omsovvagnsförbindelser inom ramen för en allmän satsning på SJ, 1974:790 omanordnandet och drivandet av terminaler för att möjliggöra ökad samtrafikmellan järnvägs- och vägtrafik, 1974:123 om samordning mellan statensjärnvägars zontaxa samt järnvägarnas och postverkets busstaxor m.m., 1974:1071,i vad den avser jä/ifcfa pmer på SJ:s person-och godstransporter samt behovetav en upprustning av SJ:s rullande materiel, 1974:1413 rörande enhetligberäkning av biljettpriserna vid kombinerade buss- och tågresor i syfte att avskaffa den s,k, snittaxan om vars avskaffande utskottet redan tidigare uttalat sig (TU1972:18, rskr 1974:283) och 1974:499 rörande upprustning även avvagit-materiel för banor som inte hänförs till kategorin"tätortsförbindelser på huvudhnjer". Beträffande sistnämnda frågarörande upprustning av vagnmateriel vill utskottet erinra om att ökade medelställts till SJ:s förfogande för att bl. a. användas för rullande materiel. Utskottet finner inte heller några.särskilda åtgärder frånriksdagens sida påkallade i anledning av yrkandena i motionerna 1974:774 omutbyggnad av mötesspår och 1974:1440 om snaraste möjliga införande av s. k.automatiskt tågstopp. Då utskottet förutsätter att frågor av detta slag beaktasi den fortlöpande investeringsplaneringen inom SJ avstyrks alltså motionerna ifråga. dels ock att utskottets hemställan under 5 bort haföljande lydelse: 5. att avslår motionerna1974:123, 1974:309, yrkandet 1, 1974:313, yrkandet 1, 1974:479, 1974:499,1974:783, 1974:790, 1974:1071, 1974:1089, yrkandet 2, 1974:1413, 1974:1439,yrkandet I, 1974:1440, yrkandet 5, och 1974:1444, 4. beträffande järnvägsfrågor i övrigt samt taxefrågor m.m. av i (vpk) som anser dels att det avsnitt i utskottetsyttrande som på s. 15 börjar med "Det står" och på s. 17 slutar med"motionerna i fråga" bort ersättas med text av följande lydelse: Det står enligt utskottets mening alldeles klart attjärnvägarna även måste spela en betydande roll för både gods- ochpersontransporter. Även miljöhänsyn och trafiksäkerhetsskäl gör det nödvändigtatt den rälsbundna trafiken stimuleras. Den aktuella situationen, med skönjbarasvårigheter när det gäller oljeförsörjningen, gör det än angelägnare att föraöver en ökad andel av trafiken till järnvägarna. Detta gäller särskilt de längaoch tunga transporterna, men i det nämnda perspektivet kommer också kortarelandsvägstransporter och givetvis resandetrafiken in i bilden. Att alltrafikplanering skall utgå från kravet om sparsamhet med energi ochnaturresurser bör i dagens läge starkt betonas. SJ:s taxepolitik måste bedrivasmed tanke härpå, och vidare måste SJ över huvud taget försöka göra sin del avden kollektiva trafiken mera attraktiv och bättre anpassad till trafikanternasönskemål och behov. Uppkommande frågor om nedläggningar av järnvägar och indragningarav stationer bör ses i ett sådant mer långsiktigt perspektiv. För att nå en önskvärd utveckling av framför allttransporterna över längre avstånd bör givetvis statens järnvägarskonkurrenskraft förstärkas. Ökade investeringar i framför allt den rullandematerielen är därvid angelägna. Att SJ ges möjligheter att förnya dennamateriel så att den svarar mot ändrad lastteknik och nya och förändradetransportbehov är en fråga som bör uppmärksammas. terminalanläggningar är också viktiga. En fortsatt upprustning av bannätet bör vidare ske för attmedge ökade tåghastigheter och större bekvämlighet för de resande. a. bördärvid i enlighet med yrkandet i motionen 1974:1089 omedelbara åtgärder förupprustning av vidtas i avvaktan på utredningarnas meradefinitiva resultat. SJ.s tioårsplan över behovet av investeringar bör inteminst mot denna bakgrund inordnas i syftet att ge SJ väsentligt ökad del avsåväl person- som godstrafiken. När det gäller utformningen av SJ:s taxor vill utskottetunderstryka vikten av att radikala åtgärder vidtas för att stimulera tUl ökattågresande. I detta sammanhang kan givetvis 50-kortsutredningens arbete bli avbetydelse. Införandet av 50-kort kan, som anfördes i vpk-motionen 1973:479, gekollektivtrafiken ökad good-wiU. SJ har för sin del gjort vissa försök med sänktabiljettpriser för att utröna om intäktsnivån kan höjas genom merförsäljning ochom trafiktopparna kan sänkas genom generella sänkningar av biljettpriserna pädagar och tåg med dålig beläggning. Vid dessa försök har emellertid enligtutskottets mening alltför stor vikt lagts vid intäktsnivån och för liten viktvid frågan om i vilken omfattning SJ har tillförts nya resande. Detta utesluterinte att försöksverksamhet med sänkta priser bör fortsätta i avvaktan påresultatet av det pågående utredningsarbetet med syfte inte minst att stimuleratrafik pä banor som anses nödvändiga av sociala och regionalpolitiska skäl, somexempelvis . Utskottet har emellertid den uppfattningen attfrågetecknen beträffande framtiden när det gäller energiförsörjningen i stortnu motiverar en generell sänkning av SJ:s taxor.