bet · FX01UU3 · 1974-12-31 00:00:00 — Samtliga remissinstansertillstyrker förslaget om att investeringsgarantisystemet utvidgas. LOunderstyrker emeUertid behovet av att beakta utlandsinvesteringarnas effekterpå sysselsättningen i . En utvidgning av investeringsgarantisystemet kan enligtindustri-biståndsutredningens uppfattning inte motiveras från biståndspolitiskautgångspunkter. Av denna anledning föreslår utredningen att det finansiellaansvaret för eventuella skadefall inom systemet, som ävUar biståndsanslagen,överförs tiU ett annat anslag i budgeten. Flertalet remissinstanser instämmer iförslaget att ett utvidgat garantisystem avskiljs från biståndsprogrammet.Kommerskollegium anser att de kommersiella aspekterna poängteras omskadeansvaret överförs från biståndsanslagen tiU tionde huvudtiteln, vilketkoUegiet finner riktigt. Även KF och LRF uttrycker sitt gillande avutredningens förslag på denna punkt. Frågan om en utvidgning av det nuvarandeinvesteringsgarantisystemet bör såsom utredningen och flertalet remissinstanserframhåller bl. a. ses från närings- och handelspoUtiska utgångspunkter. Det ärsamtidigt särskilt viktigt att ta hänsyn till effekterna på den inhemskasysselsättningen. Inom denna allmänna ram får frågan om ett svensktinvesterings-garantisystem prövas vidare. Det är därvid angeläget att ocksåbeakta den biståndspolitiska utredningens kommande förslag till principer förSveriges samarbete med . I detta sammanhang har utskottet behandlat dels motionen 1974:61 av m. fl. (vpk) ivad avser hemställan att hos regeringen begär att den svenskapolitiken gentemot utformas med beaktande av följande: att detnuvarande investeringsgarantisystemet slopas (punkt 3), dels motionen 1974:278 av herrBohman m. fl. (m) i vad avser hemstäUan att hos Kungl. Maj:t uttalaratt investeringsgarantisystemet bör utvidgas tiU att omfatta aUa (punkt 9) samt att hos Kungl. Maj:t uttalar att ett utveckUngsbolagbör tillskapas för investeringar i , ägt gemensamt av staten ochnäringslivet (punkt 10), dels motionen 1974:657 av herrHelén m. fl. (fp) i vad avser hemställan att hos Kungl. Maj:t begärförslag tiU årets riksdag om ett vidgat investeringsgarantisystem i enUghet medvad som anförs i motionen (punkt 21) samt att ger Kungl. Maj:t tillkänna vad som i motionen anförs om inrättande av ett utvecklingsbolag ochfrämjande av förinvesteringsundersökningar med svensk medverkan (punkt 22), dels motionen 1974:1271 av herrFäUdin m. fl. (c) i vad avser hemställan- att uttalar, att stödet tiUu-ländernas industriali sering skall ges en sådan utformning, att manutvecklar en arbetskraftsintensiv småindustri, inriktad på hela samhälletsutveckling och på oberoende gentemot industriländerna (punkt 4). Frågan om utformningen av detsvenska investeringsgarantisystemet är under utredning. Som av propositionenframgår har i industribistånds-utredningens betänkande lämnats ett förslag tUlutvidgning av systemet. Detta förslag har emellertid inte biståndspolitiskamotiv. 1 betänkandet föreslås därför att det finansiella ansvaret föreventuella skadefall inom systemet, som åvUar biståndsanslagen, överförstill annat anslag i budgeten. I propositionen framhålls vidare att frågan om enutvidgning av det nuvarande investeringsgarantisystemet bl. a. bör ses frännärings-och handelspolitiska utgångspunkter. Frågan behandlas bl. a. i ett avsnitt i motionen 1271, somdock ej utmynnar i något yrkande. I detta avsnitt framhålls att den utvidgningav investeringsgarantisystemet som utredningen förordar kan innebära ensnedvridning av de privata svenska investeringarna på sä sätt att länder, som isin allmänna politik inte motsvarar de målsättningar som vägleder svenskbiståndspolitUc, drar tUl sig privata investeringar där och svensktkapital står som garant. SkaU likväl investeringsgarantisystemet utvidgas tUlatt omfatta också andra länder än dem som är föremål för svenskabiständsaktioner av olika slag, måste säkra garantier finnas för att biståndspolitikens målsättningar inte äventyras ellerbeskärs. Det förefaller i stort motiverat att avvakta en ytterligare vidgningav investeringsgarantisystemet tUl dess att den tidigare nämnda biståndspolitiskautredningen framlagt sitt betänkande med förslag tUl principer för Sverigesframtida samarbete med u-ländema. Utskottetinstämmer i dessa synpunkter. Av de skäl som här anförts avstyrker utskottet motionerna61, 278 och 657, de båda sistnämnda motionerna såvitt nu är i fråga. Frågan om tUlskapande av ett utvecklingsbolag tas upp avmotionema 278 och 657. Liknande motionsyrkanden har tidigare avslagits avriksdagen. I sitt betänkande 1973:3 konstaterade sålunda utrikesutskottet attdenna fråga behandlats av industribiståndsutredningen, som stäUt sig negativtUl tanken på ett dylikt bolag. a. har utredningen antagit att de storaexportföretagen kommer att bygga ut dotterföretag även utan en svensk statligpartner. De små och medelstora företagen bedöms i regel ha mindre kapacitet attavvara företagsledning och riskkapital. I motionen 657 föreslås vidare en ökad satsning påförinvesteringsundersökningar i med svenskt näringslivs medverkan. Ett motsvarande motionsyrkande avslogs av . framhöll i sitt betänkande 1973:3 att betydanderesurser redan stäUdes tUl förfogande av SIDA för projektförberedelser som istor utsträckning utnyttjades för förinvesteringsstudier. Utskottet noterar att läget i detta avseende är oförändratoch att mottagarländernas önskemål om bistånd att utföra förinvesteringsstudieri regel kan tUlmötesgås. Samtliga här berörda frågor kan tas upp tUl behandling avden biståndspolitiska utredningen, vilken enligt direktiven bl. a. bör beaktaindustribiståndsutredningens förslag vid sin allmänna översyn av den svenskabiståndspolitiken. Mot denna bakgrund avstyrks motionerna 278 och 657, bådasåvitt nu är i fråga. I motionen 1271 uttrycks synpunkter på utformningen avinsatser för industrialisering. Utskottet noterar att dessasynpunkter ligger i linje med de principer som gäller för det svenska biståndetpå detta område. Av propositionen framgår bl. a. att verksamhet för överföringav kunnande och finansiella resurser för industriutveckling fått ett störreutrymme i det svenska biståndsprogrammet. Det sker bl. a. genom en ökadsatsning på småindustri. Verksamhet pågår i , och , medannya insatser förbereds i bl. a. och . kapacitet attkombinera industriinsatser med forskning och produktutveckling byggs ut ochinriktas bl. a. på försök att utveckla s. k. u-landsanpassad teknologi. Syftet medmotionen 1271 är således tUlgodosett. 1. att riksdagenavslår motionen 1974:61, såvitt nu är i fråga, 2. att riksdagenavslår motionerna 1974:278 och 657, i vad avser frågan om utvidgning avinvesteringsgarantisystemet, 3. att riksdagenavslår motionen 1974:278, i vad avser frågan om utvecklingsbolag, och motionen1974:657, i vad avser frågorna om utvecklingsbolag och förinvesteringsundersökningar, 4. att riksdagenanser motionen 1974:1271, i vad avser stöd till industrialisering,besvarad med vad utskottet anfört. Handelsutbyte med u-ländema, uåländemas exportinkomsterm. m. Proposirionen (bU. 12 s. 5-6, bU. 5 s. 13, 36-37) Sedan den tredje sessionen medvärldshandelskonferensen (111) i ägt rum underaprUmaj 1972, har ett flertal sammanträden häUits med ochdess olika kommittéer. är medlem i styrelsen och i samtligakommittéer. I centrum för uppföljningsarbetet efter konferensen harstått frågan om samordning vid lösandet av monetära, finansieUa ochhandelspolitiska problem, råvarukonsultationer, behandlingen av u-ländernasproblem vid de allmänna handelsförhandlingarna inom ,biståndsmälsättningen, skuldbörda, genomförandet av FN:s strategiför det andra utvecklingsårtiondet och utarbetandet av en kod förUnjekonferenser. En stadga för staters ekonomiska rättigheter och skyldigheterär under utarbetande. De särskilda tullförmåner (s. k. tuUpreferenser), somSverige beviljar har under år 1973utvidgats tiU. att omfatta ytterligare ett antal varor. Preferenserna tillämpasnu för de sammanlagt 62 länder och områden som kommit in med bl. a.uppgift om den myndighet som utfärdar s. k. ursprungsintyg, vilket krävs föratt preferenser skall kunna beviljas. har sammanträtt i tvåomgångar i regi med deltagande av ett 80-tal länder, däriblandSverige. Konferensen lyckades inte nå enighet om ett fullständigt sockeravtalatt ersätta avtal. Resultatet blev i stället ett s. k. administrativtavtal utan marknadsreglerande artiklar att gäUa framåt, såvida inte ett nytt fullständigt avtal har kunnat ingås dessförinnan.Sverige har ratificerat avtalet. Under är 1973 har ratificerat 1972 årsinternationella kakaoavtal, som trädde i kraft och gäller tUloch med . Efter beslut inom kaffeorganisationen har detinternationella kaffeavtalet i dess administrativa delar förlängts att gällatill . Avtalet avses komma att omförhandlas under år 1974.Sverige är f. n. medlem i kaffeorganisationens styrelse. är den störste enskUdebidragsgivaren tiU /gemensamma handelscentrum (ITC), som är detcentrala internationella organet för främjande av export. utgörs en del av ett allmänt bidrag av multilateral /74 uppgick detta bidrag tiU 5 milj. kr. Härutöver skersamarbete med ITC inom ramen för de svenska länderprogrammen. behov av exportfrämjande åtgärder i form avmarknadsinformation, utbildning m. m. har ökat kraftigt. Dennaökning får ses mot bakgrund av strävanden att utveckla sinaexportindustrier och göra dem mer mångsidiga. Exportfrämjande bistånd utgör ettnödvändigt komplement tUl åtgärder för att t. ex. genom råvaruavtal stabUiserau-landsprodukternas prisutveckling och underiätta deras tiUträde tilli-ländernas marknader genom att ta bort tullar och andra handelshinder. Underdet har ITC vunnit allmänt erkännande som det centrala organet förFN:s exportfrämjande verksamhet. I en utredning som utarbetats inom handelsdepartementethar föreslagits ett svenskt organ för stöd tUl exportansträngningarpå den svenska marknaden. Kostnaderna för verksamheten har beräknats tUl 1,2milj. under det första verksamhetsåret. Utredningens förslagremissbehandlas f. n. Proposition i ärendet avses föreläggas rUcsdag. deltar genom sittmedlemskap i den s. k. 20-kommittén inom InternationeUa valutafonden (IMF) iarbetet på att förbättra det InternationeUa valutasystemet. Sedan flera årföreligger ett samlat u-landskrav pä förändringar av detta system som leder tiUen ökad överföring av resurser till . De nordiska länderna anser attfrågan om förhållandet mellan de s. k. särskilda dragningsrätterna (SDR) ochutvecklingsbistånd bör studeras i positiv anda. Den allmänna uppfattningen äratt de särskUda dragningsrätterna skall utgöra den huvudsakliga reservtiUgångeni det InternationeUa betalningssystemet och att deras eventuella användning iutvecklingssyfte inte får äventyra detta monetära mål. Den gemensamma nordiskauppfattningen är att det nu borde vara möjligt att finna en lösning där demonetära aspekterna på de särskUda dragningsrätterna kan kombineras med ettsystem som gynnar . I detta sammanhang har utskottet behandlat dels motionen 1974:61 av m. fl. (vpk), ivad avser hemställan att hos regeringen begär att den svenskapolitiken gentemot utformas med beaktande av följande nämligen, attSverige upphör med stödet till den amerikanska dollarn och verkar för enreglering av den internationella valutapolitiken i enUghet med de krav somu-länderna enats om i Lima-programmet (punkt 5), dels motionen 1974:278 av herrBohman m. fl. (m), i vad avser hemstäUan att hos Kungl. Maj:themställer att frågan om den i motionen berörda kreditkonkurrensen utreds och att därvidinrättande av en särskUd kreditkonkurrensfond särskUt övervägs (punkt 7). dels motionen 1974:657 av herrHelén m. fl. (fp) i vad avser hemställan att uppmanar regeringen atttillsammans med övriga nordiska länder ta nya initiativ för att ett system medsupplementär finansiering kommer tiU stånd (punkt 19) samt att gerKungl. Maj:t till känna vad som i övrigt anförs i motionen om världshandeln ochåtgärder för att främja export (punkt 20). 1-ländernas handelsutbyte medu-ländema har stadigt försämrats . Även Sverigeshandel med har relativt minskat. Är 1960 kom av den svenskaimporten frän . Denna andel har sjunkit tUl . På samma sätt harexportandelen sjunkit frän till 8 å . 1 propositionen framhålls att frågorav intresse för u4ändema med svenskt stöd har kommit att slås fast som en avhuvudpunktema vid de pågående förhandlingarna inom det allmänna tull- ochhandelsavtalet , i vUka nästan samtliga deltar. har redan gjort betydande insatser för attunderlätta export inte minst genom utformningen av det allmännasystemet för tuUpreferenser. Därigenom råder tullfrihet i föru-landsimporten på industrivaruområdet med vissa undantag såsom för textUvaror.Tullpreferensema omfattar även vissa jordbruksprodukter av intresse förU-länderna. Vissa kvantitativa begränsningar tillämpas när det gällerimporten frän u-ländema. Dessa avser i huvudsak textilsektorn. De hinder för importen av u-landsprodukter som sålundaföreligger har arbetsmarknadspolitiska och beredskapspolitiska motiv. Vad textU- och konfektionsomrädet angår har debegränsningar som tUlämpar i allt väsentligt följt det mönster somfanns bomullstextilavtal. ersattes dettaavtal av en överenskommelse som täcker även ull och syntetiska fibrer, ett s.k. multifiberavtal. Enligt detta nya avtal skaU existerande importbegränsningaravskaffas och inga nya införas om detta inte är motiverat avmarknadsstömingsskäl. Genom avtalet skapas ett intemationeUt regelsystem för denbrokiga .samling bUaterala åtgärder och avtal som existerar på textUområdet. För vidkommande innebär det nya avtalet bådefördelar och nackdelar. De garanteras en ärlig exportökning av textUvaror medminst och kan inte längre tvingas in i ofördelaktiga uppgörelser avimportländer med stor förhandlingsstyrka. Alla uppgörelser skall granskas avtextUövervakningsorganet. Industriländerna har genom avtalet bl. a. vunniterkännande för de svårigheter som drabbat textUindustrin i dessa länder.Avtalet ger dem en 3 1974.9 saml. lugnare importutveckling, vilket ger andmm för omställningar.Avtalets enhetliga regler skapar också större jämlikhet meUan importländema inget land kan vara mer protektionistiskt än andra. förhållandevis liberala importpolitik på dettaområde har lett till att importens andel av konsumtionen för vissa varor är såstor att upprätthållande av svensk produktion hotas. En liknande situationråder också i övriga nordiska länder. Under förhandlingarna om det nyamultifiberavtalet uppnådde de nordiska länderna ett visst erkännande av dettaförhåUande genom att i avtalet skrevs in en passus som medger länder med småmarknader och stor import vissa ökade möjligheter att bromsa en besvärandeimportökning. a. ur beredskapssynpunkt är detta tUlfredsstäUande. I motionen 657 framhålls bl. a. att man bör ytterligareutvidga tuUpreferensema och iaktta en betydligt mer restriktiv praxis änhittUls när det gäller att införa kvantitativa begränsningar gentemot . Utskottet konstaterar att strävar efter attliberalisera importen från men att arbetsmarknadspolitiska ochberedskapspolitiska hänsyn i vissa fall kan lägga hinder i vägen. Inga delademeningar råder om önskvärdheten att komma vidare i strävandena att ökau-ländernas exportintäkter. Av propositionen framgår att kommer attaktivt verka i denna riktning under de internationella handelsförhandlingar sominletts inom ramen för . Mot den bakgmnd som här tecknats avstyrker utskottetmotionen 657, såvitt nu är i fråga. I motionen 657 pekas vidare på vikten av olika slag av biståndför att främja export tUl och det övriga Skandinavien.Utskottet vill här erinra om propositionens redogörelse för det svenskaexportfrämjande biståndet. är den störste enskUde bidragsgivaren tUlGATT/gemensamma handelscentrum (ITC) som är det centralaintemationella organet för främjande av export. Den av stödda exportfrämjande verksamheten går utpå att ge information om urvalet av produkter som är konkurrenskraftigapå den intemationella marknaden, rådgivning om åtgärder för att anpassaproduktionen efter konsumenternas krav, utbUdning i internationellmarknadsföring och praktisk exportkunskap, bistånd för att bygga upp effektivaexportorganisationer samt bistånd med marknadsföring. En proposition om upprättande av ett svenskt organ förstöd till exportansträngningar på den svenska marknaden harförelagts . Av det som här anförts torde framgå att syftet medmotionen 657, såvitt nu är i fråga, är tUlgodosett. Yrkandet i motionen 61, punkten 5, går ut pä att Sverigeskall upphöra med stödet tUl den amerikanska dollarn och verka för en regleringav den internationella valutapolitiken i enlighet med de krav som u-ländernaenats om i Lima-programmet. Utskottet får i anledning av dettayrkande hänvisa till följande uttalande i propositionen: deltar genom sittmedlemskap i den s. k. 20-kommittén inom () i arbetetpä att förbättra det internationella valutasystemet. föreliggerett samlat u-landskrav på förändringar av detta system som leder tUl en ökadöverföring av resurser tUl . De nordiska länderna anser att frågan omförhållandet mellan de s. k. särskUda dragningsrätterna (SDR) ochutvecklingsbistånd bör studeras i positiv anda. Den aUmänna uppfattningen äratt de särskUda dragningsrätterna skaU utgöra den huvudsakliga reservtUlgängeni det intemationeUa betalningssystemet och att deras eventueUa användning iutvecklingssyfte inte får äventyra detta monetära mäl. Den gemensamma nordiskauppfattningen är att det nu borde vara möjligt att finna en lösning där demonetära aspekterna på de särskilda dragningsrätterna kan kombineras med ettsystem som gynnar . I motionen 61 förekommer ettuttalande om att biståndspolitik går stick i stäv mot u-ländernaskrav i fråga om reglering av det internationella valutasystemet. Utskottetkonstaterar under hänvisning bl. a. tUl ovan citerade avsnitt i propositionenatt detta uttalande saknar grund. Mot den bakgmnd som här har tecknatsavstyrker utskottet motionen 61, såvitt nu är i fråga. Motionen 278 förordar att den kreditkonkurrens som svenskaföretag möter vid anbudsgivning tUl skall utredas och att frågan ominrättande av en särskUd kreditkonkurrensfond skall övervägas. Med anledning av ett liknande förslag om särskUdakreditförmäner vid export tUl u-ländema framhöU riksdag (SU 1970:84)att ett dylikt stöd tUl exportindustrin lämpligen syntes böra diskuteras iannat sammanhang än i samband med biståndspolitiken. Utskottet finner att samma synsätt bör anläggas i fråga omförslaget i motionen 278 om en kreditkonkurrensfond. I detta sammanhang villutskottet erinra om att riksdag antagit en i propositionen 1973:126föreslagen lag om särskUt forskningsavdrag och exportkreditstöd för industrin.De möjligheter som ges enligt denna lag torde i viss utsträckning tUlgodosemotionärernas önskemål. Lagen medger sålunda rätt för företagen att vidtaxering dra avskUlnaden mellan refinansierings-räntan och räntan på vissaexportkrediter som lämnas tUl i första hand öststater och u-länder.Skatteutskottet framhöll i sitt betänkande (SkU 1973:43) bl. a. att Kungl. Maj:tmed uppmärksamhet bör följa de praktiska konsekvenserna av de nya stödformernaoch lägga fram de förslag som med hänsyn tUl erfarenhetema kan ansesmotiverade. Utskottet förutsätter att Kungl. Maj:t därvid även följerutvecklingen beträffande problem av det slag som berörs i motionen 278. Motdenna bakgrund avstyrks motionen. I motionen 657, punkten 19, yrkas på nya initiativ avregeringen tUlsammans med övriga nordiska länder för att ett system medsupplementär finansiering kommer tUl stånd. Motionärernas uppfattning ligger i linje med den politik som har drivit frågan om ett systemför supplementär finansiering mycket hårt sedan den första UNCTAD-konferensen1964. Emellertid är de stora industrUändema liksom även numeranegativt instäUda tUl ett dylikt system. Över huvud taget torde intresset förfrågan vara något mattare med hög prisnivå för råvaror som nuråder. Utskottet förutsätter emellertid att regeringen fortsätteratt bevaka detta område och tar de initiativ som bedöms vara realistiska.Syftet med motionen 657, såvitt nu är i fråga, synes vara tillgodosett. 1. att avslår motionen1974:61, i vad avser förslag om åtgärder på valutapolitikens område, 2. att riksdagenavslår motionen 1974:278, i vad avser utredning av kreditkonkurrens m. m., 3. att riksdagenanser motionen 1974:657, i vad avser frågan om ett system för supplementärfinansiering, besvarad med vad utskottet anfört, 4. att riksdagenavslår motionen 1974:657, i vad avser frågan om världshandeln och u-ländernasexport. Propositionen (s. 17-18,37,38,48, 53,54, 56-57, 58) Befolkningen i tredje världen harökat mycket snabbt . Med nuvarande tillväxttaktfördubblar många sin befolkning . Detta skapar problem avflera slag. Efterfrågan på samhälleUga tjänster såsom hälsovård, utbUdning ochkommunikationer ökar sålunda betydligt snabbare än möjligheterna att bygga utdessa. Nya arbetstUlfällen kan ej heller skapas i takt med de allt störreårskullarna. Endast i ett fåtal har livsmedelsproduktionenökat märkbart snabbare än befolkningen. En minskning av befolkningstillväxtenframstår därför som väsentlig även av detta skäl. Tillgång tUlfamiljeplaneringsservice är dessutom väsentlig ur bl. a. hälsovårdssynpunktoch har i FN fastslagits som en mänsklig rättighet. Erfarenheterna visaremeUertid att en sänkning av födelsetalen sällan kan uppnäs isolerat utan måstenormalt föregås av en förbättring av människornas sociala situation.Befolkningsfrågan aktualiserar därför behovet av såväl sociala reformer somökad resursöverföring tiU med sikte på en förbättring av folkflertaletslevnadsnivå. har varit pådrivande när det gällt att gefamiljeplaneringen en framträdande roll både i det bUateralautvecklingssamarbetet och i intemationeUa organ. Drygt hälften av det svenskabiståndet inom befolkningssektorn lämnas numera genom internationellaorganisationer. Det största enskUda bidraget lämnas tiU for.skning inomfortplantningsområdet. Stödet tiU familjeplaneringsverksamhet har ökatkraftigt och uppgår för innevarande budgetär tiU ca 95 milj. kr. 1974/75 beräknar departementschefen att det sammanlagdafamiljeplaneringsbiståndet kommer att uppgå tUl 105 milj. kr. kommer en befolkningskonferens i FN:s regiatt äga rum i . Avsikten är att konferensen skall rekommendera ettantal åtgärder på nationell och internationeU nivå, vilka skaU sammanfattas ien aktionsplan för världens befolkningsutveckUng. har tagit en mycketaktiv del i konferensens förberedelsearbete. Från svensk sida har därvid bl. a.framförts att befolkningsfrågan även bör sättas i relation tiU enskUda ländersresursförbrukning och de globala energi- och mUjö-problemen, varför konferensenbör uppmärksamma också de industrialiserade ländernas befolkningssituation.Denna uppfattning har fått stöd bl. a. i rapporten från ett förberedandevetenskapligt FN-symposium om sambandet mellan befolkning, resurser och miljösom på inbjudan av ägde rum i . FN.s befolkningsfond (UNFPA)finansierar FN-systemets biståndsverksamhet på befolkningsområdet. Närmarehälften av verksamheten avser famUjeplaneringsprojekt i egentlig bemärkelse.Betydande resurser anslås vidare tUl demografisk forskning, folkräkning,utbUdning och preventivmedelsforskning. Verksamheten bygger på friviUiga bidragfrån såväl i- som . För är 1973 uppgår de sammanlagda bidragsutfästelsernatill ca 42 milj. doUar. Genom beslut av har fonden under år1973 inordnats under . Härigenom har ett tUlfredsstäUanderegeringsinflytande i verksamheten uppnåtts. Reformen bör även kommaatt möjliggöra en ökad praktisk samordning meUan biståndet påbefolkningsområdet och annat FN-biständ. Fonden har varit verksam i mer betydande omfattning iknappt . Dess administrativa effektivitet har lämnat en del övrigt attönska, vilket i stor utsträckning kan förklaras genom den ovanligt snabbaexpansionen i inledningsskedet. Den större insyn och de ökade möjligheter tilleffektivisering som kan följa med överflyttningen tUl UNDP-styrelsen ärhärvidlag av stor betydelse.