bet · FX01JuU27 · 1974-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsbetänkande nr 1974 JuU1974:27 Justitieutskottetsbetänkande i anledning av motion om upphävande av lagen om tillfålligtomhändertagande. I motionen 1974:638 av m. ft. (vpk)hemställs att hos regeringen begär förslag om upphävande av lagen omtilirälligt omhändertagande. Rörande motionens innehålli övrigt lär utskottet hänvisa till motionen. I barnavårdslagen (1960:97), lagen (1954:579) omnykterhetsvård, lagen (1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vård ivissa fall samt i utlänningslagen (1954:193) finns bestämmelser som innebäratt polisstyrelse i avbidan på ställningstagande av annan myndighet kan beslutaomhänderta någon för att underiätta att lämplig vård sätts in eller annanåtgärd vidtas. I anslutning till dessa bestämmelser finns i 1 § lagen(1973:558) om tillfälligt omhändertagande föreskrifter som gör det möjligt förpolisman att i sådant fall göra etl tillfälligt omhändertagande i avbidan påpolisstyrelsens beslut om föreskrivna förutsättningar för beslut omomhändertagande bedöms föreligga och om dröjsmål med omhändertagandet innebärfara för den omhändertagnes eller annans liv eller hälsa eller fara i annalhänseende. Vidare gäller enligt 2 § att om någon, som kan antas vara under 15år, anträffas under förhållanden som uppenbariigen innebär överhängande ochallvariig risk för hans hälsa eller utveckling han lär tas om hand av polismanför att genom dennes försorg skyndsamt överlämnas till föräldrar, annan vårdnadshavareeller barnavårdsnämnden. Enligt 3 § skall den som genom sitt uppträdande störallmän ordning eller utgör omedelbar fara för denna omhändertas av polisman omdet är nödvändigt för att upprätthålla ordningen. Sådant omhändertagande skallockså ske när det fordras för att avvärja straffbelagd gärning. Haromhändertagandet skett med stöd av 3 § skall enligt 6 § en utredning görasbeträffande den omhändertagnes levnadsförhållanden dock endast i den mån behovav sådan utredning kan antas föreligga. Utredningens syfte skall vara attutröna om den omhändertagne är i behov av hjälp- eller stödinsats frånsamhällets sida. Sådan utredning skall om möjligt göras av social myndighet.Lagen innehåller också en bestämmelse om att den, som omhändertagits på grundav att han genom sill uppträdande stört den all- mannaordningen eller utgjort omedelbar fara för denna eller för att avvärjaslrafföelagd gärning, skall friges så snart utredning och förhör slutförts ochanledning föreligger att den omhändertagne ej längre kommer att utgöraomedelbar fara för allmän ordning och säkerhet, dock senast inom sex timmarefter omhändertagandet, I övrigt ges i lagen vissa föreskrifter om förfarandetvid omhändertagande. Lagen om tilirälligt omhändertagande trädde i kraftden . upphörde bestämmelserna om tilirälligtomhändertagande i polisinstruktionen (1972:511) att gälla. Enligt dessabestämmelser kunde polisman göra elt tillfälligt omhändertagande under sammaförutsättningar som gäller enligt 1 eller 3 § lagen om tilirälligtomhändertagande, dvs. i avbidan på polisstyrelses beslut enligt vissaspecialförfattningar eller för alt upprätthålla allmän ordning eller hindranågon att begå brott. Tillgrund för lagstiftningen låg de förslag till åtgärder för att bekämpabrottsligheten och förbättra den allmänna ordningen som framlades i prop.1973:115. I samband med behandlingen av förslagen upptog utskottet även enmotion, vari bl. a, yrkades avslag på förslaget till lag om tillfälligt omhändertagande.1 sitt av godkända betänkande (JuU 1973:26, rskr 1973:258) framhöllutskottet till en början att frihetsberövande åtgärder alltid utgör ettallvarligt ingrepp i den personliga integriteten. Redan från rättssäkerhetssynpunkttalade därför starka skäl för alt förutsättningarna för och förfarandet vidomhändertagande reglerades i lag och inte som dittills i polisinstruktionen.Utskottet underströk att de förutsättningar för tillfälliga omhändertagandensom angavs i polisinstruktionen bibehölls oförändrade i den nya lagen. Attpolisman därjämte gavs befogenhet att ta hand om barn som påträffasunder förhållanden vilka uppenbariigen innebär en överhängande och allvariigrisk för barnets hälsa eller utveckling framstod enligt utskottets mening som ihög grad motiverat. Utskottet påpekade vidare atl bestämmelsens uteslutandesyfte att undanröja ett faromoment framgår av skyldighei:en för den somverkställer åtgärden att skyndsamt överiämna barnet till föräldrar, annanvårdnadshavare eller samt att uppehåll på polisstation intebör komma i fråga annat än i nödfall och då endast mycket tillfälligt. 1anslutning härtill erinrade utskottet om att vid tillämpning av bestämmelsernaom omhändertagande liksom vid all annan polisverksamhet gäller - enligt denallmänna bestämmelsen i 16 § polisinstruktionen - att polisman inte fåranvända strängare medel än förhållandena kräver samt atl han i första hand börsöka rättelse genom upplysningar och anmaningar. De nya bestämmelserna bordesåledes endast tillämpas när den aktuella situationen inte kan lösas på annatsätt exempelvis genom att polismannen kan förmå vederbörande att självmantåtervända till sitt hem eller genom ingripande från företrädare Utskottetframhöll vidare att ett ordningsstörande beleende som föranlederomhändertagande i många fall torde vara en direkt följd av ett påbörjat ellerutbildat missbruk av alkohol eller narkotika eller av annan social missanpassning.Med hänsyn härtill ansåg utskottet det värdefullt atl tiden för ettomhändertagande kan utnyttjas på ett meningsfullt sätl genom förberedande avåtgärder eller etablerande av kontakter som kan bli till hjälp eller stöd förden omhändertagne. Ett infriande av denna målsättning krävde enligt utskotteten närmare utredning angående den omhändertagnes personliga förhållanden ochaktuella situation. Utskottetunderströk det betydelsefulla i att utredningen handhas av socialvårdenspersonal och då helst inom ramen för en särskild jourverksamhet i direktanslutning till de lokaler dit den omhändertagne förs. Utskottet såg därför medtillfredsställelse att medel i propositionen föreslagits bli ställda tillsocialstyrelsens förfogande för försök med social jourverksamhet samt betonadevikten av att den avsedda jourverksamheten från socialvårdens sida kom tillstånd i så stor utsträckning som möjligt. Att så skedde var av väsentligbetydelse inte bara från utredningssynpunkt utan också för alt lagstiftningenöver huvud tagel skulle fä avsedd tillämpning och effekt. Avdet anförda framgick enligt utskottet att förekommande utredning inte är avseddatt vara någon polisutredning i ordets egentliga bemärkelse utan en socialtinriktad undersökning syftande till att utröna den omhändertagnes eventuellabehov av stöd eller hjälpinsatser från samhällets sida. Utskottet fann ocksåskäl framhålla att ett omhändertagande för ordningsstörande uppträdande inteskall noteras i register eller register som förs avpolischef. Utskottetfann det starkt motiverat redan av rätls,säkerhelsskäl att en maximitid föromhändertagande infördes i lagen men framhöll att den omständighetenatt maximitiden för frihetsberövande bestämdes självfallet intefår föranleda att den omhändertagne kvarhålls längre än vad som äroundgängligen erforderligt av utrednings- eller ordningsskäl. Avsikten medsextimmarsregeln var enligt utskottet inte atl åstadkomma någon generell höjningav tiden för omhändertagande ulan alt undanröja den osäkerhet som dåvaranderegel i polisinstruktionen gett upphov till i den praktiska tillämpningen. Motbakgrund av det anförda tillstyrkte utskottet lagförslaget och avstyrktebifall till motionen i denna del.. Detovan angivna förslaget till medelsberäkning för försök med socialjourverksamhet behandlades av socialutskottet i betänkandet SoU 1973:18. Vidårets riksdag prövade socialutskottet två motioner, vari bl. a, upptogs frågorangående medelsberäkningen för nämnda verksamhet och ett permanentande avbidragsformen. I sitt av godkända betänkande (SoU 1974:5) tillstyrkteutskottet att delanslaget till försök med social jourverksamhet skulle höjasfrån till . vilkenhöjning främst borde disponeras som stöd till uppsökande verksamhet.Socialutskottet framhöll i samband härmed att vid tillkomsten avdelanslaget avsikten var all statsbidrag till sådan verksamhet skulle utgåunder en försöksperiod av . Med hänsyn härtill borde enligt utskottetsmening resultatet av bidragsgivningen närmare utvärderas innan ställning togstill ett permanentande av bidragsformen. En sådan utvärdering ansåg utskottetkunna ske i samband med en av utskottet begärd översyn av statsbidragsreglernaför narkomanvården och för bidrag till inackorderingshem föralkoholmissbrukare. I betänkandet behandlar utskottet en motion medyrkande som går ut på att lagen om tillfälligt omhändertagande skall upphävas. Enligtvissa specialförfattningar, bl. a. barnavårdslagen och lagen om nykterhetsvård,äger polisstyrelse i avbidan pä ställningstagande av annan myndighet beslutaomhänderta någon för att underiätta att lämplig vård sätts in eller annanåtgärd vidtas. I lagen om tillfälligt omhändertagande ges möjlighet förpolisman att i sådant fall göra ett tilirälligt omhändertagande i avvaktan påpolisstyrelsens; beslut om vissa närmare angivna förutsättningar är uppfyllda.Vidare gäller att om någon, som kan antas vara under , anträffas underförhållanden som uppenbarligen innebär överhängande och allvariig risk för hanshälsa eller utveckling han lär tas om hand av polisman för att genom dennesförsorg skyndsamt överlämnas till föräldrar, annan vårdnadshavare ellerbarnavårdsnämnden. Lagen innehåller också en regel om att den som genom sittuppträdande stör allmän ordning eller utgör omedelbar fara för denna skallomhändertas av polisman om det är nödvändigt för att upprätthålla ordningen.Sådant omhändertagande skall enligt samma bestämmelse också ske när det fordrasför att avvärja straffbelagd gärning. Har omhändertagandet skett med stöd avsistnämnda bestämmelse skall en utredning göras beträffande den omhändertagneslevnadsförhållanden, dock endast i den mån behov av sådan utredning kan antasföreligga. Utredningens syfte skall vara att utröna om den omhändertagne är ibehov av hjälp- eller stödinsats från samhällets sida. Sådan utredning skall ommöjligt göras av social myndighet. I lagen föreskrivs vidare en maximitid förfrihetsberövande på grund av ordningsstörande beteende m.m. Motiveringeni motionen överensslämmer i väsentliga delar med vad som anfördes i en motion isamband med lagens anlagande. Utskottet vill när det gäller behovet avifrågavarande lagstiftning och den närmare utformningen av dess regelsystemhänvisa till sitt betänkande (JuU 1973:26). Utskottet finner detdock motiverat att erinra om vissa särskilt betydelsefulla omständigheter, somutskottet då framhöll. Frihetsberövandeåtgärder utgör alltid ett allvariigl ingrepp i den personliga integriteten.Redan rättssäkerhetsskäl talar för att förutsättningarna för och förfarandetvid omhändertagande regleras i lag och inte som var fallet ipolisinstruktionen. De förutsättningar för tillfälliga omhändertaganden, somangavs i polisinstruktionen, har bibehållits oförändrade i den nya lagen. Attpolisman i lagen tillagts befogenhet att ta hand om barn sompåträffas under förhållanden vilka uppenbariigen innebär en överhängande ochallvariig risk för barnets hälsa och utveckling framstår enligt utskottetsmening som i hög grad motiverat. I anslutning härtill vill utskottet erinra omatt vid tillämpning av bestämmelserna om omhändertagande liksom vid all annanpolisverksamhet gäller - enligt den allmänna bestämmelsen i 16 §polisinstruktionen - att polisman inte flr använda strängare medel än förhållandenakräver samt att han i första hand bör söka rättelse genom upplysningar ochanmaningar. Bestämmelserna i lagen bör således endast tillämpas när denaktuella situationen inte kan lösas på annat sätt, exempelvis genom attpolismannen kan förmå vederbörande att självmant återvända till sitt hem ellergenom ingripande från företrädare för barnavården. Utövervad sålunda anförts vill utskottet liksom framhålla att ettordningsstörande beteende som föranleder omhändertagande i många fall tordevara en direkt följd av ett påbörjat eller utbildat missbruk av alkohol ellernarkotika eller av annan social missanpassning. Att komma till rätta medorsakerna till ett ordningsstörande beteende är således egentligen en uppgiftför socialvården även om det frihetsberövande som föranletts av beteendetanförtrotts polismyndighetema. Mot denna bakgrund är det angeläget att tidenför ett omhändertagande utnyttjas på ett meningsfullt sätt genom förberedandeav åtgärder eller etablerande av kontakter som kan bli till hjälp eller stödför den omhändertagne. Härför krävs en närmare utredning angående denomhändertagnes personliga förhållanden och aktuella situation. För att ensådan utredning skall fylla sitt syfte bör den handhas av socialvårdens personaloch då helst inom ramen för en särskild jourverksamhet i direkt anslutning lillde lokaler dit den omhändertagne förs. Med hänsyn till svårigheterna attframför allt på mindre orter åstadkomma en fungerande jourverksamhet torde detemellertid vara nödvändigt att i en del fall utredningen utförs eller i vartfall påbörjas av polispersonal. Detanförda visar enligt utskottets mening att motionärernas invändningar motlagstiftningen saknar fog. Utskottet vill understryka, att reglerna vad gällerförutsättningarna för omhändertagande på grund av ordningsstörande beteendeöverensstämmer med dem som funnits i polisinstruktionen. Det nyaär i huvudsak att det blivit möjligt för samhället att sätta in värdefullahjälp- och stödåtgärder beträffande den som omhändertagits. Huruvidalagstiftningen i denna del haft avsedd effekt är ännu för tidigt att uttala sigom; de erfarenheter vi har är alltför begränsade för att kunna utgöraunderiag för några säkra omdömen härvidlag. Enligt vad utskottet inhämtat pågårinom en detaljerad utvärderingav rapporterade omhändertaganden för ordningsstörande uppträdande sedan lagenträdde i kraft den . Denna undersökning liksom den utvärdering avresultatet av försöksverksamheten med statsbidrag till social jourverksamhet,som begärt, torde kunna ge värdefullt material för en bedömningom lagstiftningen tillämpats på det sätt som åsyftats och om den haft avseddeffekt. Mot bakgrund av detanförda avstyrker utskottet motionen. att avslårmotionen 1974:638. Närvarande:fru (), fröken (), herrar Polstam (c), i (c), i (s), (), (), herrar i (s). Lövenborg (vpk), (), (), fruAndersson i Kumla (s), i (fp) och (). avherr Lövenborg (vpk) som anser delsatt den del av utskottets yttrande som börjar på s. 4 med " Motiveringeni" och slutar på s. 6 med "utskottet motionen" bort ha följandelydelse: I en reservation av kommunisterna till utskottets betänkandeförra året i anledning av propositionen med förslag till åtgärder för attbekämpa brottsligheten och förbättra den allmänna ordningen framfördes starkabetänkligheter mot ifrågavarande lagstiftning. Reservanterna framhöll bl. a.att det problem som brottsligheten utgör inte löses genom ökade polisiärainsatser och kraftfullare ingripanden av typ omhändertaganden. Sådanaingripanden har en rent repressiv effekt och riktar sig endast mot dem som ietl eller annat avseende är avvikande eller underprivilegierade. Härigenomförstärks ytteriigare den redan nu allvarliga konflikten mellan dem som har ochdem som inte har, mellan dem som är socialt anpassade och dem som är utslagnaeller håller på att bli utslagna. Vad sålunda anfördes äger alltjämt bärkraft.Härtill kommer att enligt tidigare gällande bestämmelser i polisinstruktionenpolisen hade de befogenheter som behövdes för atl upprätthålla allmän ordningoch göra tillfälliga omhändertaganden. Erforderliga preciseringar och ändringarlorde ha kunnat ske i polisinstruktionen och andra författnin-gar, e.nempelvisbarnavårdslagen. Den nya lagstiftningen har i detta hänseende inte inneburitnågon förändring, eftersom delfortfarande överiåts åt den enskilde polismannen att avgöra vad som skallförstås med ett ordningsstörande beteende. Utöverdet anförda vill utskottet i likhet med motionärerna framhålla, att människorsom slagits ut från arbetslivet liksom utlänningar löper större risk attomhändertas av polisen på grund av att de av denna kan anses uppvisa ettavvikande beteende. Särskill allvariigl är atl ett omhändertagande medåtföljande utredning kan leda till negativa konsekvenser för den gripne i formav avbruten permission från fångvårdsanslalt eller mentalsjukhus, förverkadvillkorlig frigivning eller undanröjande av skyddstiilsyn. I vart fallresulterar omhändertagandet i en anteckning som bevaras till framtida bruk.Särskilt utsatta är härvidlag utlänningar, som till följd av ett omhändertagandekan komma att utvisas eller föriora möjlighet att förvärva svensktmedborgarskap. De erfarenheter vi har av lagen visar enligt utskottetsmening, att farhågorna för negativa konsekvenser av lagen bekräftats och attlagen därför aldrig borde ha antagits av . Med hänsyn till detanförda anser utskottet, att lagen bör upphävas. dels atl utskottet borthemställa: att med bifall till moiionen 1974:638 hosKungl. Maj:t begär förslag om upphävande av lagen om tilirälligt omhändertagande. GOTAB 748I29S Slockholm 1974