bet · FX01LU33 · 1974-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 1974 LU 1974:33 Lagutskottetsbetänkande i anledning av motion angående reglerna om skadestånd på grund avbrott. \ motionen 1974:649 av m. fl. (c)hemställs all som sin mening uttalar att reglerna för skadestånd isamband med brott bör bli föremål för översyn i syfle att skapagarantier för att den som drabbas av brott skall fl ersättning fördetta utanall fördenskull orimliga skadeståndskrav försvårar rehabiliteringen av den sombegått brottet. I motionen - som i fråga om motiveringen hänvisartill vad samma motionärer anfört i motionen 1974:636 angående vissakriminalpolitiska frågor - framhålls alt de regler som gäller förersättning av skada pä grund av brott inle kan anses tillfredsställande.Motionärerna pekar på att den som vållat skadan oftast är i en sådan ekonomisksituation all han inte inom rimlig tid kan ge den skadeståndsberättigade fullersättning. Detla kan medföra stora förtusler för den som utsatts för brott. Dessakonsekvenser för den som utsatts för brott försvårar sannolikt möjligheternaatt hos en bred allmänhet vinna gehör för den syn på krimi-nalvärdsinsatserna,som bl. a. ligger lill grund för beslutade kriminalvårdsreformer, framhållermotionärerna. Detär viktigt för rehabiliteringen att den dömde återgår lill normalalevnadsförhållanden och ordnat arbete. Viljan alt göra detla minskar för densom under lång lid tvingas leva under del hårda ekonomiska tryck som kravet päbetalning av skadestånd ofta leder till. Risken för återfall är stor undersädana omständigheter. Föratt möjliggöra att den skadelidande flr ersättning och för alt inte i onödanförsvåra rehabiliteringen av den som begått brott anser motionärerna, attskadeståndsreglerna måste förändras. En uigångspunkt i ett nytt system påskadeståndssidan måste enligt motionärernas uppfattning vara att enskild personsom drabbas av person- eller sakskada i samband med brott hålles skadelös. Åandra sidan måste man undvika all genom kraftiga skadeståndsanspråk på den sombegått ett brott försvära rehabiliteringsarbetet. Denna fråga kan vara svärall lösa pä ett för alla parter tillfredsställande sätt.Enligt motionärernas mening är det dock av utomordentlig vikt såväl för den somdrabbas av brott som för rehabiliteringen av den som begått brott att frågansnarast blir föremål för en översyn och att förslag till nya regler påskadeståndssidan föreläggs . I 2 kap. I § skadeståndslagen ( 1972:207, SL) slåssom huvudregel fasl, att den som uppsåtligen eller av vårdslöshet vållarperson- eller sakskada skall utge full ersättning för den ekonomiska förtustsom skadan medfört och dessulom ersätta vissa skador av ideell natur, t. ex. försveda och värk samt lyte. Vid brottslig gärning omfattar skadeståndsansvaretäven ren förmögenhetsskada (2 kap. 4 § SL). Fränprincipen om full skadeslåndsskyldighet stadgas emellertid vissa undantag.Speciella jämkningsregler återfinns sålunda dels i 3 kap, 6 § SL beträffandeprincipalansvaret för arbetsgivare och det allmänna, dels i 5 kap. 5 § somhandlar om medvållande på den skadelidandes sida. Rörande särskilda kategorierav skadevållande -arbetstagare, barn och psykiskt sjuka personer -ges vidare enligt olika stadganden i SL möjlighet till bortfall eller jämkningav skadeståndet efter en skälighetsbedömning. Däremot saknas enallmän regel om jämkning i SL. Vidtillkomsten av SL förutsattes att lagen inte skulle bli bestående i sinnuvarande utformning under någon längre lid utan alt lagstiftningen skulleändras och kompletteras efter hand som skadeslåndskommilléns utredningsarbetefortskred. Kommitténs fortsatta utredningsresultat har successivt redovisats iform av delbetänkanden. I betänkandet (SOU 1971:83) Skadestånd III. En allmänregel om jämkning av skadestånd m. m. har kommittén föreslagit ändring av SLpå två viktiga punkter. Den ena ändringen gäller just införandel av en allmänregel om jämkning av oskäligl betungande skadestånd. Den andra föreslagnaändringen - som har samband med den redan nämnda - består i en ändring i denuvarande reglerna om jämkning av skadestånd på grund av den skadelidandesmedvållande lill skadan. föreslagna allmänna jämkningsregeln innebär att skadestånd skallkunna jämkas, om det framstår som oskäligt betungande med hänsyn lill parternasekonomiska förhållanden och övriga omständigheter. En bestämmelse häromföresläs bli införd som sisla paragraf (5 kap. 9 §) i SL. Av flera skäl har denföreslagna jämkningsbestämmelsen givits en begränsad räckvidd. Bestämmelsenskall således enligt motiven lill förslagel bara användas för att hindra sådanaresultat som ter sig klart slölande och oskäliga mol den skadeslåndsskyldige.Kommittén tänker sig senare lägga fram förslag till mera genomgripande reformerpå området, där möjligheten att jämka skadestånd på grund av försäkringar ochförsäkringsmöjligheter skall utvidgas betydligt. Vid tillämpningen av denföreslagna jämkningsbestämmelsen skall enligt kommitténsresonemang även graden av den skadeständsansvariges skuld kunna få väga med vidskälighetsprövningen. Nedsättning av skadeståndet bör således enligt kommitténsuppfattning inte vara hell utesluten ens vid uppsåtligl brott, om starka skäl,t, ex, hänsyn till den brottsliges möjligheter till återanpassning, talar föratt minska skadeståndet. Som huvudregel anser kommitién dock böra gälla, attskadestånd på grund av uppsåtligl broll inle skall jämkas, Iett senare delbetänkande, (SOU 1973:51) Skadestånd V. Skadestånd vidpersonskada, har kommittén föreslagil nya regler om skadestånd till den somtillfogats personskada och skadestånd till efterievande för förtust av underhåll.I anslutning härtill har kommittén föreslagit ändrade grunder för bedömningenav medvållande vid personskada. Bådadessa betänkanden har remissbehandlats. Inom juslitiedeparlemen-tet förberedsför närvarande lagstiftning i de ämnen, som omfattas av betänkandena. Enlagrådsremiss beräknas bli färdig och en proposition haraviserats till vårriksdagen 1975. Fr. o. m. /72 betalas ersättning avstatsmedel för vissa personskador som har uppstått i samband med brott.Bestämmelser härom finns i kungörelsen (1971:505) om ersättning av allmännamedel för personskada pä grund av brott (ändrad 1974:355). Enligtkungörelsen utgår ersättning efter prövning av sökandens behov. Därvid lashänsyn till skadestånd eller annan ersättning som tillkommer honom medanledning av skadan. Ersättning utgår ej i vidare mån än som följer av allmännaregler om skadestånd vid personskada. Ärende om ersättning prövas av Kungl.Maj:t i justiliedepartementel. Justitieutskottei(JuU 1974:1) uttalade sig under vårriksdagen för ett ersättningssystem sombättre än f. n. tillgodoser önskemålet att ge ekonomiskt skydd ål personer, somdrabbas av skada genom brott. Hur ell vidgat ersättningssystem i detalj skulleutformas borde dock ulredas. Utskottetframhöll att utredningen borde avse ersättningsfrågorna belräffande såvälperson- som egendomsskador och att utredningsarbetet borde bedrivas skyndsamt,så att förslag om möjligt kan föreläggas riksdag. beslutade ienlighet med ulskoltets uppfattning (rskr 1974:42). Justitieministernhar med slöd av bemyndigande tillsatt den av begärdautredningen (direktiv, se Post- och Inrikes tidn, ), Motionärerna anser alt reglerna om skadestånd pägrund av brott bör bli föremål för översyn i syfte att skapa garantier för attden skadelidande flr full ersättning för sin skada som denbrottsliges återanpassning inte försvåras genom betungande skadeståndskrav. Utskotteterinrar om all den i motionen berörda frågan inte är ny. 1 samba nd med attriksdagen antog skadeståndslagen (1972:207, SL) stödde förelrädare förcenterpartiet, och moderata samlingspartiet i en gemensamreservation ett motionsyrkande med i huvudsak samma inriktning som det nuföreliggande motionsförslaget (LU 1972:10 s. 170 f.). Även harliknande reformönskemäl framförts i motioner, bl. a. i en partimotion fråncenterpartiet är 1971. Sedanfrågan senasl behandlades av har emellertid flera viktigaförändringar inträffat pä detla rättsområde. Utskottetvill först peka på all bestämmelserna angående del s. k. brottsskadeanslagetf. n. är föremål för översyn av brottsskadeulredningen (Ju 1974:18) i syfte attvidga möjligheterna för brottsoffer att fä ersättning av allmänna medel.Utredningen, som begärdes av under vårsessionen 1974 (JuU 1974:1),siktar i första hand på att bygga ul möjligheterna lill ersättning förpersonskador. De sakkunniga skall emellertid också ta ställning lill frågan omersättning i forlsätiningen skall kunna lämnas även för sakskador.Utredningsarbetet skall bedrivas så skyndsamt att förslag om möjligt kanföreläggas . fortsatt sitt arbete på en reformeringavskadeståndsrällen, I belänkandel (SOU 1971:83) Skadestånd III har kommitténföreslagil att det införs en allmän regel om jämkning av skadestånd i SL,Bakgrunden till förslagel är all den nuvarande principen om full er-säUning föruppkommen skada kan leda till all en skadevällare åläggs skadestånd som kanbetyda hans ekonomiska ruin eller hindra honom att bättra sinaekonomiska villkor. Enligt kommittén bör den föreslagna regeln ha en begränsadräckvidd och bara syfta lill att förebygga klart obilliga resultat för denskadeståndsskyldige. I enlighet med vad kommittén närmare utvecklar i motiventill förslagel bör emellertid jämkning inte vara utesluten ens vid skada isamband med uppsåtliga brott, om i övrigt starka skäl - t, ex. hänsyn till denbrottsliges möjligheter till återanpassning - talar för att skadeståndet sättsned. Som huvudregel anser kommitién dock böra gälla all skadestånd pä grund avuppsåtligt brott inte skall jämkas. Ibetänkandet (SOU 1973:51) Skadestånd V har kommittén lagt fram förslag tillnya reglerom fastställande av skadestånd till den som har tillfogatspersonskada och skadestånd med anledning av att någon dödats. Vidare föreslåsnya regler om samordning av skadestånd och andra förmåner vid personskada,om skadeståndets form och om omprövning av fastställd ska-deståndslivränla.Slutligen innehåller förslaget en ändring i de allmänna med väl landereglerna,såvitt avser personskadefallen. Enligtvad ulskollet inhämlal kommer en inom utarbetad remisslill lagrådei i de ämnen som omfailas av de båda ovannämnda betänkandena attoffentliggöras . En proposition i frågan beräknas komma att bliförelagd under vårsessionen 1975. Utskottetkan således konstatera alt kan väntas få ta ställningtill olika lagförslag som rör de i motionen aktualiserade frågorna. mening finns det ej anledning all föregripa delställningstagande i ett större sammanhang till dessa frågor som sålunda är näraföreslående. att motionen 1974:649 inte föranleder någonriksdagens vidare åtgärd. Närvarande:herrar Svanslröm (c). (), i (c),(), herrar (), i (s), (),i (s)*, (), i (s), herrar iSundsvall (c). (vpk) och (). *Ej närvarande vid betänkandets justering.