bet · FX01LU12 · 1974-12-31 00:00:00 — Utskottet delar föredragande statsrådetsuppfattning (s. 60) att det inte är några stora risker som öppnas, om man på deangivna områdena slopar det skydd som omyndigheten ger.Utskottet vill i detta sammanhang peka på att man i , enligt vadutskottet vid ett studiebesök erfor, inte dittills hade haft någradåliga erfarenheter av sänkningen av myndighetsåldern till . Självfalletkan det dock inte uteslutas att slopandet av det skydd som omyndigheten ger ienstaka fall kan komma att innebära en försämring för den unge. I syfte attsöka motverka denna negativa effekt av en sänkning av myndighetsåldern harnågra remissinstanser, bl. a. och ,ifrågasatt om möjlighet inte borde beredas ungdomar som känner behov avbiträde med sina ekonomiska angelägenheter att få en god man förordnad. mening talar onekligen vissa skäl för en sådan lösning. a. till att det inom pågår arbete meden översyn av förmynderskapslag-stiftningen vill utskottet dock inte nu förordaen sådan lagändring. Somskäl mot en sänkning av myndighetsåldem till har tidigareanfört att gällande åldersgräns tillkommit i nordiskt samarbete och att det ärönskvärt att behålla den nordiska rättslikheten på detta område (ILU 1970: 3och LU 1971: 6). Såsom framgår av det ovan anförda har emellertid i Finlandredan lagts fram förslag till en 18-årsgräns. Oavsett vilken ståndpunkt manfrån svensk sida intar kommer den nordiska rättslikheten sannolikt att upphöra,eftersom i de övriga nordiska ländema någon ändring av myndighetsåldern inte äraktuell. Såsom framhålls i propositionen (s. 61) finns därför inte längre någotskäl att av hänsyn till förhållandena i övriga vänta med en sänkning avmyndighetsåldem. Imotionen har även gjorts gällande att en sänkning av myndighetsåldern skulleinnebära risk för konsekvensändringar i barnavårdslagen ochrusdrycksförsäljningsförordningen, vilka skulle kunna medföra negativa effekterför vissa ungdomar. Såsom kommer att framgå av vad utskottet anför nedan undernästa avsnitt torde någon sådan risk inte föreligga. Pågrund av det anförda tillstyrker utskottet den föreslagna sänkningen avmyndighetsåldern och avstyrker följaktligen motionen 1974: 1622, såvitt nu är ifråga. Behovetav följdändringar i annan lagstiftning Bestämmelser om en åldersgräns finns påvitt skilda rättsområden. När det gäller att ta ställning till om en sänkningav myndighetsåldern med skall påverka andra åldersgränser har i propositionen,såsom utskottet inledningsvis anfört, den principiella utgångspunkten varitatt en anpassning nedåt bör ske överallt där den nu- varandeåldersgränsen i väsentlig grad påverkats av den gällande myndighetsåldern. Omdet på något område har funnits speciella skäl att behålla 20-årsgränsen,föreslås däremot inte någon ändring bara för att vinna likformighet. I vissafall har resultatet av pågående utredningar ansetts böra avvaktas, innanslutlig ståndpunkt tas till om berörda åldersgräns bör ändras. Utskottetkan för sin del godta de i propositionen förordade principerna. Såsomframhålls i propositionen (s. 63) stämmer dessa väl överens med det synsättsom utskottet vid riksdag (LU 1973: 31) gav uttryck för vidbehandlingen av en motion om översyn av gällande åldersgränser för barn ochunderårig. Utskottet anförde då att man i det fortsatta lagstiftningsarbetetborde eftersträva så enhediga åldersgränser som möjligt, dock att ensamordning av dessa inte fick bli ett självändamål utan att varje åldersgränsmåste bestämmas så att den verkligen tillgodoser det syfte som den avser atttjäna. Utskottetkommer nedan att bl. a. i anledning av motionsyrkandena behandla vissa av derättsområden där en konsekvensändring av gällande åldersgränser är aktuell. Iövrigt föranleder Kungl. Maj:ts förslag i förevarande del ingen erinran ellernågot särskilt uttalande från utskottets sida. Ettområde där 20-årsgränsen är av stor betydelse är barnavårdslagstiftningen.Ingripande med stöd av bamavårdslagen (1960: 97) kan grundas antingen påförhållanden som kan hänföras till barnets omgivning (25 § a) eller påförhållanden som kan hänföras till den unges eget beteende (25 § b). I denförra typen av fall kan ingripande inte företas sedan den unge har fyllt 18 år.Motsvarande åldersgräns i de senare fallen är . Vidtagna åtgärder skall iprincip upphöra senast när den unge fyller . Samhällsvård som har anordnatsmed stöd av 25 § b kan emellertid pågå längre. Samhällsvården skall dock alltidupphöra senast efter omhändertagandet. Motsvarande gäller i fråga omutskrivning från ungdomsvårdsskola. Ipropositionen har (s. 66) i likhet med i promemorian föreslagits alt deåtgärder som har beslutats med stöd av 25 § a barnavårdslagen skall upphörasenast när den underårige fyller . Detta förslag har allmänt godtagitsunder remissbehandlingen. Utskottet tillstyrker för sin del förslaget. Närdet gäller 20-årsgränsen i 25 § b föreslås däremot att man, i avvaktan på denallmänna översyn av den sociala vårdlagstiftningen som pågårinom socialutredningen, tills vidare behåller den nuvarande 20-årsgränsen ochdärtill knutna bestämmelser. I motionen 1974:1622 yrkas, såvitt nu är i fråga,att uttalar att en sänkning av myndighetsåldern inte nödvändigtvismåste leda till en sänkning av ifrågavarande 20-årsgräns. Utskottet vUl för sin del understryka att det måsteanses principiellt olämpligt att ingripanden inom barnavårdens ram skall kunnaske mot personer efter det att de har uppnått myndig ålder. Såsomframgår av bl. a. och socialutredningens remissyttrandenskulle emellertid en begränsning av möjligheterna att med stöd av 25 § bbarnavårdslagen ingripa mot ungdomar kunna få olyckliga konsekvenserför nykterhets- och narkomanvården. Nykterhetsvården kan nämligen inte övertaansvaret för vården av unga alkoholmissbrukare, eftersom de allmäimavårdanstalterna för alkoholmissbmkare saknar resurser att ta emot dessaåldersgmpper. För narkomanvårdens del skulle begränsningen innebära attmissbmkare enbart skulle kunna omhändertas med stöd av lagen omsluten psykiatrisk vård i vissa fall. En sänkning av 20-årsgränsen i 25 § b harockså kriminalpolitiska aspekter. a. skulle domstols möjlighet att medstöd av 31 kap. 1 § överlämna unga lagöverträdare till vård enligtbarnavårdslagen i motsvarande grad begränsas. En anpassning av åldersgränsen i25 § b barnavårdslagen till den sänkta myndighetsåldern skulle således försvåramöjligheterna till rehabilitering av asociala och kriminella ungdomar iåldrarna närmast . Medhänsyn till det anförda och med beaktande av det angelägna i att missanpassadungdom kan beredas en adekvat vård anser utskottet att det, innan åldersgränseni 25 § b kan sänkas, måste tillskapas lämpliga vårdformer för nu ifrågavarandeåldersgrupper. Det torde ankomma på socialutredningen att lägga fram förslagdärom. I avvaktan härpå bör såsom föreslagits i propositionen (s. 67) dennuvarande åldersgränsen tills vidare behållas. Genom vad utskottet nu anförtfår syftet med motionen 1974:1622 i denna del anses tillgodosett. Någotsärskilt tillkännagivande från sida kan inte anses påkallat.Utskottet förordar att motionen, såvitt nu är i fråga, inte föranleder någonriksdagens vidare åtgärd. Rusdrycksförsäljningsförordningen(1954:521) innehåller bestämmelser som innebär att rusdrycker inte får säljastill den som är . Vid förordningens tillkomst ansågs det naturligtatt knyta åldersgränsen till myndighetsåldem. Departementschefen framhöll attde problem som sammanhänger med ungdomens alkoholvanor i första hand bordeangripas med andra medel än begränsningar i inköpsrätten. Om det förbehölls åtde äldre att köpa sprit, syntes däri ligga en särskild anledning för de ungaatt betrakta spriten som något eftersträvansvärt. Departementschefen ansåg detdärför vara olyckligt att ha en särskild högre myndighetsålder för spritinköp.En sådan skulle f.ö. inte stämma överens med den större självständighet somkommit ungdomen till del i andra hänseenden. När myndighetsåldern 1969 sänktesansåg departementschefen att sambandet mellan myndighetsåldern ochinköpsåldern inte borde brytas. Samma skäl som anfördes 1969 kan nu anföras för ensänkning av inköpsåldem till . En sådan sänkning skulle innebära att inköpsåldernanpassas till den gällande minimiåldern för utskänkning av msdrycker vilkenredan är . Föredragande statsrådet anser emellertid, i likhet med vad somanförs i promemorian, att frågan om den lämpliga minimiåldern för rätt tillinköp av rusdrycker i första hand bör bedömas från alkohol- ochnykterhetspolitiska synpunkter. I propositionen (s. 68) föreslås att resultatetav alkoholpolitiska utredningens överväganden avvaktas, innan man gör någonändring i rusdrycksförsäljningsförord-ningen. Förslaget har tillstyrkts ellerlämnats utan erinran av flertalet remissinstanser. Utskottetansluter sig till föredragande statsrådets bedömning och tillstyrkerpropositionen i denna del. Att, såsom yrkas i motionen 1974: 1622, nuskulle särskilt uttala, att en sänkning av myndighetsåldern inte nödvändigtvismåste leda till en motsvarande sänkning av 20-årsgränsen i förevarandeförordning, kan utskottet inte anse erforderligt eller ens lämpligt. Motionenbör således inte heller i denna del föranleda någon vidare åtgärd. Inomstudiestödssystemet innebär 20-årsgränsen en avgränsning mellan yngre ochäldre studerande. Regler om studiestöd finns i studiestödslagen (1973: 349).Studiehjälp skall enligt lagen utgå till studerande på gymnasial nivå somfyller högst under det kalenderår då läsåret börjar (3 kap. 1 §).Studiehjälp består av studiebidrag jämte tillägg, återbetalningspliktigastudiemedel och resekostnadsersättning. Vissa tillägg samtåterbetalningspliktiga studiemedel beviljas efter behovsprövning. Vid dennatas hänsyn till den studerandes och, om han inte är gift, hans föräldrarsekonomiska förhållanden (3 kap. 12 §). Studiemedel skall enligt lagen i principutgå till dels studerande vid universitet och högskolor samt vissa andraläroanstalter och utbildningslinjer, dels sådana studerande i gymnasieskoloroch folkhögskolor samt inom och statlig vuxenutbildning som fyllerlägst under det kalenderår då läsåret börjar (4 kap. 1 och 2 §§). Rättentill studiemedel påverkas inte av föräldrarnas ekonomi. Ipropositionen förordas att ingen ändring nu görs i fråga om nämnda 20-årsgräns.Detta förslag kritiseras i motionen 1974: 1621. Motionären pekar på attförslaget innebär att ungdomar, oaktat de enligt uppnårekonomisk självständighet , för erhållande av studiehjälpalltjämt kommer att vara beroende av för-äldramas ekonomi. Motionären anserdetta förhållande orimligt. Det riktiga måste enligt motionärens mening varaatt studerande som fyllt skall äga rätt att få sitt studiestöd prövatendast mot egen eller makes inkomst enligt de regler som gäller förstudiemedelssystemet. Motionären föreslår därför att studerande som uppnåttmyndig ålder skall räknas som äldre studerande om han så önskar. somfyllt men går i den gymnasiala skolan bör nämligen valfrihet råda. mening talar vissa skäl för den av motionären hävdadegrundprincipen att den som är myndig inte skall, när han ansöker om studiestöd,vara beroende av föräldrarnas ekonomiska förhållanden. En sänkning av20-årsgränsen skulle emellertid i vissa fall innebära en nackdel för denstuderande och hans föräldrar därigenom att de skulle gå miste om demöjligheter till särskilda tillägg som finns enligt studiehjälpssystemet.Detta synes motionären också ha insett, eftersom i motionen föreslås att densom fyllt men inte och går i den gymnasiala skolan skall kunnavälja om han skall ansöka om studiehjälp eller om studiemedel. Utskottet anseratt frågan om lämpligheten av en sänkning av ifrågavarande 20-årsgräns inte kanriktigt bedömas förrän de eventuella följderna därav blivit närmare utredda. Idepartementspromemorian anfördes att avsikten var att centrala studiehjälpsnämnden(CSN) skulle få i uppdrag att göra en utredning. Något sådant uppdrag har CSNdock ännu inte fått. Utskottet erinrar med anledning härav om att CSN i sittremissvar till utskottet i anledning av den ovannämnda motionen om enöversyn av gällande åldersgränser beträffande unga underströk angelägenhetenav att CSN fick det aviserade uppdraget. I propositionen går föredragandestatsrådet emellertid inte in på frågan om ett uppdrag till CSN utan pekarendast på (s. 68) att vissa frågor som rör det studiesociala systemet övervägsinom kommittén (U 1969: 51) för studiestöd åt vuxna (SVUX). Enligt vadutskottet inhämtat har dock 20-årsgränsen inte behandlats inom SVUX och någonnärmare utredning av densamma har inte heller planerats. Med hänsyn till detanförda och i anledning av motionen vill utskottet stryka under det angelägna iatt frågan huruvida 20-årsgränsen bör bibehållas eller inte blir föremål förnärmare utredning. Utskottet förutsätter att så kommer att ske skyndsamt utanatt behöver göra någon särskild framställning därom. Pågrund av det anförda avstyrker utskottet bifall till yrkandet i motionen 1974:1621. Idetta sammanhang vill utskottet peka på att inom det skatterättsliga områdetfinns vissa bestämmelser som tillmäter betydelse förbeskattningen. Enligt förordningen (1947: 577) om statlig förmögenhetsskatt ärsålunda föräldrar i viss omfattning skattskyldiga för förmögenhet som tillhörderas barn (8 §). Denna åldersgräns föreslås i propositionen sänkttill . Utskottet kan för sin del instämma i föredragande statsrådetsuttalande (s. 64) att en sänkning av åldersgränsen framstår som en naturligkonsekvens av att man sänker den ålder då barnen själva disponerar över sin förmögenhet. En annan skattebestämmelsesom tillmäter 20-årsgränsen betydelse återfinnsi förordningen (1941; 416) om arvsskatt och gåvoskatt. Enligt 28 § medges visslindring i arvsbeskattningen för barn . Denna bestämmelse harursprungligen tillkommit för att tillgodose underårigs behov av medel föruppfostran och utbildning. Åldersgränsen sänktes 1969 från 21 till isamband med motsvarande sänkning av myndighetsåldern. I propositionen föreslåsgränsen nu sänkt till . En sådan sänkning kommer att i enstaka fall föramed sig en skatteskärpning och kommer således att i dessa fall innebära enförsämring för de unga. Såsom framhålls i proposiUonen (s. 65) torde dockskatteskärpningen i regel bli obetydlig. Någon anledning att nu frångå denprincip som fastslogs vid den förra sänkningen av myndighetsåldem finns därförenligt utskottets mening inte. Pågrund av det anförda tillstyrker utskottet de föreslagna ändringarna iförmögenhetsskatteförordningen och i arvsskatteförordningen. Utskottetvill avslutningsvis peka på ytterligare en åldersgräns. Enligt 5 § förstastycket lagen (1938: 318) om avbrytande av havandeskap bör, innan ansökan omabort prövas, kvinnans vårdnadshavare få tillfälle att yttra sig om det finnsskäl därtill och kvinnan är . Denna åldersgräns föreslogs idepartementspromemorian bli satt till . Föredragande statsrådet anför ipropositionen (s. 64) att han dock anser att någon ändring inte bör göras iförevarande sammanhang, eftersom abortlagstiftningen är föremål för översyn. Proposition(1974: 70) med förslag till ny abortlag har därefter förelagts . Ilagförslaget saknas bestämmelser om vårdnadshavares hörande. Lagen föreslåsträda i kraft . Eftersom sänkningen av myndighetsåldernföreslås träda i kraft , vilket förslag utskottet såsomframgår nedan enhälligt tillstyrker, torde ifrågavarande 20-årsgräns komma attbestå under efter det att myndighetsåldern sänkts. Såsom framhållsi propositionen 1974: 70 (s. 84) torde detta dock inte ha någon betydelse,eftersom det sedan myndighetsåldern och därmed också vårdnadsåldern sänkts,självfallet inte finns någon vårdnadshavare som kan höras, när kvinnan fyllt 18år. Utskottet delar därför föredragande statsrådets uppfattning att det iförevarande sammanhang inte bör göras någon ändring lag. I motionen 1974: 1619 anförs att det ökadesamhällsansvaret och de övriga rättsliga effekter som en sänkning av rösträtts-och myndighetsåldem för med sig för ungdomarna gör det angeläget att dessa påallt sätt ges en bred information om vad uppnådd rösträtts- och myndighetsålderi praktiken innebär. Enligt motionärerna bör övervägas att tillställa svenskamedborgare inför deras 18-årsdag en broschyr med sådan information.Motionärerna yrkar med hänvisning till det anförda att begär förslagom vidgad information på området. Utskottetvill för sin del stryka under det angelägna i att ungdomar informeras ominnebörden av inträdd myndighet. Sådan information har i vissa fall redanlämnats från kommunalt håll. Utskottet, som finner dessa initiativ lovvärda,utgår från att denna information kommer att lämnas även i fortsättningen. Enannan viktig kanal för spridande av information om vad myndigheten innebär ärskolan. Med hänsyn till att ett större antal barn än nu kommer attgå kvar i skolan eller ha lämnat denna vid uppnådd myndighet ökasskolans möjligheter att ge en aktuell information i hithörande frågor. Enhgt utskottetsmening bör emellertid även andra vägar användas för att sprida informarion.Härvid kommer självfallet, såsom motionärerna föreslagit, i fråga att övervägaatt tillställa de unga en broschyr i ämnet. Hur informationen närmare skallutformas bör dock inte bestämmas av . Enligt utskottets meningankommer det på Kungl. Maj:t att göra detta. Vad utskottet ovan anfört bör gesKungl. Maj:t till känna. Genom lagen (1969: 621) om ändring i (ÄB) upphävdes särbestämmelserna om utomäktenskapliga barns arvsrätt och fr. o.m. är barn utom äktenskapet 1 princip helt likställt medbarn i äktenskap i arvsrättsligt hänseende. Är barn utom äktenskapet fött föreangiven dag och skulle inte arvsrätt mellan barnet och fadern ha förelegatenligt äldre lag gäller emellertid en specialregel om arvsrättspreskription.Enligt punkt 3 i övergångsbestämmelserna till lag ärver barnet ochdess bröstarvingar i angivna fall fadern och dennes släktingar endast underförutsättning att annan dödsbodelägare, boutredningsman eller den som sitter iboet senast vid bouppteckningen fått kännedom om arvingen eller anteckning ombarnet före arvfallet gjorts i personakt för arvlåtaren eller annan från vilkenarvingen härleder sin arvsrätt. Övergångsbestämmelsen har ansetts motiverad medhänsyn till att registreringen av utomäktenskapliga barn har varitbristfällig och att det därför är svårt och i vissa fall omöjligt att utreda omen avliden man har barn utom äktenskapet. För att frågan om arvsrätt efteravlidna män inte skulle hållas svävande ända tills den allmännapreskriptionstiden inträder (efter arvskungörelse eller efterarvfallet) infördes den speciella preskriptionsregeln för de utomäktenskapligabarnen. Vid1973 års riksdag påtalades i en motion (1973: 410) att preskriptionsregelnfått vissa icke önskade följder. Det hade sålunda i praktiken inträffat fall dåutomäktenskapliga barn gått förlustiga sin arvsrätt därför att bouppteckninghade förrättats i nära anslutning till döds- falletoch barnets anmälan på grund härav kommit . Utskottet fann i sitt avriksdagen godkända betänkande (LU 1973: 29) att detta inte vartillfredsställande. Enligt utskottets mening borde den presumtive arvtagarenberedas inom vilken han har att framställa sina arvsanspråk. Imotionen hade föreslagits en tidsfrist av . Utskottet fann attmycket talade för att i stället borde vara , som är dentid inom vilken bouppteckning i regel måst förrättas. Annan preskriptionstidkunde naturligtvis också tänkas. Utskottet ansåg att frågan närmare bordeutredas och hemställde att skulle begära en översyn av ifrågavarandeövergångsbestämmelse. Ipropositionen föreslås nu införandet av en tidsfrist . Vidareföreslås för de fall där bouppteckning förrättas senare att anmälan skallanses ha blivit gjord om den sker senast vid bouppteckningen. Denföreslagna tidsfristen kritiseras i motionen 1974: 1620. Motionärerna anseratt den i vissa fall är för kort, t. ex. när den presumtive arvingen vistasutomlands eller är på resa. De förordar därför att tidsfristen utsträcks . Utskottetvill till en början uttrycka sin tillfredsställelse över att förslag ominförande av en legal tidsfrist så snabbt har kunnat läggas fram för riksdagen.När det gäller att bestämma tidsfristens längd måste det givetvis bli fråga omen i viss mån skönsmässig bedömning. Utskottet eriiu-ar om att det vid remissbehandlingenav motionen 1973: 410 framfördes flera olika förslag till tidsfrister.Motionärernas nu framlagda förslag om en sex månaders tidsfrist överensstämmermed vad landstings rättshjälpsnämnd då föreslog. anförde redan vid riksdag talar emellertid mycket för atttidsfristen bör vara , varigenom överensstämmelse kan nås med dentid inom vilken bouppteckning normalt skall förrättas. Enligt utskottets meningskulle inte mycket kunna vinnas genom att utsträcka tiden till sex månader.Utskottet ansluter sig därför till föredragande statsrådets bedömning ochavstyrker bifall till motionen 1974: 1620. Avslutningsvisvill utskottet göra ett påpekande. I samband med att föredragande statsrådetföreslår att, om bouppteckningen förrättas senare än efterdödsfallet, anmälan skall anses ha gjorts om den sker senast vidbouppteckningen, anför statsrådet (s. 80) att han anser det onödigt att, somkammarkollegiet (vid remissbehandlingen av motionen 1973: 410) har förordat,föreskriva en yttersta tidsfrist motsvarande den allmänna preskriptionstiden i16 kap. 4 § ÄB. Något sådant stadgande har emellertid inte förordats avkollegiet. I sitt remissvar till utskottet anförde kollegiet endast att ettutomäktenskapligt barn alltid borde kunna med laga verkan göra sin rättgällande vid bouppteckningsförrättning som hålls efter tidsfristens utgång menföre den i 16 kap. 4 § ÄB stadgade preskriptionstiden av . gångsbestämmelsenskulle få det innehåll som förordas i propositionen. Att iövergångsbestämmelsen införa en yttersta tidsfrist synes kollegiet i likhet medstatsrådet ha ansett onödigt. Utskottet delar den sålunda företräddauppfattningen. Ändringen beträffande utomäktenskapliga barnsarvsrätt bör enligt propositionen träda i kraft möjligt. Ändringarna iövrigt föreslås träda i kraft . Detta innebär att myndighetsåldernkommer att sänkas före rösträttsåldem, eftersom sistnämnda ändring inte träderi kraft förrän . Vid ett eventuellt nyval kommersåledes vissa ungdomar som uppnått myndig ålder att vara uteslutna frånmöjligheten att rösta. Detta förhållande kan te sig något ologiskt med hänsyntill det ovan förordade bibehållandet av sambandet mellan myndighetsåldern ochrösträttsåldem. Utskottet anser dock att det inte finns någon anledning attendast på gmnd därav låta ikraftträdandet av förevarande reform anstå till den1 . Utskottet tillstyrker följaktligen de föreslagnaikraftträdandebe-stämmelsema. 1. beträffande sänkning avmyndighetsåldem och vissa därav föranledda följdändringar att med avslagpå motionen 1974: 1622, yrkandet 1, antar de i proposirionen 1974: 44 under 12och 411 framlagda lagförslagen, 2. beträffande följdändringar i övrigt ibarnavårdslagen och i rusdrycksförsäljningsförordningen att motionen 1974: 1622,såvitt avser yrkandet 2, inte föranleder någon vidare åtgärd, 3. beträffande följdändringar inomstudiestödssystemet att avslår motionen 1974: 1621, 4. beträffande information tilldem som fyller att i anledningav motionen 1974: 1619 ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet ovan anförtdärom, 5. beträffandeutomäktenskapligt barns arvsrätt att med avslagpå motionen 1974:1620 antar det i propositionen under 3 framlagda förslaget tilllag om ändring i lagen (1969: 621) om ändring i . Närvarande:herrar (), (), ()i, (), herrarSjöholm (fp), i (s), ()-*, i (s), herrar i (c). (vpk), (), fmTilländer (c), i (s)-*, (), fruHjalmarsson (s)i, i (s) och (). 'Endast närvarande vid p. 3 i utskottets hemställan *Ej närvarande vid betänkandets justering avherrar (), i (c), (), () och (), som anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 30som börjar med orden "Utskottet vill" och slutar med orden"motionen 1974: 1620" bort ha följande lydelse: Utskottetvill till en början uttrycka sin tillfredsställelse över att förslag ominförande av en legal tidsfrist så snabbt kunnat läggas fram för .