bet · FX01LU14 · 1974-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 1974 LU 1974:14 betänkande i anledning av motion om enobligatorisk regelbunden läkarundersökning av omyndigförklarade, m. m. I motionen 1974:646 av . (s) hemställs att beslutar att hos Kungl. Maj:t begära delsåtgärder syftande tUl en kartläggning av omfattningen och formerna för läkarundersökningav omyndigförklarade personer, dels förslag om en obligatorisk, periodisktåterkommande läkarundersökning av alla omyndigförklarade. Motionärerna erinrar om attomyndighetsförklaring skall hävas, om den omyndige finnes vara i stånd attsjälv ta vård om sina angelägenheter. Ansökan om myndighetsförklaring skallvara åtföljd av föreskrivet' läkarintyg. För de flesta omyndigförklarade ärläkarundersökning en årlig rutinsak. Men det finns fortfarandeomyndigförklarade som inte blir föremål för årlig läkarkontroll, påpekarmotionärerna. De sköter sin plats i samhället, har uppgifter som kan vara nogså ansvarsfyllda och ingen tänker över huvud på att de inte har sammarättigheter som andra. Vid den s. k. uppsökande verksamheten, som bedrivs avsocialnämnderna, har många sådana fall "hittats". 1 motionenframhålls att för sådana fall skulle en årlig läkarundersökning kunna innebäraatt de kunde få omyndighetsförklaringen hävd. Enligt motionärernas uppfattningfinns det således skäl som talar för att en årlig obligatoriskläkarundersökning av alla omyndigförklarade bör företagas. Utskottet har inhämtat utlåtandeöver motionen av . På utskottets begäran har yttranden vidareavgivits av , överförmyndamämnd, socialacentralnämnden i och Föreningen . Enligt 10 kap. 1 § (FB) kan den som finnes ur stånd att vårda sig eller sin egendom på vissaangivna grunder (rubbad själsverksamhet, dryckenskap, slöseri och dylikt)förklaras omyndig utan eget samtycke (punkt 1 3). Med eget samtycke kan ävenden som av annan orsak behöver bistånd i vården av sina angelägenheterförklaras omyndig (punkt 4). 1 1974.8 saml. Omyndighetsförklaring skall enligt10 kap. 8 § FB hävas om den omyndige finnes vara i stånd att själv taga vård omsina angelägenheter. Behörig att göra ansökan därom är enligt 10 kap. 16 § FBendast den omyndigförklarade själv och hans förmyndare. Skyldighet att höraöverförmyndaren är ej föreskriven. I de fall omyndighetsförklaring meddelats pågrund av psykisk rubbning, dvs. med stöd av punkt I i 10 kap. 1 § FB, är enligt20 kap. 21 § FB inhämtande av läkarintyg obligatoriskt. Intyget skall varautfärdat av läkare som tjänstgjort vid odelat lasarett förpsykiatrisk vård eller lasarettsklinik för sådan vård eller vid specialsjukhusför psykiskt utvecklingsstörda. Intyget skall vidare vara avfattat enligtformulär som fastställer. Enligt 10 kap. 4 § FB må den som förklarats omyndig utanhinder därav själv sluta avtal om tjänst eller annat arbete, såvitt ej rätten,när hänsynen till den omyndiges välfärd kräver det, förordnar att sådant avtalskall för honom ingås och uppsägas av förmyndaren. Den omyndigförklarade ägerenligt 10 kap. 5 § FB själv råda endast över vad han genom eget arbeteförvärvat efter omyndighetsförklaringen. har år1970 avgivit betänkandet (SOU 1970:67) "Förmynderskap" i vilketföreslås betydande ändringar i förmynderskapslagstiftningen. I förevarandesammanhang är följande förslag av intresse. Utredningen konstaterar att domstolarna trots avsaknadenav föreskrift därom i allmänhet torde höra överförmyndaren över ansökan omhävande av omyndighetsförklaring. Härigenom tillförs rätten från annan än denomyndigförklarade eller dennes förmyndare närmare uppgifter om denomyndigförklarade och dennes förhållanden, framhåller utredningen.Överförmyndarens yttrande, antingen detta avges skriftligen eller muntligeninför rätten, får därför anses vara en viktig upplysningskälla vid rättensavgörande av frågan. Utredningen anser att den praxis som ett stort antaldomstolar tillämpar beträffande hörande av överförmyndare i mål som här avsesbör stadfästas i lag. Utredningen föreslår därför att i 20 kap. 18 § FBtillfogas ett tredje stycke av innehåll att innan mål om hävande avomyndighetsförklaring avgörs överförmyndaren skall höras. I fråga om överförmyndarinstitutionen förordas väsentligaändringar. Utredningen föreslår sålunda att överförmyndardistriktens antalväsent-hgt minskar och överensstämmer med underrätternas domkretsar.Den verksamhet som överförmyndarna utövar kan enligt utredningens meningnärmast jämföras med de uppgifter som åligger rättsvårdande organ.Överförmyndarna bör därför tillsättas av Kungl. Skärpta krav börsamtidigt ställas på överförmyndarnas kompetens. Tillsättningen bör ske efterett ansökningsförfarande, och i detta bör lokala synpunkter få komma tilluttryck genom att yttrande avges utom av förmynderskapsdomstolen ävän avlandstinget. ringar kommer enligt utredningen att leda till enkvalitativ förstärkning av överförmyndarinstitutionen och skapa förutsättningarför att på överförmyndarna överflytta vissa uppgifter som f. n. åvilarunderrätterna, t. ex. meddelande av tillstånd tUl vissa förvaltningsåtgärder.Förmynder-skapsdomstolama kommer därför, om förslaget antas, i fortsättningenatt i fråga om förvaltningsåtgärder, där tUlstånd erfordras, vara enbartbesvärsmyndighet. I ett avgivet svar på en enkel fråga avherr i (fp) angående tidpunkten för en proposidon medanledning av förmynderskapsutredningens betänkande hänvisade statsrådet att betänkandet överarbetas inom justitiedepartementet.Statsrådet framhöll att syftet med överarbetningen bl. a. är att nedbringaantalet omyndighetsförklaringar genom lagändringar som innebär att den sombehöver bistånd i ekonomiska eller personliga angelägenheter i störreutsträckning än skall kunna få det utan att förklaras omyndig.Även organisatoriska frågor och frågor om ersättning tUl förmyndare ochöverförmyndare är föremål för förnyat övervägande. En departementspromemoriamed förslag till ändringar i förmynderskapslagstiftningen kommer enligtstatsrådet att remitteras . Sedan remissbehandlingen avslutatskommer proposition att läggas fram för , om möjligt redan tUlhöstriksdagen . ochsociala centralnämnden i tillstyrker med vissareservationer bifall tUl motionärernas förslag. ställer sigpositiv till syftet med motionen men redovisar en från motionärerna delvisavvikande uppfattning i fråga öm valet av en lämplig lösning. Morionen avstyrksav överförmyndamämnd och Föreningen . anför att anledningarna tillomyndighetsförklaring kan vara av såväl medicinsk somatisk eller psykisk som social natur. är bakgrunden tUl sådana tUlstånd, som leder tUl omyndighetsförklaring,av en komplex karaktär med i växlande omfattning och styrka inslag av fleraeller samtliga av de nämnda orsaksfaktorerna. Det bör dock i sammanhangetuppmärksammas att de psykiska och sociala momenten intar en klart dominerandeplats bland de faktorer som utgör bakgrund tUl omyndighetsförklaring. Enbedömning av om anledning finns tUl omyndighetsförklaring eller hävande avsådan måste följaktligen företas med utgångspunkt i nämnda aspekter, framhållerstyrelsen. De skäl som i motionen angetts som motiv för en åriigobligatorisk läkarundersökning av omyndigförklarade oavsett om läkarintygerfordras för hävande av omyndighetsförklaring eller ej finner styrelsen iprincip vara beaktansvärda. På de grunder som ovan angivits måste dock enligtstyrelsens uppfattning en medicinsk bedömning kombineras med en social sådan. I vissa fall torde dessutom den socialabedömningen bli den utslagsgivande eller helt dominerande. Styrelsen pekar vidare på att det i praktiken tordeförhålla sig så att åtskilliga av de omyndigförklarade befinner sig i ettsådant medicinskt och/eller socialt status att man utan kontinuerligtåterkommande medicinsk eller kvalificerad social undersökning kan konstateraatt adekvat anledning till fortsatt omyndighet alltjämt föreligger. Medförhållandevis korta intervaller återkommande, mer noggranna undersökningar avsådana fall riskerar snarare att medföra negativa effekter på de aktuellatUlstånden. Med hänsyn härtill anser styrelsen att enklare utvägar bör sökasför att utskilja mer okomplicerade bedömningsfall från sådana fall, för vUka enregelbundet återkommande undersökning av mer avancerat slag kan vara befogad.Styrelsen föreslår därför att det ålägges överförmyndarna att i samråd medmedicinsk och social expertis bilda sig en uppfattning om vUka av deomyndigförklarade, som tveklöst kan lämnas utanför en undersökning av imotionen angiven kvalitet. Beträffande det förfarande och de metoder som bör användasbeträffande övriga omyndigförklarade hänvisar styrelsen till de tankegångarsom kommit till uttryck 1970 publicerade "Principplan förpsykiatriska vården med tillämpning i första hand på "(Serien , nr 16) samt i vissa utredningar,som verkställts , nämligen "Hälso- och sjukvård inför80-talet" och "Den psykiatriska vårdens målsättning ochorganisation". Styrelsen anser att en kontinuerlig årlig kontroll avomyndigförklarade bör företas med utnyttjande i lämplig omfattning av deresurser den i dessa skrifter skisserade vårdorganisationen kan komma atterbjuda. Flertalet av ifrågavarande fall under 10 kap. 1 § 1. och 4. FB bördärvid kunna bedömas av det specialii:erade primärvårdsteamet vid de störrevårdcentralerna. Det fåtal omyndigförklarade av dessa fall som inom ramen fören framtida vårdorganisation kan erfordra genomgång på centrallasarettsnivåtorde därvid kunna beredas en allsidig somatisk-psyki-atrisk-socialundersökning, framhåller styrelsen. Vad beträffar de i 10 kap. 1 § 2. och 3. FB angivnakategorierna torde dessa enligt styrelsens mening lämpligen böra bedömas avkommunala sociala organ (i allmänhet social centralnämnd), i förekommande falli samråd med primärvårdsteamet vid större vårdcentral. Vid samtliga bedömningstillfällen skall givetvisöverförmyndaren närvara, påpekar styrelsen. Det torde emellertid vara realistiskt att anse attförverkligandet av den principiella organisation som föreslås iVästmanlandsplanen och ovannämnda struktur- och organisationsutredningar medhänsyn till den problematik som är förknippad med avvecklandet av dennuvarande organisationen måste ges skäligt tidsutrymme. I avvaktan härpå tordede aktuella intervallundersökningarna av omyndigförklarade kunna i allmänhetliksom f n. fullgöras i vad avser kategorierna under 10 kap. 1 § 1. och 4. FBav läkare (med föreskriven kompetens, såvitt avser kategorierna under 10 kap. 1 § 1. FB) vid de psykiatriskavårdenheterna på lasarettsnivå i samarbete med till sådana enheter anknutensocialt utbildad personal och intemöverläkare, och i vad avser kategoriernaunder 10 kap. 1 § 2. och 3. FB av sociala centralnämnder. Vad ovan sagts anser styrelsen dock inte böra gälla depsykiskt utvecklingsstörda, som är förtecknade. Av denna grupp vistas enbetydande del på inrättningar av skUda slag. För dessa utvecklingsstörda harsocialstyrelsen fastställt ett program för regelbundenhälsokontroll. För övriga utvecklingsstörda, som är förtecknade, harsjukvårdshuvudmännen ett allmänt ansvar, som bl. a. torde innebära att de imotionen anförda synpunkterna blir tUlgodosedda. Vad slutligen beträffar de ickeförtecknade omyndigförklarade kan den ovan föreslagna ordningen för regelbundetåterkommande undersökningar avseende bl. a. psykiskt sjuka med fördel tUlämpasoch därvid med anlitande av kompetenta specialister, framhåller styrelsen. tUlstyrker motionäremas förslag att enregel om en årlig obligatorisk läkarundersökning av alla omyndighetsförklaradeinförs. Undantag bör dock enligt förbundets uppfattning göras för omyndiga somblir föremål för regelbunden läkarundersökning i enlighet med de kravföräldrabalken uppställer för omyndighetsförklaring. överförmyndamämnd förklarar att motionärernasförslag om obligatorisk årlig läkarundersökning i själva verket torde avseendast en ganska liten grupp omyndigförklarade, nämligen sådana somomyndig-förklarats på grund av mental sjukdom och som inte vistas på sjukhus.Erfarenhetsmässigt är dessa omyndigförklarade genomgående uppfyllda av en starkönskan att åter bli myndiga och därför själva - ofta med hjälp av förmyndaren angelägna att genom läkarundersökning få möjlighet att bli myndigförklarade,påpekar nämnden. Få fall - utöver dem där de omyndigförklarade själva tarinitiativ i frågan torde framkomma, vUka genom obligatorisk läkarundersökningskulle kunna leda till myndigförklaring. Därjämte synes oundvikligt att enomfattande administration skulle bli nödvändig för att kunna realiseraförslaget. Vidare kan förutses att många som skulle beröras av förslaget skulleanse en obligatorisk läkarundersökning som ytterligare en "stämpel"och belastning utöver vetskapen att vara omyndigförklarad. Slutligen måste detbefaras att många, som kallats tUl en obligatorisk läkarundersökning, ej skullehörsamma denna. Möjlighet att då genomföra undersökningen förutsättertvångsmedel, något som måste bestämt avvisas. Nämnden avstyrker därför motionsförslaget i dess nuvarandeutformning. Nämnden tUliigger emellertid att nämnden inte har något att erinramot att frågan ytteriigare utreds i samband med en utvidgning av den uppsökandeverksamheten i sociala sammanhang. i erinrar omatt det system som tillämpas innebär att en årlig läkarundersökningför de allra flesta omyndigförklarade är vanligen förekommande. Det finns dock naturiigtvis risk för att en del missar den årliga läkarundersökningen och därför är förklarade omyndigalängre än vad som behövde vara nödvändigt, påpekar nämnden. Nämnden anser attom man med en obligatorisk årlig läkarundersökning kan medverka tUl att fåomyndigförklaringar hävda utan onödig fördröjning finns det alla skäl tUl atttUlstyrka ett sådant förslag. Nämnden tUlstyrker därför motionsyrkandet om en årlig obligatoriskläkarundersökning av alla omyhdigförklarade, dock med den reservationen attden omyndigförklarade skall få en årlig kallelse tOl läkarundersökning, menatt han själv måste få avgöra om han vill genomgå undersökningen eller ej, ochatt den inte skall vara tvingande för den omyndigförklarade. Även : överförmyndare påpekar attmotionärerna med sitt förslag egentligen torde syfta på endast sådana personer,som omyndigförklarats på grund av mental sjukdom och som inte vårdas på sjukhus.För det stora flertalet omyndigförklarade av denna kategori kan det enligtföreningens uppfattning emellertid vara obehagligt med en årlig obligatoriskläkarundersökning. F.tt sådant system skulle sannolikt också medföra enomfattande administration och dryga kostnader. Något centralregister överomyndigförklarade personer finns inte, påpekar föreningen. En väg att nåmotionäremas syften synes föreningen vara att intensifiera den uppsökandeverksamheten hos sjukhus och socialförvaltningar. Enligt av statistiska centralbyrånredovisade uppgifter fanns det 31 472 omyndigförklarade personer.Förevarande motion syftar till att få till stånd en obligatorisk, periodisktåterkommande läkarundersökning av de omyndigförklarade. Motionärerna hemställeratt en kartläggning sker av omfattningen och formerna för en sådanläkarundersökning och att ett förslag utarbetas på grundval av vad som därvidframkommer. En sådan ordning skulle enligt motionärernas uppfattning leda tillatt vissa omyndigförklarade, som annars skulle förbli omyndiga, skulle. kunnafå sin omyndighetsförklaring hävd. I vart fall skulle på detta sätt enmyndighetsförklaring i åtskilliga.fall kunna komma till stånd snabbare änenligt nuvarande förhållanden, anser motionärerna. Utskottet delar helt . den grundsyn på hithörande problemsom kommer till uttryck i motionen. När förutsättningar föreligger för hävandeav omyndighetsförklaring är det givetvis viktigt att detta kan konstateras såsnabbt som möjligt och att erforderliga åtgärder skyndsamt vidtas för att fåtill stånd en myndighetsförklaring. När det gäller frågan om vilka metoder sombör väljas för att på bästa sätt tillvarata de omyndigförklarades intressen idetta avseende vill utskottet till en början erinra om att motionsförslaget,såsom framhålls i vissa remissyttranden, har betydelse endast för sådanapersoner som blivit omyndigförklarade på grund av psykisk .rubbning enligt 10kap. I § punkt 1 (FB), eftersom det endast är i dessa fall somläkarintyg erfordras för hävande av omyndighetsförklaring. Utskottet vill vidarefästa uppmärk-: samheten på vissa förhåUanden, som har betydelse för valet avlämpliga åtgärder. Såsom framhålls i remissyttrande måste iallmänhet en medicinsk bedömning kombineras med en social sådan, varvid i vissafall den sociala bedömningen torde bli den utslagsgivande vid prövningen.Styrelsen har vidare pekat på risken för att en obligatorisk, periodiskt återkommandeläkarundersökning kan medföra negativa effekter från hälsosynpunkt för vissagrupper av omyndigförklarade. Styrelsen anser därför att enklare utvägar börväljas för att skilja ut de mera okomplicerade bedömningsfallen från sådanafall för vilka en regelbundet återkommande undersökning av mera avancerat slagkan vara befogad. Styrelsen föreslår att det åläggs överförmyndarna att isarhråd med medicinsk och social expertis bilda sig en uppfattning omvilka av de omyndigförklarade, som tveklöst kan lämnas utanför en undersökningav det slag som avses i motionen. Vissa andra remissinstanser har framhållitatt det finns risk för att åtskilliga omyndigförklarade skulle uppleva detsåsom en obehaglig belastning att vara underkastade ett system medobligatoriska, kontinuerliga läkarundersökningar samt att det inte gärna kanbli tal om att använda tvångsmedel för att säkerställa undersökningensgenomförande. Beträffande sådana omyndigförklarade, där behov av meranoggranna och regelbundna undersökningar kan anses föreligga, förordar socialstyrelsenatt frågan om lämpliga förfaranden löses i enlighet med principplanernaangående den psykiatriska vårdens målsättning och organisation. I avvaktan påatt dessa planer kan förverkligas anser styrelsen att intervallundersökningarav omyndigförklarade liksom i allmänhet kan fullgöras av läkarevid de psykiatriska vårdenheterna på lasarettsnivå i samarbete med till sådanaenheter anknuten socialt utbildad personal och internöverläkare, såvitt gällersådana omyndigförklarade som avses i 10 kap. 1 § punkterna 1 och 4 FB, och iövriga fall av sociala centralnämnder. Styrelsen pekar i detta sammanhang påatt för psykiskt utvecklingsstörda, som är förtecknade, gäller redan avstyrelsen fastställda program för regelbunden hälsokontroll. Utskottet vin vidare erinra om att på grundval avförmynderskapsutredningens betänkande (SOU 1970:67) Förmynderskap pågår förnärvarande inom ett lagstiftningsarbete, som bl. a.syftar till att nedbringa antalet omyndighetsförklaringar genom lagändringarsom innebär att den som behöver bistånd i ekonomiska eller personligaangelägenheter i större utsträckning än skall kunna få det utanatt förklaras omyndig. Utskottet utgår från att även de problem somsammanhänger med hävande av omyndighetsförklaring i detta sammanhang blirföremål för övervägande och att därvid bl. a. synpunkter av det slag somframförs i motionen kommer att beaktas. Med hänsyn härtill och då förslag om enny förmynderskapslagstiftning kan komma att föreläggas redan underhöstsessionen anser utskottet att några åtgärder från sida förnärvarande ej är erforderliga med anledning av motionen. Under hänvisning till det ovananförda hemställer utskottet att avslår motionen 1974:646. Närvarande: herrar (). ()*, (), (), herrar (), i (s), ()*,i (s), herrar i (c). (vpk), fruTilländer (c), (), i (s)*', fruKarlsson (c) och (). GOTAB 74 7348 S 1974