bet · FX01LU29 · 1974-12-31 00:00:00 — Samfundet har svårt att sealt något skulle kunna vinnas med en utvidgning av revisorernas arbetsuppgifterpå det sätt motionärerna föreslår. Redan nu ingår det i revisorns uppgift altpåtala olagligheter om sådana framkommit vid revisionen. Ofta tillfrågasrevisorerna i skattefrågor av företagen, och ingen ansvarskännande revisormedverkar till ålgärder som strider mol lagen. upptäcks i efterhand altfel blivit begångna. Samfundet skulle kunna ge många exempel på hur revisorernai sådana fall medverkat till aU rättelse kommit till stånd. Man bör i detlasammanhang inte glömma bort au det allmänna genom taxeringsrevisionen har etteget organ för bevakning av hur skattelagstiftningen tillämpas. Denrollfördelning som finns mellan företagsrevisorerna ochtaxeringsrevisorerna är riktig och bör inte ändras. Det resultat sommotionärerna vill uppnå - nämligen en minskning av skattebortfallet - kan maninte uppnå genom en sammanblandning av de olika revisorskalegoriernas ansvarsområden,underslryker samfundet. Kammarrätten delar motionärernas uppfattning attdel kan ifrågasättas huruvida en revisor har den självständiga ställninggentemot företaget som borde vara fallet. En på någol säll misshaglig revisorkan entledigas utan att någol remedium finns häremot, I vissa andra länder ärläget inte detla; revisorerna tillsätts där i annan ordning och med delvisandra uppgifter. Dessa och liknande frågor har varit föremål för övervägandeni olika sammanhang. föreslog att Kungl. Maj:l skulle gesräll all ulse revisorer i ell antal aktiebolag och ekonomiska föreningar. Medhänsyn till alt det ansågs vanskligt att med bestämdhet avgöra i vad månfördelarna med offentlig revision uppvägde de tänkbara nackdelarna föreslogutredningen, all bestämmelserna skulle gälla under en försöksperiod.Samarbetsutredningens förslag om offentliga revisorer har dock ej lett lilllagstiftning. I proposition (1972:116) har bl. a, förslag lill lag omstyrelserepresentation för de anställda i akliebolag och ekonomiska föreningarm. m, uppgav departementschefen, all samarbelsulredningens förslag omoffentliga revisorer skulle komma alt ytlertigare beredas inom berörda departement.Revisorernas ställning har också varit föremål för uppmärksam- heti samband med det pågående arbetet på att reformera aktiebolagslift-ningen. Avdet anförda framgår att frågor med anknytning till motionärernas nuifrågavarande förslag varit föremål för utredningar och att ärendenaännu ej är slutbehandlade. hänvisar till all verket iandra sammanhang framhållit betydelsen av en oberoende ställning förrevisorerna. Verket har således tillstyrkt samarbelsulredningens förslag om altde av bolagsstämman valda revisorerna kompletteras med en av Kungl. Maj:tutsedd revisor i syfte att stärka den oberoende ställning som revisionen äravsedd all ha, Samarbelsulredningens förslag omfattar emellertid endast de störreaktiebolagen. Enligt verkels mening är del lika angeläget med en oberoenderevision i andra aktiebolag, erinrar om attaktiebolagsutredningens förslag ej innebär någon ändring av nuvarande regel attdel ankommer på bolagsstämman all välja revisor. Verkel har ej heller i sittremissyttrande över akliebolagsulredningens betänkande haft några erinringarmot reglerna för val av revisor. Vidgas revisorns uppgifter enligtmotionärernas förslag torde som tidigare nämnls revisorn böra vara slatsanslälld.En skärpning av kraven på revisorernas kvalifikationer och ökad skyldighet altanlita kvalificerade revisorer, som aukloriserats eller godkänts avkommerskollegium, anser verket vara en lämpligare väg än den av motionärernaföreslagna. I yttrande påpekas allhandelskamrarna som auktorisalionsmyndighet lagt synnertigen slorvikt vid frågan om revisorernas självständighet och oberoende. Beträffandesjälvständigheten för revisorerna i de mindre och medelstora förelagen, vilkensjälvständighet motionärerna synes vilja sälta i fråga, flr ertnras om attjust det förhållandet att företaget är ett familjebolag, där revisorn oftaensam representerar den ekonomiska och skatterältsliga expertisen, säkerligenbidrager lill all revisorerna flr en myckel självständig ställning gentemot företagsledningen.Samtidigt kan konstateras alt kontakten mellan revisorn och personalen i dessaföretag som regel är mycket god. i betonar all omsystemet med förelagsrevisor skall fungera på ell någortunda effektivt sätt ochförhindra, alt revisorn kommer i beroendeställning lill förelaget, måste delfinnas ett organ, som utser revisorerna. Då kommerskollegium numera handharauklorisation och godkännande av revisorer, torde del ligga närmast lill hands,all denna myndighet erhåller denna uppgift. Som motionärerna framhåller ärfrågan om revisorernas ställning föremål för utredning i andra sammanhang än derent skattemässiga. ifrågasäiier därför lämpligheten av ense-paral utredning, som ensidigt tar sikte på de rent skattemässiga aspekterna. ochföreslår därför, att frågan om revisorernas ställning i förhållande tillföretagsledning, borgenärer, akiieägare och samhälle blir föremål för en gemensamallsidig utredning. anser alt även om delrent teoretiskt kan sägas, alt en revisor står i beroendeställning till dem somvalt honom, torde det i praktiken knappast vara fallet mer än undantagsvis.Svenska revisorer, i varje fall de auktoriserade och godkända, är kända för attintaga en egen och självständig hållning gentemol sina uppdragsgivare.Förbundel finner därför motionärernas farhågor överdrivna. Föreningen auktoriserade revisorer inslämmer helt ikraven på att revisorerna skall ha en självständig ställning gentemot dem somskall kontrolleras. Föreningen har i många sammanhang understrukit detta kravoch söker i sin verksamhel att främja en ulveckling mot ökad självständighet.Föreningen vill erinra om att många intressentgrupper finns inom företagen.Motionärerna synes avse att revisorerna i första hand skall tillvarata skaltemyndigheternasintresse. Föreningen anser det icke önskvärt, att revisorerna görs inlressentbundna.Olika inlressentgrupper kan utöva inflytande på revisorvalel inom ramen förnuvarande system. Statsmakten handhar auklorisation och godkännande avrevisorer och bestämmer därmed den grupp som över huvud taget kan komma i frågaför revisionsuppdrag i ett stort antal företag. Enligt den nya ordningen förauklorisation av revisorer har länsstyrelserna skyldighet att rapportera tillaukiorisationsmyndigheten om de har berättigade anmärkningar alt framställa moten auktoriserad revisor eller godkänd revisor. Vidare är del föreningensuppfallning, att de enskilda revisorerna är väl medvetna om den betydelse somsjälvständighet och integritet har för deras yrkesutövning. Frågan om revisornssjälvständighet är komplicerad och bör icke behandlas frän en så snävutgångspunkt som den motionärerna i detla avseende företräder, betonarföreningen. Även erinrar om de i gällandelagstiftning intagna regler för tryggande av revisorns oberoende ställning.Samfundet anser att den nuvarande lagstiftningen erbjuder tillräckligagarantier för opartisk och konstruktiv revision. De synpunkter somsamarbetsutredningen framfört har på väsentliga områden blivit tillgodosedda.Genom olika åtgärder har samhället och de anställdas insyn och inflytande i företagenökat. Samfundet vill här endast nämna det nya informationssystemet mellansamhälle och förelag och siyrelserepresentalion för anställda. Vidare harfrågan om särskilda arbetstagarkonsuller varil föremål för utredning. Kammarrätten framhåller alt en utvidgning avrevisorernas nuvarande uppgifter till att bära eller ta del i ansvaret för densjälvdeklaration, som företagethar alt avlämna, är ett långtgående förslag och förutsätter i själva verket attansvaret för företagels uppgiflsskyldighel hell eller delvis överflyttas fråndetta till någon, som vissertigen har ett uppdrag inom bolaget men som normaltinte har att företräda detsamma. Det synes kammarrätten tveksamt om förslagethar en realistisk underbyggnad. Kammarrätten vill å andra sidan inte som sinmening uttala, alt det ej skulle vara förtjänt av att närmare övervägashuruvida revisorerna kunde åläggas att lämna någon form av medverkan viddeklarationens upprättande. När man tar del av motionärernas under denna punktnärmare angivna synpunkter, finner man emellertid att det är någol vida mer somfrämst åsyftas, nämligen en skyldighet för ett företags revisor all ta del iansvaret för den deklaration, som företagets verkställande direktör har allavge. Kammarrätten finner det knappast länkbart att ell förelags revisor skulleha till uppgift all kontrollera och bära ansvaret för vad verkställandedirektören eller annan i ett företag anställd person uppger i sin självdeklaration. pekar på att många förelags ochspeciellt de större aktiebolagens inkomstdeklarationer för närvarandeupprättas av företagen själva. Detta torde i ännu högre grad gälla beträffandemervärdeskattedeklarationerna. Upprättande av företagens skattedeklarationerär en uppgift som ligger vid sidan av företagsrevisorns egentliga uppdrag attgranska företagels räkenskaper och förvaltning. 1 det fall revisorn upprättatskattedeklarationen eller medverkat vid upprättande av densamma och därvidbedöms ha medverkat lill skattefusk kan revisorn enligt gällande rättslägeställas till ansvar även om deklarationen inte är undertecknad av revisorn.Ansvarsfrågan är således i dessa sammanhang inte kopplad till undertecknandetav deklarationen. Motionärerna anser att förslaget om revisorns ansvar för företagensskattedeklarationer är en enkel reform. Verket delar inte motionärernasuppfattning. Undertagel för skattedeklarationerna består av förelagensräkenskaper. Felaktigheter i undertagel leder till att även skattedeklarationernablir felaktiga. Ett krav på fullt ansvar för revisorer innebär att denneförulom upprättande av en korrekt deklaration även måste tillse alt det inteföreligger några felaktigheter i undertaget. Detta förutsätter i sin lur entotalgranskning av förelagets räkenskaper. På grund av bl. a. att företagenblivit större och alt redovisningsmaterialel ökat till sitt omflng harrevisionsverksamheten förskjutits från en granskning av transaktionerna till engranskning av redovisningssystemen och de i dessa inbyggda kontrollerna.Granskning av enskilda transaktioner sker genom stickprov. Med hänsyn härtillifrågasätter verket om revisorn kan åläggas ansvar för all några felaktigheteröver huvud taget inte föreligger i skattedeklarationerna. Krav på fullständiggranskning av företagens räkenskaper torde inte kunna genomföras i praktiken,åtminstone inte beträffande de större företagen och leder i vart fall tillväsentligt ökade kostnader för företagen, i synnerhet om revisorn även skallupprätta företagets inkomst- och mervärdeskalte-deklarationer. I yttrandet från riksskalteverket framhålls attendasl en mindre del av de yrkesverksamma revisorerna lorde ha sådanainsikter i skattelagstiftningen att de skulle kunna åläggas ett sådant ansvar.I större företag torde förelagels deklarationer i regel upprättas av företagelsegna tjänstemän. Den föreslagna reformen skulle dessutom förulsälla alt inleendasl huvudrevisorn utan även den personal som deltar i granskningsarbetet ärhelt insatt i skattelagstiftningen. Det skulle sannolikt fl den konsekvensenatt revisorn måste upprätta deklarationen i sin helhet. En annan svårighet sommöter en revisor är verifikationsmaterialets omfattning. Den del avrevi-sionsarbelel, som har karaklär av siffergranskning, sker numera i slörreföretag medelsl stickprov, Endasl i förelag med ringa verifikalionsmateriallorde alla poster granskas, I större företag svarar i allt större omfattninginlernrevisorer för denna del av revisionsarbetet, Verkel är inle övertygat ombehovet av en reform i den föreslagna riktningen. Enligt medverkansreglerna i23 kap, 4 och 5 §§ brollsbalken kan medhjälpare dömas till högre straffangärningsmannen om medhjälparen varit den drivande kraften bakom brottet. Kravenför straflbarhet i fråga om oaktsamhetsbrotten har även skärpts. Verket anservidare att en bedömning av effektiviteten i den skattekontroll som sker genomlänsstyrelsernas revisionsenheter och verkels konlrollavdelning ej bör skeutifrån dagens situation. En utbyggnad av dessa enheters kapacitet till ensådan omfallning alt kontrollen av företag kan ske rutinmässigt exempelvis vartfemte år av revisorer med ingående kunskaper om skattelagstiftningen ochtillhörande skatteförvaltningen torde vara den effektivaste vägen all bekämpaskattebrott, I ell sådani läge kommer revisionsenheternas kännedom omföretagens struktur alt avsevärt förbättras. Möjligheten alt kontrolleraförelagens intäkts- och kostnadssida är avgjort slörre för myndigheterna, somkan infordra uppgifter från kunder, leverantörer, kreditinstitut m, fl.Problemet med företagsrevisorernas ansvar för skattelagarnas tillämpning finnerverkel vara av så komplicerad natur all en utredning synes motiverad. En dylikutredning bör även fl till uppgift all inventera tillgängliga resurser och altgöra en bedömning av utbildningsbehovet. Även kostnaderna för olika alternativbör utredas, framhåller verkel. i anser att förslaget,att revisorerna bör å deklarationerna intyga, att däri lämnade uppgifter ärkorrekta, förefaller svårt all genomföra i praktiken. Om inte tvingande reglerinfördes i detta hänseende skulle säkertigen mången revisor vägra lämna ettsådani intygande. Hur noggrant en revision än genomförs måste man alltid räknamed att det i räkenskaperna kan förekomma brister och felaktigheter som inteblir upptäckta. Genom att intyga riktigheten av en deklaration, som bygger påräkenskaper med sådana brister, kan han bli ansvarig för medhjälp till skattebedrägeri.Med tanke på det stora antalel förelag, som kommer all beröras av dentilltänkta reformen, kan det med fog befaras att, även sedan systemet medföretagsrevisorer är utbyggt, en revisor kommer att vara engagerad i ell stortantal företag och därför ej flr tid och kraft att ägna sig åt vart och ett avföretagen på ett önskvärt sätt. Detta kan lätt leda lill att han rentslentrianmässigt intygar deklarationens riktighet, något som självfallet skullemotverka det avsedda syftel med reformen. erinrar om att det redannu föreligger straffbestämmelser i skattebrollslagen för den som är behjälpligmed uppgörande av en felaktig deklaration. Svensk skattelagstiftning ärkomplicerad. Det är därför nalurtigt att inte alla revisorer behärskar helaskatteområdet. I ett stort antal fall sköts den revisionstekniska delen avgranskningsarbetet av en därtill särskilt utsedd och utbildad person, medanskattefrågorna ombesörjs av annan person. Särskilt bör beaktas de mindreföretag som endast anlitar en bokförings- och revisionsbyrå för utförandet avbokföring samt upprättande av årsbokslut och deklaration, medan däremot enrevision i strikt tekniskt avseende icke sker. Då den som sköter dessa avsnittsamtidigt inle kan vara revisor (strider mot jävsreglerna för revisorer) är dethell orimligt att tänka sig att revisor i bolaget som inte haft meddeklarationen att göra skall intyga dess riktighet. Inte heller Föreningen auktoriserade revisorerdelar motionärernas uppfattning all förslaget i denna del skulle innebära enenkel reform som kunde genomföras utan några omfattande utredningar. Ett kravpå intyg att lämnade uppgifter är korrekta skulle nödvändiggöra en synnertigenomfattande granskning av företagels räkenskaper. Del bör dock framhållas atticke ens den mest detaljerade granskning av räkenskaperna kan ge en förvissningom all alla lämnade uppgifter är korrekta. Möjligheten att genom en efterhandsgranskningav redovisningsmaterialel fastställa att de i deklarationen lämnade uppgifternaär korrekta finns icke, vare sig beträffande uppsåtliga skaliebroll elleroavsiktliga sådana. Ett så långt gående krav har heller icke uppställts i deländer där revisorer och skatteexperter i någon mån engagerats iskallegranskningen. Det nuvarande kontrollsystemet bygger pä att deklarantenhar alt ansvara för de uppgifter han lämnar lill grund för sin taxering och attdessa kontrolleras av myndighei. Revisorer kan utöver sina revisionsuppdrag stådeklaranter lill tjänst med upplysningar om gällande skatterätt och om huruppgiftsskyldighet skall fullgöras. Föreningens uppfattning är att ändringar idenna rollfördelning kan fl icke avsedda konsekvenser. Deklarantens känsla försitt odelade ansvar för deklarationen kan komma att uttunnas, om även annanperson är ansvarig. För mindre nogräknade företagare kan vidare ett försök attvilseleda revisorn, vilken icke har myndighets ställning, framstå som en mindreallvariig företeelse än att lill myndighet direkt inge felaktiga uppgifter.Deklaranten kan härigenom söka vägledning i frågan om ett - avsiktligt - fel ideklarationen eller undertaget för denna är lätt alt upptäcka eller ej. Även Revisorsamfundets yttrande innehållersynpunkter på vad den föreslagna reformen i praktiken skulle innebära. För attrevisorn skall kunna intyga att uppgifterna i deklarationen är riktiga måstehan till att börja med i detalj ha gått igenom företagets alla verifikationer.I ett bolag kan det finnas 10 000-tals sådana verifikationer. Det säger sigsjälvt att en sådan ordning inle är praktiskt genomförbar. Om förslagetgenomfördes, skulle det medföra att antalet personer som vore beredda att åtasig revisionsuppdrag kraftigt skulle minska. Man kan inte begära att revisornskall ta på sig ansvaret för företagets skattedeklaration om han inte samtidigtkan förvissa sig om att allting är korrekt. Inte ens en fullständigverifikations-granskning är tillräcklig härvidlag. Samfundet ställer sig fråganhur revisorn skall ha möjlighet att kontrollera om exempelvis alla intäkter harblivit redovisade. Han kan vid sin revision göra en bedömning av redovisningensorganisation och den interna kontrollen men han kan aldrig garantera att allaintäkter medtagils i redovisningen. Samfundet anser att motionärernas förslagär helt omöjligt att praktiskt genomföra. Enligt samfundets mening måsteansvaret för företagets deklaration alltid åvila företaget. Det kan inte delaspä det sätt som motionärerna föreslår. Om revisorn varit behjälplig viddeklarationens upprättande och denna sedermera visar sig vara felaktig så finnsdet tillräckliga bestämmelser i skattebrottslagen om hur ansvaretskall bedömas, påpekar samfundet. Motionärerna anser att reglerna om företagsrevisionbör byggas ut till ett effektivt instrument för samhällets skattekontroll. Fråndenna utgångspunkt skisseras i motionen förslag till fyra reformer i syfte attutnyttja revisorerna för en långtgående laxeringskontroll av företagen.Motionärerna föreslår sålunda att alla företag skall bli skyldiga att anlitarevisor. Minst en revisor i varje förelag anser motionärerna bör utses av länsstyrelsen.Vidare bör enligt motionärernas mening en väsentlig del av revisorernasarbetsuppgift vara att bevaka hur företagen eftertever skattelagstiftningen ochrapportera detta till . Revisorerna föresläs också fl delaansvaret med verkställande direktören för att uppgifterna i företagets deklarationär riktiga. Isistnämnda hänseende anser motionärerna att förslaget innebären enkel reformsom skulle kunna genomföras utan nägra omfattande utredningar. Hur i övrigt enutbyggnad av företagsrevisionen bör utformas i detalj, finner dock motionärernaböra utredas närmare. Vidremissbehandlingen har de i motionen framförda förslagen till utbyggnad avreglerna om företagsrevision utsatts för åtskillig kritik. Förslaget ominförande av en allmän revisionsplikt för företagen har bedömts som heltorealistiskt med hänsyn till den begränsade tillgången på revisorer. Detbetonas att ett genomförande av motionärernas förslag på denna punkt i vartfall skulle bli en fråga på mycket lång sikt. Flera remissinstanser påpekarockså att det bland de mindre företagen finns åtskilliga näringsidkare, som ejskulle ha råd att betala kostnaden för anlitande av obligatorisk revisor. Motförslaget om att revisorerna skulle åläggas en omfattande konlroll-ochrapporteringsskyldighet rörande företagens efterievnad av skattelagstiftningenhar remissinstanserna också rest starka betänkligheter. Det framhålls att detär en uppgift för det allmänna i dess egenskap av lagstiftare att bevaka attluckor och ofullkomligheter i skattelagstiftningen inte utnyttjas pä ell avstatsmakterna icke avsett sätt. En önskvärd effektivisering och rationaliseringav taxeringskontrollen bör enligt remissinstansernas mening därför ske inomramen för den hittillsvarande inom riksskalteverket och länsstyrelsernauppbyggda konlrollorganisalionen. Det påpekas också att en utvidgning avrevisorernas uppgifter till att även omfatta en ingående taxeringsrevisionskulle kräva en myckel stor arbetsinsats och medföra risk för alt revisorernasnormala arbetsuppgifter skulle bli eftersatta. En generell, skatteinriktadrevision i enlighet med motionärernas förslag bedöms dessutom bli synnerligenkostnadskrävande för företagen. Ävenförslaget om att revisorerna skall åläggas straffrättsligt ansvar fördeklarationsuppgifternas riktighet har mött hårt motstånd hos remissinstanserna.Del framhålls all ell sådani krav skulle göra det nödvändigt för revisorernaatt delaljgranska hela verifikationsundertaget, något som ålminslone i slörreförelag ställer sig praktiskt laget omöjligt. I realiteten skulle revisornheller aldrig kunna garantera att exempelvis alla intäkter medtagils i deninterna redovisningen. Nuvarande straffbestämmelser för medverkan tillskattebrott anses av remissinstanserna vara tillfyllest även såvitt gällerrevisorernas eventuella befattning med deklarations- och skattefrågor i företagen. Utskottetvill för sin del till en början understryka att det självfallet är angelägelall effektiva åtgärder vidtas mot skattefusk och skatleflykl i alla formerdetta förekommer. Det finns i detla sammanhang anledning att betona allskalteundandragande förekommer bland alla kaiegorter av skattskyldiga och attundanhållna belopp kan uppskattas till så belydande summor all de i avsevärdmän påverkar samhällsekonomin. Under senare är har också en rad motåtgärdervidtagits, bl. a. i syfte all förbättra laxeringskon-Irollen och förstärkaskatteadministrationen. Sålunda har senast innevarande är beslutat omen kraftig förstärkning av såväl länsstyrelsernas revisionsavdelningar somriksskatieverkels aktiva kontrollverksamhet (se civilutskoltels betänkande CU1974:17). Beträffande samhällets olika insatser i övrigt för alt komma lillrätta med problemen med skattefusk och skalteflykt hänvisar utskottet tillredogörelsen i skalteuiskottels betänkanden SkU 1973:21 och 1974:46. Det börvidare framhållas aU frågorom skalteundandragande också utgör ett centraltinslag i det utredningsarbete som f. n. bedrivs av förelagsskatteberedningen,skatteulredning och utredningen om säkerhetsåtgärder m. m. iskatteprocessen (USS). De invändningar som vid remissbehandlingen framförismot de olika motionsförslagen finner utskottet till stor del vara välgrundade.Övervakningen av skaltelagsiiflningens efterievnad anser således ulskoilel ilikhet med remissinstanserna inte vara en uppgift som primärt börävilarevisorerna. Bekämpande av skattefusk och skalteflykt bör i stället enligtutskottets mening även ske genom i första hand en fortsaltförstärkning av skattemyndigheternas kontrollverksamhet och en fortgåendereformering av beskattningsreglerna. Utskottet vill dock understrykaatt revisorernas uppgift givetvis inte bara skall vara att beakta aktieägarnasoch borgenärernas räll. Liksom måste revisorerna vid sin granskningockså ägna slor uppmärksamhet åt i vad mån bolagsledningen beaktat samhälletsoch de anställdas intressen.