prot · FW09111 · 1973-12-31 00:00:00 — i medger indirekt det somutskottets kansli kommit fram till; att man i sex av de senaste nio valen hadefått en majoritetsregering med nuvarande kammar- och valsystem. Det var ingenstor skillnad mellan riksdagsval och kommunalval med det gamla systemet - alladessa val var riksval med tanke på att första kammaren valdes via landstingen.Nu har skaffat fram en statistik som ger en något annan bilddärför att han går tillbaka ända till . Men vilkenstatistik man än använder står det klart att och är falskt, när man i en motion säger att nuvarande valsätt främjar en"permanentning av minoritetsparlamentarismen". Anledningen tUl att kommer med sådanavilseledande beskrivningar av valsättets verkningar är naturligtvis att han ärmotståndare till riksproportionalismen. Han vill ha majoritetsval ienmansvalkretsar för att den vägen tvinga fram ett tvåpartisystem. 1 sittjungfrutal i talade han om det här. Jag förde en debatt med honom den29 i andra kammaren då han sade: "Jag själv kommer attfortsätta att kämpa för majoritetsval och tror att jag där kommer att ha bättreframgång." Jag tycker att gott kan få kämpa förmajoritetsval, men han bör göra det med öppet visir och inte låtsas att det äromtanke om det proportionella valsättet. Så till frågan om utskottsutfrägningar. Jag har träffatmånga journalister med olika politisk färg som har sagt att det är synd att deinte får lyssna på dessa utfrågningar som, efter vad de har hört, ibland ärmycket intressanta. Det är ledsamt att krav på offentligautskottsutfrågningar inte har drivits igenom, menar de. Men i den här frågan är dethelt uppenbart att han inte alls agerar som tidningsman utan i ställetuppträder som en trogen försvarare av den socialdemokratiska konservatismen iförfattningsfrågorna. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. HerrSVENSSON i EskUstuna (s) kort genmäle: Till det sista vill jag säga att jag här harpropagerat för ökad insyn från pressen i de viktiga delarna när det gälleröverläggningar och beslutsprocess inom utskotten. Givetvis måste det ske iefterhand men jag yrkar pä det - sä tidigt som möjligt. Kompletterandeutfrågningar, som aUtså i muntlig form skall göra det möjligt för utskott attbelysa frågor, har inget nyhetsintresse för tidningsmännen. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. är för bedrövlig! Han plockarfram exempel från den tid dä socialdemokraterna var i koalition medcenterpartiet. Han tar upp två val, nämligen 1962 och val, dåsocialdemokraterna fick och av rösterna. Jag är gladom betraktar detta som normala efterkrigsval som utgångspunkt förden argumentation som han här har fört. Sedan påstår att jag skulle vara försåtlig.Är jag försåtlig när jag argumenterar för vad jag tror är politiskt möjligt ! Han säger själv att jag aldrig dolt att jag är principiell anhängare avmajoritetsval i enmansvalkretsar. påpekade att jag höllmitt jungfrutal i den frågan. Men i fråga om majoritetsvalen det vill jag framhållaför - är det jag som företräder en gammal liberal tradition. Denstore ledaren var den som vid sidan av för politisk demokrati. Han var en övertygad anhängare av den engelskaparlamentarism som baktalar. En av förutsättningarna för den varatt nationens splittring i småpartier förhindrades genom majoritetsvalen. Detvar en effektiv spärr mot överrepresentation, varigenom stora partier fickökade möjligheter att erövra majoriteten i underhuset. Pä grundval av en sådanenhetlig parlamentsmajoritet skulle en regering bUdas, som var och kände sigvara parlamentets viktigaste utskott. Staaff skildrade hureffektivt ett sådant system arbetade med ett parti, regeringspartiet, som leddeadministrationen och utredningsarbetet, medan oppositionen vid varje tillfällehade chansen att kasta regeringen ut ur regeringsbyggnaden. Effektivitet ochfolklig kontroll förenades enligt i den engelska parlamentarismentill en lycklig enhet. Det är trist att en av hans sentida efterträdare iriksdagen med liberalt förtecken anser förord för en sådan ordning vara uttryckför antidemokratiska syften. Det är jag som tar i försvar mot herrAhlmarks gyckel. Tryggheten i och respekten för grundlagarnahar hävd i vårt land. Detta gör att alla förslag i syfte att förändra ellerreformera stadgandet om grundskyddet eller styrelseskicket på ett allvarligtsätt engagerar och intresserar människor i alla åldrar. Detta bör ocksåförplikta till att en debatt i dessa frågor skall och måste föras seriöst ochmåttfullt. LUca självklart bör det vara att i besluten samla ett så brettpolitiskt underlag som möjligt. Först då känner de många och kanske osäkramänniskorna den trygghet i grundlagarna som är avsikten. Försök att vinnatUlfälliga partitaktiska poänger vid behandlingen av grundlagsfrågor främjarsåledes inte själva tilltron tUl det djupa aUvaret med grundlagsskyddet. Därförkanske inte tidpunkten, när vi som sista riksdagsfråga före ett allmänt val haratt antaga ett vilande grundlagsförslag, kan betraktas som den mest lämpliga.Den politiska temperaturen är hög, och detta kan vi i vissa faU inte undgå attmärka även . I vårt land är demokratin väl förankrad. Detta är enomistlig tillgång och en säker grund för att utifrån diskutera grundlagsfrågor.En vital demokratiär i sig själv det bästa skyddet för de många människorna. Men även med denutgångspunkten är det ingen anledning att hasta fram till beslut, som inte välharmonierar med vårt synsätt och kan formuleras så, att de är oantastbara ocksåom tillfälliga politiska vindar skulle blåsa. I föreliggande förslag till ny regeringsform har fri- ochrättighetskapitlet varit föremål för den intensivaste debatten. I det härskedet av debatten vill jag endast uttala min tillfredsställelse med detställningstagande utskottet kommit fram tiU. Med vad jag anfört vUl jagunderstryka, att det mäste vara en riktig linje atl genom fortsatt utredning ilugn pröva vad kapitlet ytterligare skall tillföras i fråga om stadganden. I anslutning tUl de förändringar som underutskottsbehandlingen gjorts i 2 kap. regeringsformen vill jag erinra om attpropositionen innehöll förslag till vissa målsättningsstadganden avinrikespolitisk natur. När man tog del av detta förslag var det självklart fann mycket starka skäl tala för ett målsättningsstadgande också av utrikespolitisknatur. I motion nr 1876 har jag och några kamrater i aktualiseratdetta. Strävan efter fred, mellanfolkligt samarbete ochutveckling av den internationella rättsordningen har varitgrundläggande för den svenska utrikespolitiken. Någon strid råder inte om dennaallmänna målsättning. Den svenska neutralitetspolitiken ligger fast. Även omtillämpningen ibland vållar debatt, råder allmän enighet om målsättningen: attgenom alliansfrihet i fred verka för neutralitet i krig. har för sin del konsekvent och bestämt hävdatneutraliteten i svensk utrikespolitik. För oss är det därför självklart attdenna fråga bör ha en förgrundsplats i diskussionerna om en ny grundlag. efter ingäende överläggningar enades om att hänskjuta de allmännamålsättningsstadgefrägorna till fortsatt utredning har vi accepterat att ävenden här frågan skulle ingå i ett sådant utredningspaket. Jag kan ändå inte lämna denna punkt utan att göraytterligare en kommentar. Inför behandlingen i konstitutionsutskottetremitterades nämnda motion till utrikesutskottet för yttrande. Detta yttrandefinns fogat tiU betänkande som bilaga nr 3. Utrikesutskottetsmajoritet avstyrker att ett stadgande om neutraliteten införes i grundlagen.Det må självklart vara utskottets rätt att hysa en sådan uppfattning. Vad som däremot är märkligt, som jag uppfattar det, är attutrikesutskottet hävdar att en "sådan åtgärd skulle kunna misstolkas ocheventuellt ge upphov till föreställningen att den svenska utrikespolitikensinriktning satts i fråga". Är det något som skapar oklarhet så måste detvara ett sådant uttalande. Klarare är då det besked som ledamöter avutskottet redovisar som sin avvikande mening, nämligen att det måste vara motiveratatt i grundlag förankra denna grundlinje i svensk utrikespolitik. Den avkonstitutionsutskottet föreslagna utredningen får nu fortsätta övervägandena idenna viktiga fråga. I 1 kap. regeringsformen upptas statsskickets grunder. Iväsentliga frågor är enigheten stor. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. 10 protokoll 1973. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Från har vi i anslutning till propositionen imotion nr 1775 föreslagit vissa ändringar som starkare än regeringens förslagskulle markera den regionala och kommunala självstyrelsens ställning och roll.Vi har ansett att detta skulle ske genom att i 5 § som senare har blivit 6 §i utskottets förslag orden primär- och sekundärkommuner utbytes mot ordenkommuner och landsting. Därutöver borde det direkt sägas ut attbeslutanderätten i kommuner och landsting skall utövas av församlingar utseddagenom allmänna val, likaså att beskattningsrätten skall tillförsäkras kommuneroch landsting. Utformningen av denna paragraf skulle självfallet påverka ocksäutformningen av I § i samma kapitel. Den kommunala självstyrelsen är en av hörnpelarna i vårdemokrati, och detta måste också komma till uttryck i författningen. Därområder ju inga delade meningar det har debatten tidigare gett klart besked om.Med decentralistiska ideologi är det självklart att på allt sätt slåvakt om och vidareutveckla den kommunala självstyrelsen. Lika viktigt är detför vår del att den regionala självstyrelsen byggs ut, att länsdemo-kratitankenförankras i författningen genom att landstingen får samma bärande ochsjälvständiga ställning som kommunerna. Jag avslöjar ingen hemlighet om jag erinrar om att vi icentern under utskottsbehandlingen i början ensamma stod för de formuleringartill I och 6 §§ i regeringsformens 1 kap. som finns redovisade i reservation nr6. Detta finns dokumenterat i utskottets protokoU. Efter ingåendeutskottsbehandling anslöt sig i senare skedet av överläggningarna representanternaför de övriga icke socialistiska partierna tUl vår hnje genom nytt beslut.Tidigare hade man från det hållet varit enig med socialdemokraterna om denförändring som i stort är majoritetens förslag. I detta läge gjorde ocksåmajoriteten en förändring, som jag tycker till det bättre, genom att byta utordet sekundärkommun mot landstingskommun. Jag vill gärna erkänna att detta är ett närmande tUlcenterns uppfattning, men jag kan inte instämma i utskottets skrivning att alltväsentligt i vår motion nr 1875 därmed skulle vara tillgodosett. Kvarstår denmera adekvata terminologin i vårt förslag, likaså att beslutande församlingar ibåde kommuner och landsting skall utses genom allmänna val. Detta är väsentligti en strävan att ansluta sig till tanken på utbyggd länsdemokrati. En betydelsefull fråga som innefattas i propositionen ären sänkning av rösträttsåldern tUl 18 är, varvid rösträtten anknyts till åldernpå valdagen. Vi har haft diskussioner i denna fråga, ochjag ärglad att det nu föreligger enighet om förslaget. Ungdomen har bättreförutsättningar än någonsin att ta del av samhällsarbetet, och intresset ärstort bland ungdomen att fä vara med och säga sin mening i samhällsbyggandet,och detta med rätta. Det är ju dagens ungdomar som i första hand i framtidenfår ta konsekvenserna av dagens beslut. Lika viktigt som det är att forma samhälletsorganisation så att alla får goda möjligheter att vara med i arbetet, likaviktigt är det att detta följs upp med rösträtt så tidigt som det kan ansesriktigt och rimhgt. Därvid kan , tycker jag, vara en lämphg avvägning. Ianslutning till propositionen 90 har att pröva frågan om kollektivanslutningtill politiskt parti. Från moderat håll har man återkommit med ett förslag omatt förbud mot kollektivanslutning skall stadgas i regeringsformen. Dettaframgår av reservationen 9. Från och har vi inle kunnatbiträda delta förslag. Vi fördömer principen om kollektivanslutning tillpolitiskt parti men anser att dessa missförhållanden skall förändras genomåtgärder från partierna själva. Individens rätt att självständigt och frittvälja politiskt parti är, som vi ser det, en grundläggande fråga i endemokrati. Det är därför viktigt att man bringar kollektivanslutningen urvärlden och att politiska partier som medlemmar endast registrerar dem somindividuellt begär inträde i partierna. Detta gav vi från uttryck för i en bred debatt idenna fräga så sent som här i kammaren. Sammauppfattning redovisas i reservationen 10. Jag skall, fru talman, härutöver endast kommentera ett parsärskilda yttranden och reservationer. I det särskUda yttrandet 30 har och jaguttryckt några synpunkter på öppnande, närmast dess högtidligainramning. Det nya förslaget till riksdagsordning innehåller inga detaljer utananger endast att lagtima skall öppnas vid ett särskilt sammanträde medkammaren senast på tredje dag. Det ankommer därutöver på riksdagensjälv, främst då talmannen, att avgöra inramningen, I det särskilda yttrandethar vi bl. a. uttalat att högtidsgudstjänsten bör bibehållas och att även iövrigt så mycket som möjligt av traditionell festivitas bör bibehållas kringöppnandet. Vid punkten F 47 behandlas frågan om debatt vidtidsbegränsning av kammardebatt. Jag biträder förslaget om tidsbegränsning. Detkan dä kanske anses mindre konsekvent att öppna möjligheter till debatt ianslutning till beslut om tidsbegränsning. Jag finner det dock principielltstötande att förslag skall kunna föreläggas kammaren för beslut utan att någonmöjlighet till föregäende diskussion finnes. I reservationen 31 föresläs attvarje talare skall få göra endast ett sådant inlägg om högst , ochjag tycker att det yrkandet är väl avvägt. Under punkten D behandlar utskottet frågan om kommunalrösträtt för invandrare. Inom har vi lagt fast vår syn på denna fråga iett antaget program för invandrarfrågor. Vi har den uppfattningenatt invandrarna bör få rösträtt på så sätt att nordiska invandrareerhåller den och övriga vistelse här i landet. Vibeklagar att inte förslag i den riktningen kunnat presenteras men erkänner attreglerna för sådan rösträtt kan vara rätt komplicerade att åstadkomma. Därförhar vi inte haft annan möjlighet än att ansluta oss till utskottetshemställan till Kungl. Maj:t om en utredning i frågan. Med det anförda yrkar jag bifall tilländringsförslagen i reservationen 6 såvitt avser I kap. 1 §, 3 §, 6 och 7 §§regeringsformen. Vid bifall till förslaget om ändring i I kap. 6 §regeringsformen yrkar jag även bifall till övriga ändringsförslag ireservationen. I övrigt yrkar jag bifall till samtliga reservationer som upptarmitt namn. Ny regeringsform och ny riksdagsordning rn. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. rn. HerrHENNINGSSON (s); Jag ämnar beröra frågan omkollektivanslutningen, som har kommenterats här. Men det är också endel andra saker i samband med författningen såsom sådan som jag vill belysa. Det har sagts att utredningsarbetet har pågått ica och att det förekommit åtskilliga partUedaröverläggningar i anslutningtill utredningsarbetet. Naturligtvis har avsikten därmed varit att uppnåsamförstånd i grundlagsfrågan, och det var väl vår tro att detta skulle lyckas.Man kan också säga att i stora drag har det blivit så. Men vad hände när propositionen 90 väl hade framlagts? Jo,då väcktes ett femtiotal motioner med framställningar om ändringar avlagförslagen. Dessa motioner berörde omkring 100 olika punkter i förslagen. Ja,det förelåg faktiskt motioner med så många ändringskrav att nära nog helaalfabetet - i varje fall från A till A - blev använt för att specificera deolika yrkandena. TUl detta kommer sedan 21 motioner, väckta , med krav pä ändringar i frågor som berör grundlagarna.Orsakerna till dessa motioner kan man naturligtvis tvista om, men nog finnerjag det befogat med denna vädjan till kommande justitieministrar: Lägg aldrigett grundlagsförslagsförslag under ett valår! Det kan också vara av intresse att notera varifrån motionernakommer. Av det 70-tal motioner som väcktes kommer 41 från folkpartister, 10från moderater, 9 från centerpartister, 6 från socialdemokrater och 4 från vpk.Med dessa fakta som bakgrund finner jag skäl för min vädjan tUljustitieministern angående grundlagsförslag ett valår. En annan detalj är att det framställts krav på attpersonvalet skulle förstärkas i valproceduren. Avsikten är också att utreda denfrågan. Om man vill ha en riksdag som vi kan befara skall bestå av en mängdsmåpartier, så skall man gå in för ett personval, ty det finns knappast någotsäkrare sätt att splittra befintliga partibildningar än att införa sådana val.Därtill kommer att vi då skulle löpa stor risk att få en riksdag befolkad av enmängd s. k. kändisar, dvs. idrottsstjärnor, skådespelare och TV-människor. Jagvill inte här i något avseende nedvärdera personerna inom dessa kategorier menvägrar att tro att klokskapen i besluten skulle bli större i elleratt allsidigheten i bedömningen skulle vinna på ett högre mått av personval ivalsystemet. Däremot är jag övertygad om att många inom partiernaverksamma, kloka och omdömesgilla personer inte skulle bli nominerade, därföratt de inte är tillräckligt utåtriktade eller reklamsinnade. Det kan också varanågot i vederbörandes verbala framställningskonst som utgör hinder i ettpersonvalssystem, även då man är medveten om att vederbörandes kunnighet skullevara en tillgång i riksdagsarbetet. Visserligen finns det tidningar somvärderar riksdagsledamöterna efter deras talträngdhet, och man kan inte undgåatt märka att en del människor påverkas av sitt liv-och husorgan, men jag haringen tilltro till att den värderingen är riktig. Frågan om en förstärkning avpersonvalsmomentet kommer att utredas, men jag hoppas att även dessa synpunktersom jag nu framfört skall vara värda något beaktande. I anledning av i anförande vill jag säganågra ord om de såväl personliga som politiska fri- och rättigheterna, som heltnaturligt hör grundlagarna tUl. Den nuvarande 16 § ger förvisso ingenspecifikation på sådana rättigheter. Formuleringen anger däremot riktlinjer förden uppfattning som var starkt förankrad i det svenska samhället.Den utveckling som skett i vårt land var helt naturligt omöjligatt förutse, men formuleringen av 16 § har inte hindrat betydelsefullaförändringar i rättighetsbegreppen, som har blivit följden av dendemokratiseringsprocess som pågått och fortfarande pågår. Våra personliga politiska fri- och rättigheter har i dagenligt min uppfattning en sådan förankring i vårt tänkande att en begränsningav dem kan betraktas som nära nog omöjlig att åstadkomma så att säga inifrån.Endast en utifrån kommande makt skulle kunna begränsa dessa fri- ochrättigheter, och om en sådan olycka skulle inträffa är det fullständigtlikgiltigt om rättigheterna är specificerade eller ej; de skulle likvälförsvinna. Jag vill naturligtvis inte med detta ha sagt att jag ärointresserad av dessa rättigheter. Men jag är rädd för en alltför djärvspecificering. Jo, det är mycket mer befogat att tro att en alltföromfattande specifikation skulle begränsa möjligheterna till förändringarbaserade på ett annat tänkande än dagens. författning kunde inte - detär vi alla medvetna om förutse vilka krav vare sig beträffande personligaeller beträffande politiska fri- och rättigheter som skulle aktualiseras underkommande år. Lika litet är det tänkbart att vi skulle kunna specificeradet mänskliga tänkandets inriktning som kommer. Däremot skulle detmed en starkt specificerad grundlag som bakgrund vara en tacksam uppgift atttillbakavisa nya krav med motiveringen att därom ingenting är stadgat igrundlagen. Den situationen anser jag inte vi har någon anledning att försättaoss i. I reservation 9 behandlas den s. k.kollektivanslutningen den berörde också i - så ock ireservation 10, men den har ett något annat innehåll. I reservation 9, somherrar och i står för, sägs: "Enligt förslaget till ny regeringsform skaU varjemedborgare vara skyddad rnot att myndighet tvingar honom att tillhöra föreningeller trossamfund eller att ge sina åsikter tUl känna. Motsvarande skydd gentemot enskildas tvångsåtgärder isamma syfte saknas. Inom ett område har det dock visat sig föreligga ettsärskilt behov av sådant skydd, nämligen i samband med den s. k.kollektivanslutningen till politiska partier. Genom denna kan medlemmar i enorganisation utan egen vetskap eller mot sin vilja inskrivas som medlemmar avpartier, även om de redan är medlemmar i ett annat parti eller om detkollektivan-slutande partiets ideologi är dem främmande. Utträde kan ickevinnas annat än genom åtgärd som innebär ett visst röjande av åsikt. En kollektiv anslutning av detta slag strider motgrundläggande demokratiska principer. Då rättelse av det påtalademissförhållandet ej synes kunna vinnas på annat sätt - frågan har tagits upp iriksdagen i flera omgångar - nödgas vi förorda att s. k. kollektivanslutning till politiskt parti förbjuds enligt bestämmelse i regerings- Ny regerirtgsform och ny riksdagsordning in. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. rn. Jag vill till de moderata reservanterna säga att herrarna,trots att s. k. kollektivanslutning förekommit , ännu inte fått begreppom vad den egentligen innebär. Jag förmodar att ingen av de båda reservanternanågonsin haft nägon närmare kontakt med just den sortens anslutning.Moderaterna har här celebrerat kollektivanslutningens 75-årsjubileum genom att framföraförslag om förbud i grundlag. Personligen har jag medverkat i sådana starktfördömda handlingar i 48 är, och jag är inte i något avseende ångerfull. Jagskall därför nu som gammal fackföreningsmedlem förklara för kammaren hur enkollektivanslutning egentligen går till; det tycks inte stå klart för en stordel av kammarens ledamöter. eller december fastställerfackorganisationerna sin kontingent för efter ett förslag avavdelningens styrelse. Därefter föreläggs förslag om anslutning till de lokalaorganisationer som det kan finnas anledning att vara ansluten till: i regelden fackliga centralorganisationen. och den lokalasocialdemokratiska arbetarkommunen. Att vi ansluter oss till den fackligacentralorganisationen eller ABF har inget politiskt parti opponeratsig mot. Men mot anslutningen till arbetarkommunen har man mobiliserat enindignation som vore värd en betydligt större uppgift. 1 motionen 3 är 1973 avherr framställs fackföreningsfolket som i hög grad undermåligaindivider, bedrägliga och falska. Det är dock glädjande att i utskottet har en något mera moderat uppfattning nej, förlåt,moderat var väl fel ord, eftersom det har fått en ändrad betydelse under desenare åren, och därför får jag väl hellre säga en mera liberal uppfattning. Anslutningen sker i regel genom ett enkeltmajoritetsbeslut av samma slag som förekommer här i . Om någon av denärvarande anmäler till ordföranden eller någon annan i styrelsen att han inteönskar bli ansluten till kommunen, markeras detta på hans kontingentkort. ex. har en avdelning med 400 medlemmar och tre anmäler att de inte villansluta sig till kommunen, meddelar kassören i avdelningen till arbetarkommunenatt man anmäler sig med 397 medlemmar. Ingen av de anslutna blir anmälda tillkommunen med sina namn, ej heller de som reserverat sig. Däremot fåravdelningens kassör 397 kommunmärken, som han i sin tur lämnar ut till dem somhar biträtt anslutningen. Dessa märken som medlemmarna har att sätta i sinaböcker berättigar dem sedan till att delta i de sammankomster somarbetarkommunen arrangerar. Man kan verkligen fråga sig vad det ligger för moralisktanstötligt i detta och vad det är som är odemokratiskt i detta handlande. Man kan ocksä fräga varför fackföreningarna ansluter sigtill den lokala arbetarkommunen. Ja, för oss i en fackorganisation är det dennaturligaste sak i världen att göra det därför att vi vill ha politiskt inflytande.Sedan arbetarrörelsens begynnelse har vi sett det som en viktig uppgift att gåfram på såväl den fackliga som den politiska vägen. Och, ärade kammarledamöter,jag vågar försäkra att miljontals timmar av produktionsbortfall genom strejkerhärigenom har undvikits. Trots den svenska fackföreningsrörelsens obestridliga styrka är det nämligen en