prot · FW09149 · 1973-12-31 00:00:00 — Vi får med andra ord solidariskt ta påoss de krav situationen ställer och här i och ute på arbetsmarknadenoch i industrin visa vår förmåga att i ett för vårt land besvärligt läge gåsamman om åtgärder som vi vet både på kort och på är till gagn förvårt lands medborgare. () kort genmäle: Jag skall här försökaatt få med så mycket som möjligt. Ang. energiförsörjningen, m. m. Ang. energiförsörjningen, m. m. Det brev från som aldrig kom kan vi nu läggatill handlingarna. Vad statsministern sade om informationsmaterialet tillfolkrörelser, massmedier, AMS och andra kan ju verka nästan som ett Sesam,öppna dig alltså som om man får allt i samma ögonbhck man begär det. Menriktigt så bra är det väl inte. Att AMS sammanträder om dessa frågor just i dagoch tycker jag är i senaste laget, och inventeringen via länsarbetsnämndernaborde nog redan ha varit i gång. Vad gäller informationsmaterialet är det oändligt viktigtatt det inte från början blir utsatt för ett systematiskt misstänkliggörande -i och för sig kanske med all rätt - därför att det tas fram enbart inomindustridepartementet. Jag är rädd för att det då kommer att misstros avkärnkraftens kritiker. Även om man inte behöver formalisera det lika hårt somman gjorde när materialet för ATP-omröstningen togs ut så att man blevtvungen att sitta och votera om ett kommatecken är det mycket viktigt att manbland dem som skaU arbeta ut materialet från början har en sådan representationatt materialet verkligen accepteras som ett sakunderlag. Sedan skall man ryka iluven på varandra och diskutera sakmaterialet så det bränner om det, men det ärviktigt att det står sig som sakunderlag. Det finns ingen som helst anledning att be om ursäkt för attvi blandar in ideologiska framtidsperspektiv i den här dagsaktuelladiskussionen. Det var mycket intressant att få del av statsministerns syn påhur ett energiinstitut bör arbeta. Jag tror faktiskt att det finns engrundläggande olikhet i synsättet oss emellan. Ni är angelägna att ha så närakontakt med projektgrupper och andra att urvalet av dem följer de riktlinjersom ni vUl lägga upp för hur samhället skall utvecklas. Och det kan ni intebegära i det nya parlamentariska läget. Statsministern hänvisar till någraseminarier. Jag har ingenting emot att det sitter rader av unga socialister ochdiskuterar fram framtidsforskningen och dess innebörd på statens bekostnad. Mende skall inte sitt där ensamma! Felet med hela er uppläggning är att ni knutitför nära till statsrådsberedningen stora delar av den viktigaframtidsplaneringen. Skulle energiforskningen och debatten om dess resultathamna i samma läge kommer vi snett. Här måste regeringen tänka om. Vi har en nysituation fr. o. m. . Lampan blinkar redan. Det vore oändligt mycket mera attsäga. Debatten kommer att pågå i evighet. HerrBOHMAN (m) kort genmäle: har rätt på en punkt: Jag ärsannerligen ingen anhängare av byggnormer, och vi har som bekant över 15 000sidor byggnormer. Ju färre vi får, desto bättre är det. Men några måste vi juändå ha, och till de viktigaste hör de som är betingade av försvars- ochberedskapsskäl. insåg vart detbarkade hän redan i börian av när vi gick över till pannor som integick att elda med fasta bränslen. Nämnden begärde då att rekommendationernaskulle göras tvingande. Den som sade nej till det var själv. Sedan blev utvecklingen vad den blev, och det är den somöverstyrelsen för ekonomiskt försvar beskriver som "utomordentligtallvarlig". Hade det funnits litet mera av förutseende den gången, hade vivarit i ett väsentligt bättre läge det är ett obestridUgt faktum. var inte inne när jag för en stund sedanberörde sysselsättningsproblematiken. Jag tog upp den för att den var uppe tilldebatt under finansdebatten i går. majoritet var mycket litetintresserat av att debattera energikrisens konsekvenser för sysselsättning ochsamhällsekonomi, och det föranledde till en debatt medGunnar Sträng i samma fråga. Men även avvisade tanken på attförsöka utarbeta ett handlingsprogram för sysselsättning och samhällsekonomivid alternativa energisituationer. Det är utomordenthgt angeläget attregeringen gör det. Det är bra att AMS nu tagit initiativet till analyser, mendessa analyser måste följas upp av regeringen själv i något slagshandlingsprogram för olika alternativ. Sysselsättningen är alltför viktig föratt man inte skall bilda sig en uppfattning om vad som kan komma att inträffaom det och det händer. Tala inte så illa om planering som ,! kan det vara bra att ha en vettig planering, även om manböriar bli litet fundersam när man bedömer handelsministerns handlande . Den skildring av kapitalismen som gav för enstund sedan är taktiskt inte förankarad iden praktiska verkligheten, inte iVästerlandets verklighet i varje fall. Det är väl inte någon som förordartillväxt för tillväxtens egen skull, som något slags automatiskt självändamål.Man strävar efter tillväxt för att göra det bättre för människorna, för attskapa ökat välstånd, skapa en bättre fördelning av våra tillgångar i världen.Det är det som är det väsentliga. Om jag inte minns alldeles fel var detstatsministern själv som i en viktig propositionom regionalpolitiken skrev att "stagnation är detsamma somtillbakagång" och att tillväxt är nödvändig för att förhindra stagnationoch därmed tillbakagång. Men tillväxt skall vi ha för att göra det bättre förmänniskorna, inte som något slags självändamål. Ang. energiförsörjningen, m. m. HerrFÄLLDIN (c) kort genmäle; Det viktigaste är att vi får fram ett bättreunderlag än vi har haft när vi skall ta ställning till kärnkraften.Men jag vill påminna statsministern om att jag inte har gjort någonavvikelse från den grundinställning som jag har redovisat i dennafråga. Jag uttryckte min tillfredsställelse över att regeringen nu harintensifierat ansträngningarna för att få fram det här materialet något somjag är uppriktigt glad åt. Men ingenting talar för att man. i detta läge skullekunna bortse från de stora risker som följer i kärnkraftens spår. Det är enkortare formulering av vad jag har sagt, nämligen att vi har gjortklart att vi inte kan acceptera en fortsatt utbyggnad av kärnkraftverk innansäkerhetsriskerna på kort och läng sikt har klarlagts - det gäller bådedriftsäkerheten och möjligheterna att oskadliggöra det radioaktiva avfallet. Sedan har jag gjort ett tillägg, och om jag förstodstatsministern rätt går han i grund och botten personligen och bär på sammauppfattning. Ang. energiförsörjningen, m. m. Det komfram i hans resonemang med ideologisk kringbyggnad. Jag har sagt att ingen börrygga tillbaka inför den principiellt viktiga frågan om den här generationenhar moralisk rätt att för sin egen s. k. välfärds skull ställa krav på kommandegenerationer. Har vi rätt att göra sådana inteckningar ? Om enfortsatt ökad energikonsumtion förutsätter ett raserande av tryggheten ochmiljön i samhället -tryggheten i ordets vidaste mening bör man ifrågasätta omdetta är ett led i välfärdsutvecklingen. Var det inte i grund och botten samma tankegångar som lågbakom jämförelsen mellan kapitalism och den socialism som statsministern medförkärlek kallar kommunism och bakom statsministerns uttalande att vi inteuteslutande kan avläsa bruttonationalproduktens utveckling utan också måste sepå vilket pris vi får betala för denna utveckling? - Det är sådant som måstevägas in. Det är en uppfattning som jag delar helt och hållet och som jag harförsökt ge uttryck åt. Det är bra att statsministern men också industriministernoch regeringen i övrigt, för att klara denna hastigt uppkomna situation, sättersin ht till att alla är beredda att samverka. Det är ett riktigt grepp attförsöka åstadkomma en samverkan mellan samhället och näringslivet. Därför attjag vet att det är nödvändigt skall jag inte anklaga statsministern eller någonannan i regeringen för att de, när jag och andra förde den härgrundinställningen till torgs i ett vidare sammanhang, hade föga förståelse förden. HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle: är mycket ytlig i sin analys. Jagvet mycket väl att det i de socialistiska länderna finns expansionsprofeter.Det är inte så märkligt, för det är inte så länge sedan de länderna lämnade detrent agrara stadiet, men det finns avgörande skillnader, som vi inte kan bortsefrån. Vi kan inte bortse från att man där har en mycket försiktigare satsningpå kärnkraften och mer av alternativ energiforskning än i Västerlandet, i dekapitalistiska ekonomierna. Vi kan inte bortse ifrån att det där finns en annansocial prioritering, att man hållit tillbaka bilismen och satsat exempelvis påbarntillsynen, som är mycket bättre utbyggd där än här. kanske inte känner till att under det senasteåret 500 fabriksdirektörer i har avskedats därför att arbetarnavar missnöjda med deras sätt att sköta arbetsmiljöproblemen. Det lär veterligeninte ha inträffat i det kapitalistiska . Med detta är inte sagt att vi ser det landet som ettmönster eller att vi tror att man kan överflytta erfarenheter därifrån och hit.Vad vi skall diskutera nu och här är hur vi skah komma till rätta med densituation som råder i det här landet, och då kommer man in på frågan om detsocialdemokratiska partiets ideologi. Statsrådet talade i direktiven till den förra storaenergiutredningen sig varm för, som han sade, en successivt ökadenergiförbrukning som en nödvändig förutsättning för att uppnåsamhällsekonomiska mål. När kom tillbakafrån sin PR-resa till , minns jag som ung socialdemokratisk gymnasist -vilket stötte mig oerhörtoch var en av de faktorer som bidrog till att föra mig ut från socialdemokratin hur han sade att är världslikaren; vårt mönster. Det var innebörden ihans offentliga uttalande den gången. Om det nu är så, att denna tillväxtekonomi håller på attgå på skruvar - att den inte längre håller, att dess ideologi inte verkarstämma med verkhgheten och med den resurshushållning som man tvingas att efternågra decennier anpassa sig till uppstår frågan; Är man fortfarande inomsocialdemokratin överens om att den kapitalistiska marknadshushållningen skallvara världslikaren? Är man då för kapitahsm, eller är man för socialism? Ang. energiförsörjningen, m. m. Till först ett svar på frågan ommaterialet framställs inom industridepartementet. Jag ser inget skäl till attinte detta energiråd t. ex. kunde titta på det; det får vi väl diskutera. Dettavar innebörden i vad jag sade i mitt förra inlägg. Som en av medförfattarna till ATP-broschyren 1957 är detklart att jag inser svårigheten i sådana sammanhang, om man stäher alltförstora anspråk, men en rimhg grad av sammanvägning tycker jag borde kunna varamöjlig. betraktar vi uppenbarligen på htet olikasätt. Jag tror att såg det som en partipolitisk fråga. Det gjordejag inte alls. Jag tycker också det är litet orättvist mot ,och andra som har deltagit i de här symposierna att hängaetiketten "unga socialister" på dem. Ett ganska brett spektrum avmänniskor har deltagit för att diskutera väsentliga problem. Jag vill påpekaatt det i betänkande fanns olika alternativ -projektgrupper,alternativa program osv. som snarare var ett bättre sätt att lösaproblematiken än att skapa ett institut i detta fall för framtidsforskning. Jagär tveksam huruvida inte detsamma gäller för energiinstitutet. Men jag villicke betrakta detta som en partipohtisk fråga. Skall man ha ett borgerligtenergiinstitut och socialistiska programgrupper? Nej, jag tycker det bör varaen blandning från alla håll här. Det vore synd om betraktade dennafråga utifrån ett helt annat perspektiv än det jag har betraktat den från - dåkanske det blir - svårt att föra en strikt saklig debatt om vilket alternativsom är att föredra. Där kan man rimligtvis ha olika meningar. talade om pannor och räknade upp byggnormer.Såvitt jag vet är de allra flesta av dem just rekommendationer och icketvingande bestämmelser. är jag alltså helt konfunderad över varför jagskulle ha tagit ställning till en sådan fråga , då jag var konsult iregeringen och inte hade med det här att göra, men jag förmodar att tittat efter och att det är korrekt. Problematiken är hur mycket man skall gå fram medtvingande lagstiftning när det gäller byggen och hur mycket man skall försökastyra dem genom rekommendationer. Min linje har alltid varit att man böranvända rekommendationer så mycket som möjligt. har tydligenvarit en exponent för mera av tvingande bestämmelser på vissa områden. Det ärmöjligt att han kan ha rätt; vi har faktiskt tagit upp den Ang. energiförsörjningen, m. m. här sakenoch tittat på den. Beträffande sysselsättningen har vi redovisat olika frågorsom är aktuella just . kommer det att bli en diskussion iplaneringsrådet på grundval av tihgänghga uppgifter om den sannohkautvecklingen av ekonomin med hänsyn tiU oljekrisen. När jag var i Tysklandhärom dagen hade jag tillfälle att diskutera den frågan med bl. a. den tyskeförbundskanslern, som också sade att man står inför mycket besvärhga problem -det är svårt att få ett fast grepp om hur den ekonomiska utvecklingen kommeratt bli. Detsamma har vi fått reda på när vi haft olika kontakter med ochandra länder. Den ekonomiska utvecklingen kommer naturligtvis in som ettoerhört väsentligt led i nationalbudgetarbetet, som är ovanligtkomplicerat. Inom , nationalbudgetdelegationen ochekonomiska planeringsrådet kommer man att ägna den frågan utomordentligt stortintresse . Men är materialet alltför litethållfast. Jag har , , ägnat mycketfunderande och mycket talande ät den allmänna frågeställningen om framtiden ochnuet. Allt vi gör i det här samhället innebär ju på något sätt ingrepp i framtiden.Det gäller energiförsörjningen, det gäller tätortsbebyggelsen, det gäller närvi använder kemiska medel inom jordbruket på vilket sätt påverkar vi jordenför kommande generationer? Det är ett evigt problem som vi ständigt måstediskutera, och det är svårt att isolera någon enskild fråga. Varje handlande inuet är ett ingrepp och innebär alltså alltid om man så vih ettetiskt-moraliskt dilemma för den levande generationen. Sedan hade vi två ståndaktiga tennsoldater, herrar Bohmanoch i . När jag sade att kapitahsmen har sina svagheter därföratt den är så ensidigt beroende av tillväxten och måste räkna med enförräntning av kapitalet på perioder som ligger , vilket försvåraren långsiktig planering, antydde att detta var ett sätt attresonera om kapitalismen som är okänd i Västerlandet. Jag viU påpeka att dettaär ett sätt att resonera om kapitalismen som förekommer i flertalet ekonomiskaläroböcker . Bland dem som har fört ett motsvarande resonemang villjag hänvisa till herrar Daley och Commoner och en vars namnjag har glömt. Jag vet att brukar läsa socialdemokratiskaförfattare för att ha något att slå oss i huvudet med underremissdebatten, och jag hoppas att kan ägna sig något åtde här författarna. Detta är nämligen en ganska allmän syn på detkapitalistiska systemets svagheter. Men eftersom det möjhgen var en kritik avUSA eller av kapitalismen med utgångspunkt delvis i det amerikanska samhälletkände sig manad att stiga upp till försvar. På samma sätt kände sig i , när jagdiskuterade de kommunistiska teorierna, manad att stiga upp till försvar ochsade att man i alla fall hade avskedat 500 bolagsdirektörer i Sovjetunionen.Det motsvarar två avskedade bolagsdirektörer i , om man ser tillbefolkningstalet, och det har man väl klarat av här under motsvarande periodskulle jag tro. behandlas emeUertid avskedade bolags- direktörerlitet bättre i än , då de gick ett snabbt ochmycket dystert öde till mötes. Det får i så fall räknas som ett miljöpohtisktframsteg. nämnde att skulle ha kommithem och sagt att är en varldshkare. Jag råkar har samma minnesfunktion somherr , så jag kommer också ihåg det. Vad sade var att detär utomordentligt intressant att studera det amerikanska samhället, som liggerpå en hög produktions- och konsumtionsnivå, för många av de problem somförekommer där kommer någon tid senare till oss. Då har vi en möjhghet attvidtaga motåtgärder. Det är vad som tidigare skett i fråga om prispohtik,socialpohtik, arbetsmarknadspolitik och narkotikan, som de hade problem med femår innan den kom till vårt land. Men det innebar ingen anslutning tiUsamhällssystemet. Men faktum är att det mest framskridna industrilandet ärAmerikas förenta stater. De har en fantastisk industriapparat, för vilken mankan hysa den största beundran, även om man kan vara till ytterlighet tveksaminför dess användning. Men som ren produktionsapparat betraktad är dennågonting som inte funnits tidigare. Det vore löjligt att förneka detta. För är det alltså lika enkelt som för herrBohman. När det gäller att välja mellan kapitalism och socialism skall mankunna svara med ett enkelt ja eller nej. kan svara på den fråganmed ett enkelt ja. kan också besvara den frågan med ett enkelt jautifrån sin definition av socialismen. Men jag avvisar den kapitalism som herrBohman företräder, det är ingen tvekan om det. Jag avvisar även den socialismsom företräder såsom den tillämpats i de länder där kommunisternanått den politiska makten; det är den enda rimliga jämförelsepunkt man har.Mitt svar är mycket enkelt; Det som är fint i den demokratiska socialismenstradition som jag företräder är att den inte låter sig förhäxas och aldrig fårlåta sig förhäxas av teknokratiska resonemang utan alltid måste utgå från attett samhälle handlar om människor och deras relationer tih varandra, derassökande efter gemenskap. Detta är en humanistisk tradition och den är jag stoltöver. Vi kommer att föra den vidare, och därför behöver jag inte hälla mig medvare sig eller förenklade schabloner. () kort genmäle: Jag har inte velat använda tiden till atttraggla om regeringens olika vilsna uttalanden och motstridiga uppgifter i deakuta frågorna i det förgångna, utan jag har velat få den här debatten atthandla om hur vi verkligen skall kunna inrikta ansträngningarna för framtidenpå att bemästra hela energisituationen. Då har jag kommit in i en debatt medstatsministern om vilka resurser man skall sätta i händerna på forskarna och påvilket sätt det skaU ske. Statsministern valde att missförstå mig, och jag skahgärna erkänna att bristen på sekunder gjorde att jag sade att de ungasocialisterna satt ensamma trots att jag visste att och fruSundberg varit med. Men den avgörande frågan är den grad av styrning ni vill hanär det gäller att skapa institutioner och forskningsresurser för så storaframtidsfrågor som t. ex. energin. Det andra är vad resultatet av denna styrning Ang. energiförsörjningen, m. m. 5 protokoll 1973. Ang. energiförsörjningen, m. m. blir närni knyter dessa organ så nära som till statsrådsberedningen. I det förstafallet vet vi att ni nästan i fråga om alla organ som gällt forskning, kulturoch framtidsplanering i stort sett bara har tagit in sådana människor som nikänt vara knutna till er politiska åsikt, vilket gett en felinriktning. Detandra är resultatet som blir av detta. Om den hlla grupp som finns knuten tillstatsrådsberedningen och som just skall syssla med framtidsstudier vet man attflera oberoende forskare säger att det har lett till en markant oförmåga attknyta ihop dagens problem med den framtid de skah studera. Det finns ett gap påmellan 10 och , de kritiska decennier det just här gäller. Det exempel statsministern nu tog i fråga omenergistudierna tycker jag belyser problematiken. Ni vill inte inse att man fårett annat resultat, om man stäUer resurser till förfogande för människor somvaraktigt får arbeta fritt och som inte är beroende från stund till stund av dedirektiv som kan ges av pohtiska instanser som - naturligen, ty det ärsjälvklart att en regering handlar så vill se till att det material, somkommer fram, gagnar just den samhällsutveckling som den råkar vilja. Men detpassar inte i det nya parlamentariska läget. Endast i den begränsade meningen drogjag in den partipolitiska balansen i frågan. Vad är det för fel på ? Håller det påatt rosta? Är det så ni säger när ni läser obehagliga prognoser frånkonjunkturinstitutet? "håller det på att rosta, nu skall vi lägga neddet." Men här är det ju fråga om att lära sig att arbeta med institutionersom just i sin egenskap av att vara fria kan ge ett allsidigt material. Det ärdärför vi när i vissa lägen knutits för intimt tillstatsrådsberedningen har sagt; Vi vill ha fram ett alternativtkonjunkturinstitut. Det finns här en grundläggande skillnad, och jag är ledsenför att jag här inte kan få de sekunder som behövs för att reda ut detta. Jagtror tyvärr att ni fortfarande handlar som om ni vore den majoritetsregeringsom ni var . HerrBOHMAN (m) kort genmäle: Det finns kanske inte någon anledning attlängre uppehålla sig vid värmepannorna. Utvecklingen har visat att riksnämndengjorde rätt då den begärde tvingande rekommendationer. Och samma utveckling harvisat att hade fel när han sade nej 1964. Jag har inte försvarat den kapitalism som härhar försökt beskriva i egendomhga och abstrakta termer. Den sortens kapitalismfinns inte utvecklad i Västerlandet , den finns inte i sinnevärlden. Detvore mycket bättre, om vi tog upp en ordentlig diskussion om vad vimenar med olika samhällssystem än att göra försök att ställa upp mig som något slagsföreträdare för en amerikansk kapitalism som motpol mot somföreträdare för en statskapitalistisk kommunism. Jag tror att vi skulle vinnapå att föra debatten på ett annat sätt, och när jag har tillräcklig tid tillmitt förfogande att gå in i problemen ordentligt. Jag är angelägen om att stryka under att jag naturligtvisinte begärt att regeringen vare sig eher i går skulle redovisa ettfärdigt handlingsprogram för sysselsättningen under nuvarande energikris. Ang. energiförsörjningen, m. m. är att Nr 149 frånoppositionens sida jag kan här tala för hela oppositionen -regeringen skallutarbeta ett handlingsprograrnjör olika alternativ. säger : Jag har diskuterat dessa frågor medmina kolleger nere i . - Där var jag naturhgtvis inte med. Han säger: Vikommer att diskutera dem i planeringsrädet. Där har oppositionen som bekantinte heller möjlighet att vara med. Vi kommer att diskutera detta när vi fåttmaterial från , från nationalbudgetdelegationen osv. ochatt det är självklart att regeringen då kommer att dra sina slutsatser ochredovisa dem. Ja, men då är det bara bra. Då finns alltså intentionernaoch viljan att lämna den fullständiga redovisningen som vi har begärt. Varförsade man inte ja i går, och varför sade man inte ja i stähet föratt hålla på att "käfta" fram och tillbaka på det sätt som skett. () kort genmäle: Jag vill bara notera vad statsministern sadei sitt senaste inlägg, att det är ett moraliskt-etiskt problem förknippat medkärnkraftutbyggnaden. Jag noterar med tillfredsställelse att vi inte behövertvista om det, att vi uppenbarligen båda två ser detta som ett verkligt stortproblem inte för bara denna generation, utan även för kommande generationer.Därför måste man innan man går vidare i beslut ha klarlagt om det är möjligtatt behärska framför allt avfallsproblemen. Så några ord om sysselsättningen. Jag har gett uttryck åtdet viktiga i att vi prioriterar sysselsättningen i det knapphetsläge somuppkommer. Om den grundinställningen verkar det inte heller vara några delademeningar mellan opposition och regering, och det är utomordentligt bra i dethär läget. Jag har lagt märke till att man i propositionen, där mantalar om de allmänna dragen för den kommande ransoneringen eller begränsningen,vill lägga en regel som innebär att hushållen skulle drabbas av en generell begränsningnär det gäller tillgången på energi, och detsamma skulle gälla för de mindreoch medelstora företagen, under det att storföretagens behov skulle prövas merindividuellt. Det är väl ändå så att även för ett mindre företag ärenergifaktorn av varierande betydelse för produktionen och därmedsysselsättningen i hela det företaget. Jag viO passa på att uttryckaförhoppningen att man inte låser sig vid att den här delen av näringslivetskulle hamna under samma generella begränsning som hushållen, utan att manockså där tar den här hänsynen.