prot · FW09155 · 1973-12-31 00:00:00 — säger justitieministern att arbetsunderlaget för endomare är för htet i , enligt uppgift som han har fått. Jag har ocksåtalat med vederbörande domare och fått en annan uppgift. Där står aUtså uppgiftmot uppgift. Jag måste också konstatera att även om man gör den Maj;t har tänkt sig minskas inte antalet domare. För närvarandefinns det två domare i HudiksvaU och en i . Ändringen innebär att vi fårtre i . Det blir alltså fortfarande samma antal domare, som skallutföra samma arbete. Jag kan inte förstå den argumentering som här förs. Voredet i stället så, att man kunde dra in en domartiänst, skuUe jag förstå det,men det är det inte fråga om. Det sägs nu att 300 mål per domare har varit normhittills. Utskottets ordförande har fört en argumentation på den punkten, ochjag behöver inte vidare gå in på saken. Vad jag tänker på här ärjustitieministerns uttalande att möjlighet att utöka myndighetens uppgifterinte står till buds. Jag har den meningen att lagmannen i förnärvarande har full sysselsättning, av skäl som utskottets ordförande härredogjort för, men skulle det behöva diskuteras en utökning avarbetsuppgifterna, så finns det möjlighet att föra över till tingsrätteni . Den möjligheten måste ju stå öppen, så alldeles olösligt skulleproblemet i så fall inte vara. En annan synpunkt som justitieministern för inär att man har verkställt besluten på några orter, bl. a. ,och . Han säger att om man nu skulle gå med på det härförslaget beträffande , så kan man befara att det kommer att begärasomprövning från dessa orter också. Ja, men de är inte i samma båt, så att säga,, och har inte de långa avstånd och de svårakommunikationsförhållanden som vi har. Där behöver man inte övernatta för attbesöka tingsrätten. Dessutom är ingen av dessa orter sådant regioncentrum omvilket har uttalat att man skall sätta in särskilda åtgärder. Detfinns alltså ingen möjlighet att jämföra med de orter, somjustieiministern här nämnde. är enligt min mening ett tydligt och klartsärfall, och det måste man observera och ta hänsyn till. Det vore mycket mer att säga i detta sammanhang, men jagvet att det kommer flera talare efter mig. Jag ber att få hänvisa tillutskottets betänkande och yrkar bifall till dess hemställan. Under detta anförande övertog herr tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Jag kan i stort sett instämma i det somjustitieutskottets ordförande och även i har anfört härtidigare. Jag vill bara ytterligare uttrycka min gladeöver det ställningstagande som justitieutskottets majoritet har gjort när detgäller Västra och som jag förmodar också blir riksdagensbeslut. Det har varit en lång kamp, men vad gör det när det bhrett bra resultat! Redan under mitt första år i , 1969, fick jag genommotion och genom arbetet i första lagutskottet med just riktUnjerna fördomkretsindelningen vara med och lägga den grund som möjhggör riksdagensbeslut om att bevara Västra i , Jag har sedan iolika debatter regionalpolitiska debatter och interpella-tionsdebatter tagit upp frågan om bevarandet av tingsrätten i , I våras hadejustitieministern och jag en debatt med anledning av en enkel fråga i dennaangelägenhet. Jag menar nog att det redan mot bakgrund av riksdagensuttalande finns underlag för att bevara tingsrätten i . Maj;ts beslut har förutsättningarna för bevarande av tingsrättenytterligare förändrats. Då förelåg nämligen också ett förslag om förlytt-ningav lantmäterikontoret från tiU HudiksvaU. Denna förflyttning blev juinte av, utan i stället har en av lantmäteriets specialenheter flyttats frånHudUcsvall tUl , och den arbetar där med de problemfylldaarronderingsförhållandena i . Där är man beroende av ett samarbete mellantingsrättskansliet och denna specialenhet. Sedan fick vi det regionalpolitiska beslutet , somytterligare gör det möjligt att bevara tingsrätten i , som hgger inomdet inre stödområdet och utgör ett regionalt centrum med möjligheter tiUsärskUda insatser från samhällets sida för att man skaU kunna behålla enregional service. talade om den skärningspunkt därstatsnyttan tar över. Ja, i botten på allt vårt handlande måste väl först ochfrämst ligga nyttan för människorna vad som är nyttigt och angeläget för atttillfredsstäUa människors elementära behov och önskningar när det gäUer serviceoch sådana ting. Bevarandet av tmgsrätten i , som jag förmodarkommer att bh beslut här , är en fin julklapp för aUa dem sombor i . Det betyder mycket för dem från servicesynpunkt, inteminst för invånarna i och som har långa avstånd. Det betyder ocksåen del, har det sagts, när det gäller arbetstillfällen. Det är vi medvetna om,och jag tror också att det har en psykologisk betydelse. ochdess invånare har kämpat för sin tingsrätt. Att de lyckats kan betyda en nystimulans och ett nytt framtidshopp för ett område som har många problem. Jag tror att det är många, många som kommer att tacka ochvara glada för beslut i den här frågan, och jag yrkar med storglädje bifall tUl utskottets hemställan. Jag vill ge i och fruJonäng en Uten förklaring beträffande den serviceaspekt som de har anlagt pådet här problemet. Jag har redan i mitt första anförande förklarat att detbhr inte längre resor i de fall då människorna i denna bygd måste tiU domstol,vare sig de är instämda i brottmål eUer skaU tiU domstolen i tvistemål av någotslag. Det blir ingen ändring, det blir inga längre resor för det kommerfortfarande att vara tingsställe i , Ändring blir det bara när detgäller vart man skall skicka sina äktenskapsförord eller inteckningar ellerlagfartsansökningar - de går till i stället för till , Det måvara att man betraktar detta som en serviceförsämring, men i de verkligtviktiga fall, då man har anledning att bege sig till domstolen, blir det ingenändring. Det är viktigt att säga detta, så att det inte uppstår missförstånd påden punkten. säger att han inte kan begripa annat än attom man tar bort lagmannen i och i stället får en rådman i ,så blir det lika många personer sysselsatta i själva domstolen på domarsidan.Det är riktigt. Men vet väl också att man iHudiksvall har så många mål att där föreligger en överbelastning, medan det iLjusdal är en underbelastning det vill jag vidhålla. I och med att man får enförstärkning i bhr det ju rimligare arbetsbörda där. är det för resten så att det ofta måsteresa domare till när man skall ha huvudförhandlingar i civilmål med tredomare. Det bhr naturligtvis fallet även i fortsättningen, då man har mål iLjusdal, men omläggningen innebär en förbättring när det gäller förhållandenainom domstolsarbetet. Vidare viU jag säga tUl att det finns blandde orter jag här angivit som regioncentra åtminstone en ort som hänförts tiUsamma kategori som , nämligen . Både och har ivrigt påpekatatt det här är ett särfall det är något så unikt att det inte går att jämföramed några situationer där det varit fråga om sammanläggning. Ja, det fårframtiden utvisa. Jag har den uppfattningen att vi kan vänta framställ-rungar i första hand naturligtvis till oss i om upprivande avde sammanläggningar som redan är genomförda, och sedan kommer det väl ocksåsådana framställningar till i form av motioner. Och skall det bliintressant att höra hur och i skaU kunnaförsvara och motivera att detta skulle vara ett särfaU. HerrWESTBERG i (fp) kort genmäle; Justitieministern vill här ytterligarenedvärdera service-synpunkterna och säger att det blir inga längre resor. Mankan komma till i fortsättningen också. Men när det gäller rättegång imindre tvistemål är det meningen att vederbörande skall ha möjligheter attrådgöra med domaren, och jag förutsätter att man då viU resa ner till HudiksvaUför att träffa den domare som har hand om ärendet. I sådana fall måste det välbli fråga om resor eller hur? Om vi skall få denna reform att fungera måstedet väl bli på det sättet. Sedan förklarade justitieministern attarbetsförutsättningarna bUr bättre om man flyttar lagmannen till HudiksvaU ochgör honom tiU rådman. Då klarar man arbetet bättre. Men det finns andra sättatt ordna den saken på. Som jag sade kan man t. ex. föra över tUlLjusdal. Jag har mycket svårt att förstå hur man kan klara arbetet bättre eftersammanslagningen. Tänk bara på hur mycken tid som måste anslås tiU resor!Domaren och hans medhjälpare måste resa upp tiU . Omman räknar med att varje enkel resa med förberedelser tar det är lågt räknat bUr det och person, dvs. minst 12timmar , som går bort aUdeles i onödan. Därför går det väl inte atthinna med arbetet bättre om man ordnar det på det sättet! Då stämmer ju ingaberäkningar, och det finns ingen möjlighet att upptäcka någon logik i detpåståendet. Slutligen förklarade jag att är ett särfall, och då svarade justitieministernatt vi har haft åtminstone ett liknande fall förut, nämligen . Menbeträffande skedde sammanläggningen , alltså innan vi hadetagit ställning tiU regionalpolitiken och fattat det regionalpolitiskabeslutet. 1972 bestämde vi oss för att satsa särskUt på regioncentra av typenLjusdal och . Enligt min mening går det alltså inte heller att anföra detsom exempel i detta fall. Jag vidhåller fortfarande att är särfaU. () kort genmäle: Jag tycker att serviceaspekten är mycketvidare än vad statsrådet här gör den tUl. Man kan inte bortse frånreseavstånden när det gäller rättegång i tvistemål, som tog somexempel. Vidare gäller det också att ha kvar advokatservicen. Detär mycket vUctigt. Och den saken är i stor utsträckning knuten till ochberoende av att det finns en tingsrätt. Slutligen är också sysselsättningsfrågorna viktiga. Mankan visserligen säga att här rör det sig bara om ett tiotal arbetstillfällenoch att de inte borde spela en så stor roll. Men för en region som medsä pass stora sysselsättningsproblem som där finns är också detta med etttiotal arbetstUlfällen av betydelse. Man måste även ta hänsyn till helabefolkningsunderlaget för andra serviceinstitutioner. Inte behöver advokaterna flytta därför attdomsagokansliet flyttar. Det bhr ju hka många civil- och brottmål som tidigareför advokaterna att uppträda i. Den synpunkten tror jag därför inte att manbehöver lägga så stor vikt vid. TiU i viU jag säga att om vi nu kangenomföra den rättegång i mindre tvistemål som vi haft uppe i riksdagenmen som är föremål för övervägande, sä finns det alltid möjligheter att hamottagning för allmänheten när det är mål i och domaren är där. i (fp) kort genmäle: Det framgår av en skrivelse som tjänstgörandeadvokater i inkommit med att de menar att fömtsättningarna för fortsattadvokatverksamhet försämras i sådan grad att det äventyrar möjligheterna attfortsätta. Därmed har de ju klart sagt ifrån. Justitieministern kan väl angenågon plats där man har en god advokatservice utan att man har domsaga ellertingsrätt. Jag känner inte tUl att det fungerar på det sättet; advokaterna vUlgärna ha sin verksamhet där tingsrätten har sitt säte, och det tycker jag ärnaturligt. FruTHUNVALL(s): Trots det som redan har sagts i denna debattmå det tiUåtas också mig att anföra några synpunkter i ett ärende som underflera är varit föremål för uppmärksamhet och intresse i min hemkommun. Åtskilligauppvaktningar har, som justitieministern vet, gjorts för berördamyndigheter och departement. I reservationen sägs det att lokala intressen förebeslutet fått anföra synpunkter på frågan. Jag kan intyga att det är riktigt.Men dessa synpunkter har knappast beaktats. I det beslut som 1969 fattades av såg vi iLjusdalsregionen en möjlighet för Västra att fåöverleva, då de skäl "för bibehållande av domkrets som ger arbete förendast en domare" som anfördes av utskottet och godkändes av ,enligt vår uppfattning tUl alla delar var tiUämpliga på i . Utskottet uttalade nämligen angående de skäl som skuhekunna föranleda avvikelser från riktlinjerna: "Stor betydelse måste enligt utskottet fästas vidsamhörigheten geografiskt och i annat hänseende meUan olika orter och bygder,vid centralorternas uppgift att erbjuda kommunerna fuUgod aUmän service, vidkommunikationer och vid förutsättningarna över huvud taget för behövhg kontaktmellan domstolen och domkretsens ohka delar." Utskottet betonade vidare bl. a. att stor hänsyn borde tastill synpunkter från lokalt håll rörande bygdens behov från rättvårdssyn-punktoch i fråga om service. Det har ju också föregående talare påpekat. En indragning beslutades emellertid , menbeslutet uppsköts, som vi uppfattade det, bl. a. i avvaktan på utvecklingeninom storkommunen , som kom tUl stånd genomsammanslagning av fem kommuner. De skäl för ett avvikande frän de generellabedömningarna som första lagutskottet anförde 1969 och som vi från lokalt hållofta understrukit, föreligger enligt min mening även . Jag tänker då inteenbart på avstånd och kommunikationer; vi anser också att en del har hänt sedanbeslutet fattades. a. frågan om lantmäterietsöverförande till föremål för prövning. Så har emellertid inte skett.I stället har en specialenhet inom lantmäteriet tidigare förlagd tiUHudiksvall flyttat till fr. o. m. . Den äganderättsutredning som pågår för innebärockså ett merarbete för domsagan, och lantmätarna fäster stor vikt vid att hatUlgång till fastighetsböckema i , alltså i närheten av arbetsområdet.Förutom från lantmäteriet har av såväl kommunen som banker och enskUda kraftigtunderstrukits den avsevärda försämring av servicen, som enbart bortflyttningenav fastighetsböckerna skulle innebära. Vidare pågår försök med data på detta område, varför en överflyttningtUl bara kan röra sig , varefter fastighetsdata kommeratt förläggas tUl . Därför undrar jag varför man nu först skall behövaflytta till med den delen och sedan kanske vidare till . Vid bedömningen av arbetsbelastningen för en domare tycksden enbart knytas till antalet förekommande brottmål, men enligt förd statistikhar dessa mål inte ökat i tillräcklig utsträckning inom Ljusdalsområdet. Jagskall väl inte beklaga den utvecklingen. Antalet har i detta fall hållits nere.Men, herr talman, även om en förändring har skett vid bedömningen av enkla mål,har arbetsbördan fördenskull inte minskat. De mål som tar mer än ianspråk har enligt vad jag fått veta i varje fall ökat i antal. Den ekonomiska vinst eller besparing för statsverket, somförutses av en indragning i , har också jag svårt att tro på. En nytjänst skaU ju inrättas i HudiksvaU, och möjlighet har förespeglats förpersonal att flytta med till . Det är ett tiotal anstäUda somdrabbas. Kanske är det på en del håU en låg siffra, men i anservi inte detta; där är vaqe arbetstUlfälle ett tUlskott. För mer än hälften avde anstäUda, som för övrigt innehaft mångårig tjänst vid tingsrätten, är det avolika skäl omöjligt att flytta tiU eller pendla mellan de bådaorterna. De kan inte heller erhålla annat arbete på hemorten, och jag kanförsäkra att det rått oro på denna punkt bland de anstäUda. Om fortsätter som tingsstäUe, innebär det ökadekostnader i fråga om resor och traktamenten från tUl för denpersonal som skall dit. Vad jag här sagt är ju känt för statsrådetoch departementet bl. a. från uppvaktningar och skrivelser från kommunens sida,liksom att hgger inom det inre stödområdet och utgör ett regionaltcentrum. Också jag vill åberopa vad chefen för inrUcesdepar-tementet sagt ipropositionen 1972:11 att "särskilda insatser från samhällets sida kan bliaktuella för att upprätthålla regional service". Jag viU i detta sammanhang påpeka att statsmaktens ochkommunens gemensamma ansträngningar för att stärka kommunens ställning har rönten viss framgång , och en mindre ökning av nyetablering har ägtmm. Det är därför synnerligen angeläget att redan befintlig statlig verksamhetej utan verkligt tvingande skäl förflyttas därifrån, och enligt min uppfattningkan inte sådana skäl anses föreligga. Som jag sagt har skälen för ett bibehållande avtingsrätten i framförts vid ett flertal tUlfällen, men jag har införkammaren önskat påpeka några av dem. Jag viU tiU sist understryka, attavgörande för min egen del utöver det som här har sagts är mina farhågor för enaUvarlig försämring av servicen tUl invånarna i regionen, att det blir enförsämring av den statliga servicen, om förslaget beträffande tingsrätten iLjusdal genomföres. Jag beklagar, att min uppfattning härvidlag avviker frånstatsrådets och reservanternas. Jag kommer alltså att stödja utskottets förslagi en kommande votering. HerrERNULF (fp): Jag lyssnade med stort intresse påjustitieministerns inledningsanförande. Särskilt intressant tyckte jag det varhan nämnde om att en regionalpolitisk bedömning i sådana faU där övervägandenaännu inte är slutförda kanske skulle kunna ge ett något annorlunda resultat ände beslut som fattades . Om jag rätt fattade justitieministerns mening med dettaskulle det kunna innebära att om statsrådet hade haft frågan omLjusdalsdomsagans indragning till prövning så vore det möjligt att deregionalpolitiska synpunkterna skulle leda tUl att man behöll domsagan. Men nuhar man bestämt sig och vill inte ändra sig. Om denna mintolkning är riktig så anser jag att man, om nya omständigheter har tUlkommitsedan ett beslut fattades, så länge det över huvud taget är möjligt skaU rättatill den tidigare bedömningen som i belysning av senareomständigheter har visat sig önskvärd att ändra. Låt vara att man har lagt ned300 i förbättringar på den andra domsagan, men det är ju inte heltbortkastade pengar. Det kan kanske ändå vara bra för dem som arbetar där att fånya eUer förbättrade lokaler. I regionalpolitiskt sammanhang är det ju inteheller en alldeles oöverkomlig summa. Med den utgångspunkt som jag tyckte migmärka hos justitieministern och som vi väl i någon mån fick en antydan om vidutskottsbehandlingen, där statsrådet var vänlig nog att närvara, så tycker jagatt så länge man kan ändra en sak så skall man göra det om det finns skäl fördet. Sedan nämnde statsrådet någonting om arbetsbördan förlagmannen vid domsagan. Jag kan inte bedöma den saken, men jag tyckte attstatsrådet bara nämnde de mål lagmannen har att handlägga. Jag fick ingen klarheti hur stor del av lagmannens arbetsbörda som justitieministern anser att hansbefattning med inskrivningsavdelningen utgör. Det måste ju läggas tiUbehandlingen av målen och kan möjligen förändra bUden av hans arbetsbörda. Den slutsats som justitieministern sedan kom fram till,att om man skulle göra en sådan ökning av domareresurserna som det här skullebli fråga om för hela domarekåren, så skulle de ökas . Jag tyckteatt statsrådet nämnde 85 domaretjänster, men det var väl mera skämtsamt menat.Om man av regionalpolitiska skäl och av hänsyn till aUmänheten i domstolenskulle ha en domare som inte är fuUt sysselsatt, så vore det därmed intenödvändigt att alla andra domare i landet får en mindre arbetsbörda än de kanklara av. Däremot kan jag hålla med justitieministern om att ur snävarbetsorga-nisatorisk synvinkel är dessa endomaredomsagor naturligtvis inte enlyckad anordning, om man nämligen bara ser det från det allmännas, dvs. Jag skuUe ställa mig tveksam till att man bara angav sådana skäl, menvi är väl alla överens om att det är hänsynen tiU den allmänhet som bor idomkretsen som utgör motivet till att domstolen bör bibehållas. Därför tyckerjag att vissa arbetsorganisatoriska invändningar måste få vika. Tingsrätten i är väl ändå på sitt sätt ett särfallbland de frågor vi hittUls har behandlat. Men jag tror att justitieministernhar rätt så till vida att det kan uppkomma liknande fall om man nu skulle låtatingsrätten i få vara kvar. Jag hoppas, om nu uttalarönskemålet att tingsrätten i skall få vara kvar, att justitieministerngör samma bedömning i de nya fallen om skälen där är lika starka för att ocksårespektive ort får behåUa sin domstol. Man skall naturligtvis behandla likafall på samma sätt. Rent arbetsorganisatoriskt finns det ett krux medendomaredomsto-larna, nämligen den omständigheten att det vid särskUdhuvudförhandhng i tvistemål skall vara tre juristdomare som dömer. Även omdessa mål inte är så många vid dessa små domstolar, är detta ettproblem. Jag skall ta upp en fråga som jag framförde redan isamband med riksdagsbeslut om domkretsindelningen, nämUgen om detverkligen är nödvändigt att ha en hkadan sammansättning vid särskildhuvudförhandling i tvistemål vid alla domstolar. Jag anser nämligen att deförhållanden som motiverar den ena eUer andra sammansättningen är olika i olikadelar av landet.I större samhällen är en sammansättning med tre juristdomare mycket bra, medhänsyn till de mål som där förekommer och de nämndemän som där finns dessahar inte samma kännedom om befolkningen i den stora orten som nämndemän imindre orter har. Men ute i mindre orter, där målen är av en annan beskaffenhetoch där nämndemännen känner befolkningen och orten bättre, tror jag attsammansättningen juristdomare med nämnd i dessa tvistemål är likvärdig med ensammansättning med tre juristdomare. Därför vill jag vädja tiU justitieministern att han, om nuriksdagen skulle uttala att bör behåUa sin domstol, funderar över omdenna enhetlighet i sammansättningen verkligen motiveras av enhetlighet i deomständigheter som bör vara bestämmande för sammansättningen. Eller kan detmöjhgen vara så som jag nämnde att sammansättningen med trejuristdomare är överlägsen i större samhällen, medan sammansättningenjuristdomare med nämnd är likvärdig på mindre orter? Skulle justitieministernsvara ja på den senaste frågan och vidta åtgärder i enlighet därmed skulle enbesvärlighet i fråga om själva arbetets anordnande bortfaUa om fårbehåUa sin domstol. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifal) till dels utskottetshemställan, dels reservationen av fröken m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan fröken votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaUer justitieutskottets hemställan i betänkandetnr 44 punkten A röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av fröken m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåfröken begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat; § 6 Föredrogs trafikutskottets betänkande nr 29 ianledning av propositionen 1973:170 angående utgifter på tilläggsstat 1 tillriksstaten för /74 i vad avser anslag inom kommunikationsdepartementetsverksamhetsområde jämte motion. Utskottets hemställan bifölls. dis trikt sv e terinär- m. m. § 7 Ändringi distriktsveterinärorganisationen, m. m. Föredrogs jordbmksutskottetsbetänkande nr 51 i anledning av propositionen 1973:178 med förslag till ändringi distriktsveterinärorganisationen, m. m. jämte motioner. 1 propositionen 1973:178 hadeKungl. Maj:t, under åberopande av utdrag av statsrådsprotokollet överjordbmksärenden för , föreslagit att godkänna de ipropositionen förordade riktlinjerna för ändring idistriktsveterinärorganisationen, m. m. I detta sammanhang hade behandlats motionerna 1973:2125 av herrar i () och iAlingsås (fp) vari hemställts att vid sin behandling av propositionen1973:178 gav Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts beträffande beräkningsunderlag,distriktens storlek, antalet tiänster samt två distriktsveterinärer iHerrljunga, 1973:2126 av i (c) vari hemställts att vid sin behandling av Kungl. Maj;tsproposition 1973:178 uttalade 1. att det totala antalet veterinärtiänsterfastställdes till minst 315, 2. att reseavståndet från stationeringsorten iregel inte fick bli mer än högst enkel resa, 3. att antalet tjänster iförhållande till propositionens förslag utökades med minst två för ochatt och blev stationeringsområden med var sin tjänst, 1973:2127 av i m. fl. (c, s, m, fp, vpk), 1973:2128 av herrar () ochCarlsson i (c) vari hemställts att vid behandlingen avKungl.