prot · FW09105 · 1973-12-31 00:00:00 — b) med bifall tillmotionen 1973:1801 yrkandet 2 avslå förslaget till lag om ändring ibrottsbalken, såvitt avsåg föreslagen ändring i 6 kap. 5 § denna balk, Äktenskapslagstiftningen m. rn. 6. beträffande giftomannasamtyckeav herrar i (fp), (), i (c) och () som ansett att utskottet under 7 bort hemställa, att med förklaring att propositionen i dennadel inte kunnat oförändrad antas med bifall till motionen 1973:1796 yrkandet2 och med avslag på motionen 1973:1799 yrkandet 4 för sin del skulle anta 2kap. 2 § i förslaget till lag om ändring i med avreservanterna föreslagen lydelse, 7. beträffande formen för ingåendeav äktenskap av (vpk) som ansett att utskottet under 8 bort hemställa, att skulle med förklaring att propositionenicke kunnat i denna del godkännas i anledning av motionen 1973:1793, såvittnu var i fråga, hos Kungl. Maj.t anhålla om förslag till nya bestämmelser omregistrering i enlighet med vad reservanten förordat, 8. beträffandeformen för ingående av äktenskap av herrar i (fp), () och i (c), () samt herrar () ochOlsson i (c) som i fråga om utskottets motivering ansett att viss delav utskottets yttrande skulle ha av reservanterna angiven lydelse, 9. beträffande detborgerliga vigselformuläret av herrar i (fp), () ochWinberg (m) som ansett att utskottet under 9 bort hemställa, att med anledning av propositionen och motionen1973:1796 yrkandet 3 gav Kungl. Maj:t till känna vad reservanterna anförtrörande förslagen om olika alternativ till det nuvarande formuläret, 10. beträffande de frivilligafamiljerådgivningsbyråerna av herrar i (fp), () och i (c), () samt herrar () och i (c) som ansett att utskottet under 14 bort hemställa, att med anledning avmotionen 1973:1797 yrkandet 7 hos Kungl. Maj:t begärde skyndsam utredning -genom socialutredningen eller på annat sätt - om ekonomiskt stöd till defrivilliga familjerådgivningsbyråernas verksamhet och fortsatta utbyggnad, I 1. beträffande hänvisning i 14 kap. GB till lagen om medling av herr Äktenskapslagstiftningen m. m. (), fröken i (s), (), (), herrarAndersson i (s) och (vpk) samt i (s)som ansett att utskottet under 15 bort hemställa, att med avslag påmotionen 1973:1791, såvitt nu var i fråga, beslutade att 14 kap. GB skulleupphöra att gälla, 12. beträffande införande avinstitutet betänketid av (vpk) som ansett att utskottet under 24 bort hemställa, att med bifall till motionen 1973:1793, såvittnu var i fråga, hos Kungl. Maj:t skulle anhålla att förslag till ändradebestämmelser på ifrågavarande område i enlighet med vad reservanten förordatförelades höstriksdag, 13. beträffande institutetbetänketid av () som ansett att utskottet under 25 bort hemställa, att med förklaring att propositionen i dennadel inte kunnat oförändrad antas med bifall till motionerna 1973:1799yrkandet 3, 1973:1801 yrkandet 3 och 1973:1803 samt med avslag på motionerna1973:1738 yrkandet 2, 1973:1778, 1973:1796 yrkandet 6 och 1973:1797 yrkandet 2för sin del skulle dels anta 11 kap. 1 § i förslaget till lag om ändring igiftermålsbalken med av reservanten föreslagen lydelse, delsbesluta att 1 1 kap. 2 § i förslaget skulle utgå, 14. beträffande institutetbetänketid av herrar i (fp), () och i (c), () samt herrar () och i (c) som ansett att utskottet under 25 bort hemställa, att med förklaring att propositionen i dennadel inte kunnat oförändrad antas med bifall till motionerna 1973:1738yrkandet 2, 1973:1778, 1973:1796 yrkandet 6 och 1973:1797 yrkandet 2 samt medavslag på motionerna 1973:1799 yrkandet 3, 1973:1801 yrkandet 3 och 1973:1803för sin del skulle dels anta 11 kap. 1 och 3 §§ i förslaget till lag omändring i med av reservanterna föreslagen lydelse, delsbesluta att 11 kap. 2 § i förslaget skulle utgå, 15. beträffande bestämmelser omlaga kraft av (vpk) som ansett att utskottet under 27 bort hemställa, att i anledning av motionen 1973:1793 hos Kungl.Maj:t skulle anhålla att förslag till lagändring förelades höstriksdagi enlighet med vad reservanten förordat. 16. beträffande underhållsbidrag av (vpk)som ansett att utskottet under 28 bort hemställa, att med avslag på motionen 1973:1799 yrkandet 1och med bifall till motionen 1973:1793 yrkandet 7 hos Kungl. Maj:t skulleanhålla att förslag till ändrade regler om underhållsbidrag förelades , 17. beträffande egendomsordningen av (vpk)som ansett att utskottet under 29 bort hemställa, att i anledning av motionen 1973:1793, såvitt nuvar i fråga, hos Kungl. Maj:t skulle anhålla att motionen och reservationenöverlämnades till familjelagssakkunniga för att läggas till grund för detfortsatta utredningsarbetet. Äktenskapslagstiftningen m. m. 18. beträffande möjlighet förfadern att få vårdnaden om utomäkten- skapligt barn av (vpk) som ansett att utskottet under 31 bort hemställa, a) att med förklaring att propositionen idenna del inte kunnat godkännas - i anledning av motionen 1973:1793, såvitt nuvar i fråga, hos Kungl. Maj:t skulle anhålla att förslag till ändrade regler omvårdnaden av barn förelades höstriksdag i enlighet med vad reservantenförordat, > b) att skulle avslå motionen 1973:1796 yrkandet 7, 19. beträffande möjlighet förogifta föräldrar att utöva vårdnaden gemensamt av (), () och (vpk) som ansett att utskottet under 32 bort hemställa, att med förklaring att propositionen i dennadel inte kunnat oförändrad antas - med bifall till motionen 1973:1779 och medanledning av motionerna 1973:1793, såvitt nu var i fråga, och 1973:1795 för sindel skulle a) besluta att iförslaget till lag om ändring i skulle införas i 6 kap. en ny 12 a § med av reservanterna föreslagen lydelse, b) anta II kap. 1och 2 §§ i förslaget till lag om ändring i med avreservanterna föreslagen lydelse, 20. beträffande umgängesrätt avherr (vpk) som ansett att utskottet under 33 bort hemställa, att - med förklaring att propositionen i dennadel inte kunnat i oförändrat skick godkännas med bifall till motionen1973:1798 beslutade att ändra 6 kap. 10 § och för sin del antastadgandet i av reservanten angiven lydelse, 21. beträffande homosexuellassamlevnad av herrar () och () som i fråga om utskottets motivering ansett att viss del av utskottets yttrande skulle ha av reservanterna angiven lydelse. Till betänkandet hade fogats särskilda yttranden 1. beträffandeallmänna synpunkter pä äktenskapet av herrar i (fp),i (c) och (), () samt iSundsvall (c), 2. beträffandebehörighet att medla av (). 3. beträffande vilka som skulle utses till medlare avfröken i (s). Ä ktenskapslagstift-ningen m. m. 4. beträffandeprocessuella bestämmelser angående betänketid av i ,och i (samtliga c), 5. beträffandemöjlighet för fadern att få vårdnaden om utomäkten-skapligt barn av herrarLidgard (m) och (), 6. beträffandesamlevnad mellan flera parter än två av (vpk) samt 7. av herrarLidgard (m) och (). Maj:t hade i propositionen 1973:23, underåberopande av utdrag av statsrådsprotokollet över justitieärenden för den 9februari 1973, lagt fram förslag till ändringar i jordabalken m. m.Lagutskottet hade behandlat lagförslagen med undantag för bestämmelserna i 12kap. 33, 45 och 47 a §§ i sitt betänkande 1973:13. Utskottets betänkande hadegodkänts av . Lagförslagen skulle träda i kraft den (SFS1973:187-195). Bestämmelserna i 33, 45 och 47 a §§ var beroende av att de genom propositionen 1973:32 framlagda förslagen till lag om ändring igiftermålsbalken, såvitt avsåg avskaffandet av hemskillnads- och återgångsinstituten,samt lag om ogifta samboendes gemensamma bostad skulle antas av riksdagen.Utskottet hade i sitt betänkande 1973:20, såvitt nu var i fråga, enhälligttillstyrkt lagförslagen. Förslaget till lag om ogifta samboendes gemensamma bostadbehandlade rätten till bostaden när ogift man och ogift kvinna som hadesammanlevt under äktenskapsliknande förhållande upplöste samlevnaden. Lagen varutformad efter mönster av lagen med särskilda bestämmelser om makars gemensammabostad. Den av parterna som inte hade hyres-eller bostadsrätten fick rätt attmot lösen överta denna, om han bäst behövde bostaden och det med hänsyn tillomständigheterna kunde anses skäligt. Om parterna inte hade eller haft barntillsammans fick övertagande dock ske endast om det förelåg synnerliga skäl.Den nya lagstiftningen skulle träda i kraft . I detta sammanhang hade behandlats motionen 1973:1626 avfru m. fl. (m) vari hemställts att skulle besluta attbestämmelserna i 12 kap. 47 § jordabalken om makes rätt till gemensam bostadskulle äga tillämpning i fråga om ogifta samboende endast i det fallhyresgästen anmält samboende till hyresvärden före upplösningen av samlevnaden. att i anledning av propositionen 1973:23 och medavslag på motionen 1973:1 626 för sin del skulle anta av utskottet utarbetatförslag till lag om ändring i jordabalken. Reservation hade avgivits av herrar () ochWinberg (m) som ansett att utskottet bort hemställa, att i anledning av propositionen 1973.23 ochmotionen 1973:1626 för sin del skulle anta det av utskottet utarbetadeförslaget till lag om ändring i jordabalken med den ändringen att 47 a § skulle erhålla av reservanterna föreslagen lydelse, innebärande att samma rätt som tillkommake i fråga om besittningsskydd vid hyra av bostad skulle gälla endasthyresgäst som till hyresvärden anmält samboende. A ktenskapslagstift-ningen m. m. Det är tämligen glest mellan de storareformerna på äktenskapsrättens område. lag bestodi långa stycken oförändrad . Den nuvarande antogs1920. Den är alltså gammal. Det lagförslag som vi nu skall diskutera är en etapp påvägen mot en ny giftermålsbalk, som förhoppningsvis skall vara färdig innandetta årtionde har gått till ända. giftermålsbalk har, och det med rätta, fått etthögt anseende både i vårt land och internationellt. Den var för sin tid ettförnämligt lagverk, både realistiskt och framsynt. Den stora principiellanyheten i balken var att man och kvinna blev likställda inför lagen. Tidigarevar mannen familjens rättsliga överhuvud. Likställigheten mellan makar iäktenskapslagstiftningen var uttryck för ett radikalt nytänkande. Mengenomslagskraften i detta nytänkande begränsades naturligt nog av den socialaverkligheten. Lagen kunde inte ändra det faktum att det varmannen som måste försörja familjen genom förvärvsarbete och att de andrafamiljemedlemmarna var starkt beroende av honom. Familjen var för de flesta denenda trygghetsgarantin. Föräldrarnas skyldighet att ta hand om sina barnmotsvarades av en skyldighet för barnen att försörja föräldrarna på derasålderdom. Familjen var en hushållsgemenskap som ofta rymde tre generationer. Lagstiftaren måste givetvis ta hänsyn både till dessarealiteter och till de tänkesätt som var förhärskande. Därförkunde äktenskapet inte konsekvent göras till en makarnas egen angelägenhet.Samhällets intresse av äktenskapens bestånd var så påtagligt att restriktivaskilsmässoregler var ofrånkomliga. Visserhgen införde man en möjlighet förmakarna att komma överens om att skiljas efter medling och hemskillnad, men ommakarna inte var överens fanns ingen ovillkorlig rätt till skilsmässa för densom ville frigöra sig från äktenskapet. Och även efter skilsmässan kvarstod iprincip äktenskapets ekonomiska förpliktelser i form av enunderhållsskyldighet som kunde vara den berättigade makens livstid ut. I fick inflyta etiska normer försammanlevnad mellan makarna. Den som bröt mot dessa normer blev i olikahänseenden ganska illa ställd. Om äktenskapet upplöstes riskerade den somansågs ha skuld till skilsmässan att inte få vårdnaden om barnen. Viduppdelningen av det gemensamma hemmet kunde han eller hon tvingas att avståegendom som skadestånd till andra maken, till den förfördelade parten.Underhållsbidrag som annars skulle ha utgått gick den skyldiga makenregelmässigt 2 protokoll 1973. Å ktenskapslagstift-ningen m. m. Så var bestämmelserna 1920. Sådana är bestämmelserna i detväsentliga fortfarande. I praxis har det emellertid skett en betydandeutveckling. förekommer det t. ex. knappast att någon, som vill skiljas,til syvende og sidst vägras äktenskapsskillnad. Underhållsskyldigheten mellanmakar är fortfarande en levande realitet, och den är inte oväsentlig, menutrymmet för livsvariga underhållsbidrag är utomordentligt begränsat. Denna utveckling, som har skett i praxis, speglar deförändringar i samhälle och tänkesätt som har ägt rum under . Familj ochäktenskap är fortfarande av grundläggande betydelse. Äktenskapet är nu liksomtidigare för det stora flertalet människor den naturliga formen förfamiljebildning. Sammanhållningen inom familjen tillgodoser föräldrarnas ochbarnens behov av trygghet och samhörighet med andra. Men ändå får man säga attde förändringar som skett under är ganska omvälvande. Tregenerationshushållet har försvunnit. Familjebanden är, även omde är betydelsefulla inte minst på det psykologiska planet, ändå inte den endaekonomiska och sociala trygghet som står människorna till buds. Individen är med andra ord inte på samma sätt som förrberoende av sina anhöriga. Samhället har gått in och tagit ansvar förmänniskornas välfärd. Särskilt barn, sjuka och gamla har blivit föremål församhällets stöd och omsorger. Utbildningen har demokratiserats, arbetsmarknadenär på väg att förändras i riktning mot en verklig likställighet mellan män ochkvinnor. Vid tillkomst hade av de giftakvinnorna förvärvsarbete utanför hemmet. är motsvarande siffra ca 60procent. De flesta äktenskap är fortfarande livsvariga, och detfinns knappast någon grund för att tro att nutidens människor sätter kraven påsolidaritet inom familjekretsen mindre högt än tidigare generationer. Däremottorde allt fler människor betrakta det skuld- och strafftänkande som kan spårashär och var i som föråldrat eller rent av anstötligt. Mot denna bakgrund är det givet att förreller senare måste bli föremål för en genomgripande revision. Man kannaturligtvis alltid ha olika meningar om när tiden är inne för att gripa sig anmed en ny lagstiftning. Det blir ofrånkomligen övergångsproblem och övergångsbekymmerhur man än gör, eftersom förhållandena är så olika för olika individer, förolika generationer och för olika orter och bygder i samhället. Ännu ansågs det tillräckligt att man gjordeen teknisk översyn och angrep vissa detaljproblem, inte främst i syfte att fåtill stånd några sakliga reformer utan för att uppnå en ökad nordiskrättslikhet. Ett utredningsarbete efter de riktlinjerna utfördes i , som arbetade . Tyvärr ledde detarbetet inte till några mera påtagliga resultat. Men när familjerättskommitténkom med sitt betänkande utbröt en livlig debatt kring äktenskapet ochäktenskapsrätten. Den debatten visade att det fanns en opinion för reformer för nödvändigheten av reformer. Och så mognade beslutet om enmodernisering av äktenskapsrätten fram. tillsattesfamiljelagssakkunniga, och avlämnade kommittén det betänkande somligger i botten på det aktuella lagstiftningsärendet. Som jag antydde kommer det nu framlagda betänkandetfrån familjelagssakkunniga att följas av ytteriigare ett, som behandlarresterande delar av äktenskaps- och familjerätten. Den här gången är det iförsta hand fråga om reglerna om ingående och upplösning av äktenskap. Nästagång kommer underhållsskyldigheten, egendomsförhållandena och övriga ekonomiskafrågor upp. Självfallet skall jag inte ta kammarens tid i anspråk meden rekapitulation av innehållet i propositionen. Låt mig bara peka på vad somenligt min mening är det principiellt och sakligt mest väsentliga i reformen. För det första: Skilsmässoreglerna ändras så att en makealdrig skall kunna vägras skilsmässa. En dom på äktenskapsskillnad måsteföregås av en betänketid , om makarna är oense i skillnadsfråganeller om de har underåriga barn. Men den som efter moget övervägande hållerfast vid en önskan att upplösa sitt äktenskap skall alltid ha en ovillkoriigrätt till äktenskapsskillnad. Därmed förverkligas principen om äktenskapet somen form för frivillig samlevnad mellan självständiga individer. För det andra: skall inte längre innehållanågra bestämmelser som utgår från att domstol skall fastställa vem som är skuldtill upplösningen av ett äktenskap. Det skall inte spela någon roll vare sigför rätten till skilsmässa, för vårdnaden om barnen, för rätten tillunderhållsbidrag eller för bodelningen om någon av makarna genom otrohet ellerpå annat sätt har vållat äktenskapets upplösning. Därmed befrias domstolarnafrån en i grunden omöjlig uppgift, och många människor besparas obehaget att ien process ställa ut sitt privatliv till beskådande och bedömande avutomstående. Propositionen innehåller också vissa bestämmelser somberör familjer där föräldrarna inte är gifta med varandra. Det är bestämmelsersom tar sikte pä skilsmässoliknande situationer. Om en familj där föräldrarnainte är gifta med varandra upplöses, skall enligt vad som föresläs i propositionenfrågan om vårdnaden om barnen och om rätten till bostaden bedömas på samma sättsom vid en vanlig skilsmässa i ett äktenskap. Vårdnaden skall alltså tilläggasden som kan erbjuda barnen det bästa hemmet, och bostaden skall gå till den avföräldrarna som bäst behöver den. Detta är en förstärkning av barnens rätt, enförstärkning som jag också vill räkna till de både principiellt och sakligtbetydelsefulla reglerna i denna reform. Det är, som jag redan har sagt, i det här sammanhangetfråga om en modernisering av äktenskapsrätten. kan man av den allmännadebatten ha fått det intrycket att vi skulle vara i färd med att genomföranågra revolutionerande nyheter inom äktenskapsrätten. Så är knappast fallet,och detta av två skäl: dels därför att mycket av förändringar redan har skett ipraxis, dels därför att lagstiftningsarbetet har utgått ifrån några enkla ochegentligen ganska självklara tankar. Utgångspunktennär vi har lagstiftat har helt enkelt varit att vi måste Äktenskapslagstift-nirjgen m. m. respekteramänniskornas frihet att själva utforma sitt personliga liv. Vi måste respekteraderas val av samlevnadsform och deras vilja att själva bestämma vilka etiskanormer som skall gälla för deras familjeliv. Lagstiftarens ambitioner blir då relativt begränsade. Dekan begränsas till att tillhandahålla lösningar på praktiska problem, ocharbetet kan inriktas på att reglerna skall få en sådan utformning att de kanaccepteras av praktiskt taget alla människor. Vi tror att om man arbetar medden målsättningen, blir det möjligt att bevara äktenskapet som den normala ochnaturhga formen för familjebildning för det helt övervägande flertaletmänniskor. Det är naturligtvis från flera synpunkter önskvärt att så sker. Densjunkande giftermålsfrekvensen är ju i sin mån ett vittnesbördom de risker som man löper om man icke moderniserar äktenskapsrätten. Det kan konstateras att en modernisering aväktenskapsrätten utifrån dessa utgångspunkter också torde ha mycket storautsikter att vinna en praktiskt taget allmän accept. Redan närfamiljelagssakkunnigas betänkande var på remiss fick det ju i det stora helaett gynnsamt mottagande; det gäller i varje fall de huvudprinciper som jag häri största korthet har redogjort för. De principerna accepterades från de mest skildahåll. De accepterades av politiska ungdomsförbund och kvinnoorganisationerlikaväl som av ärkebiskopen och av flera domkapitel. Men det är sant att på en del punkter förekom ändå idetaljfrågor eller i begränsade frågor ganska hård kritik från vissa häll.Det har varit vår ambition i detta lagstiftningsärende att lyssna noga påkritik och att ta hänsyn till sakliga argument. Vi har kanske varit ännu meraambitiösa i det stycket än man normalt är i andra lagstiftningsärenden, och dettror jag det finns mycket goda skäl för. Det här är en lagstiftning som är avden arten att den griper in ipraktiskt taget varje människas personliga liv,och då är det ju rätt viktigt att den är ordentligt förankrad - inte bara här iriksdagen, för övrigt, utan också utanför detta hus. Därför tog vi som sagt hänsyn, och vi har gjort en deljusteringar i familjelagssakkunnigas förslag. Vi har också något begränsatreformens räckvidd. a. genomför vi inte förslaget frånfamiljelagssakkunniga att göra vigseln till en helt frivillig ceremoni vidsidan av lagstiftningen. Inte heller genomför vi ett förslag att ogiftaföräldrar skall kunna gemensamt ha vårdnaden om sina gemensamma barn medan desammanbor. Det sistnämnda finns det väl ganska mycket som talar för, men jag skallinte fördjupa mig nu i special frågor. Våra argument framgår av propositionen,och frågan lär återkomma här under debatten. Det viktiga är för mig att peka på hur vi verkligen i dethär ärendet varit angelägna att ta hänsyn, att lyssna på kritik. Detta har väli viss mån varit framgångsrikt, att döma av reaktionen . Närlagrådsremissen offentliggjordes var det, såvitt jag kunde avlyssnareaktionerna, nästan en samstämmig kör av bifall. Det var bara de mestförhärdade konservativa organen av moderat- och folkpartimärke som stod på sigi motstånd och missnöje. På en del håll i landet fanns centerpartitidningar somskröt med att nu har regeringen anslutit sig till centerpartiledamotensförslag, och utnämndes till hjälte. Jag vill gärna erkännahans rätt till den hjälteglorian.Det är riktigt att vi har lyssnat på liksom vi har lyssnatpå många andra. Vi har tagit hänsyn till meningar liksom vihar tagit hänsyn också till mycket av annan kritik, därför att vi velatordentligt förankra detta lagförslag. kan man möjligen, när man från debatten kringlagrådsremissen kommer över till riksdagsbehandlingen och studerar detutskottsbetänkande som vi har fått pä bordet, fråga sig om enigheten eller denstora uppslutningen gått till spillo. Detta är ju ett digert betänkande,försett med 21 reservationer och 7 särskilda yttranden. Vad har hänt? Den somtränger in i betänkandet och gör sig mödan att läsa igenom reservationerna ochde särskilda yttrandena skall emellertid snabbt bli lugnad. Han finner attdessa reservationer och särskilda yttranden ingalunda slår sönder intrycket aven bred uppslutning kring reformen i dess huvuddrag. Det tycker jag ärutomordentligt glädjande. Det är egentligen, såvitt jag kan se, bara två partier avde fem här i representerade som på ett mera markant sätt skiljer utsig. Det är för det första kommunisterna som säger att de egentligen inte villbehålla äktenskapets särställning i det rättsliga systemet utan vill ersättaäktenskapslagstiftningen med en lagstiftning om samlevnad som skall kunna gällaför alla möjliga olika samlevnadsformer. Jag skall inte polemisera mot dentanken i sak. Jag bara konstaterar att om man i likhet med oss har ambitionenatt få en lagstiftning som accepteras av så gott som alla är den kommunistiskapropån tämligen omöjlig. För det andra har vi . De skiljer naturligtvisockså ut sig. De yrkar avslag på propositionen. Vad hade vi väntat annat? Vihar ju alla upplevt hur ute i landet på sina jubelmöten och i sinatidningar beskärmar sig över otryggheten i samhället, den allmännanormlösheten, familjebandens upplösning. Enhgt är socialdemokraternaden stora boven i dramat, och det verkliga attentatet mot familjen detta harvi hört är den tilltänkta lagstifningen rörandeäktenskapet. Men om vi går till betänkandet igen och ser på det moderataavslagsyrkandet kan vi icke undgå att bh något litet förvånade, därför atttrots denna oerhört upprörda inställning till den reform som vi står i begreppatt besluta om går inte rakt på sakfrågorna och avstyrker dettasåsom helt samhällsfördärvande. Jag frågar: När det gäller tanken att äktenskapet skallvara frivilligt och att ingen ytterst skall kunna vägras skilsmässa,tillbakavisar den? Jag ser inget av det i moderaternasreservationer eller särskilda yttranden. Den här tanken att domstolarna skallbefrias från att rota i människornas privatliv, att folk skall slippa lägga utsitt privatliv inför domstolarna och att det inte skall förekomma någrasanktioner, några straff eller skadestånd eller andra påföljder för en make somi äktenskapet har brutit mot etiska samlevnadsnormer tillbakavisas den? Jagser ingenting av det i moderatemas reservationer och särskilda yttranden. Nej, när yrkar avslag på propositionen, dåsker det påi formella grunder.