prot · FW09132 · 1973-12-31 00:00:00 — har forskare tagit fram sprängämnen som inte innehållernitroglycerin, och de som hanterar sådana sprängämnen behöver inte ha dennahuvudvärk. Ett annat exempel ur levande livet har jag hämtat ur sistanumret av fackförbundstidningen , träkarteUens tidning. SigurdKlockares besök i sin gamla hembygd . har där investerat 13 mUjoneri ett toppmodernt sågverk. Det är en mycket uppskattad investering. Man sågardär i genomsnitt 2 400 stockar per dag. Så tiU artikeln. Under rubrikenstår det; "Men det avgörande hgger på arbetsmiljösidan.BuUret och dånet, vibrationerna, har man inte kunnat få bukt med. Den endatrösten är att forskning pä området pågår. Också sågverk mäste bliarbetsplatser där man ska kunna tala med varandra i samtalston, utan att som nuanstränga stmpe och öron. När ramarna är igång skakar också kontorsbyggnaden som ettsåll, huset har också döpts tiU 'Skaksållet' och det berättas att trädenskvistar darrar på tre kms håll." Så långt den här redaktören som hoppas påforskningen. Det är ett referat från en arbetsmiljökonferens anordnad avTekniska mässan i där MetaU och varmedarrangörer. chef , som talade om deenorma utbUdnings- och informationsbehov som finns på arbetsmUjösidan ,tryckte på att vi mäste utbUda cheferna, företagsledarna, i dessa frågor. Undermbriken "UtbUda chefen" säger han enligt MetaUarbetaren; "Det vore närmast lättsinnigt att inskränkaarbetsmiljöutbildningen tiU skyddsombud, arbetsledare och liknande. UtbUdningenpå arbetsmUjöområdet måste genomsyra alla nivåer och aUa utbUdningsformer. ArbetsmUjöfrågorna ska nu släppas in i gymnasieskolansstudieplaner. De borde också in på ett tidigt stadium i . Och jagkänner stor oro över det avstånd som råder, mellan högre utbUdning och vardagpä jobbet. Oroad därför att det kan betyda att utveckhngen mästeinvänta den högre utbildningen. ArbetsmUjön mäste in i utbUdningen avplanerare, tekniker, inköpare och företagsledare. står färska civihngenjörer, utan att ha fått en endatimmes utbildning i de här frågorna, som överordnade tUl skyddsombud ocharbetsledare. Ändå är det civiUngenjörema som ska fatta besluten, ge beskedenoch lösningarna." Det är enmärkhg ordning, kommenterade . Han fick medhåll av direktör ,, som kommenterade: "Samhället bör verkligen ta sig i kragen när detgäller teknikerutbildningen. Teknikerna gör närmast fuUändade maskiner ur effektivitetssynpunkt. Men när det gäller buUer och andra miljöaspekter, dåfinns inte samma ambition. Där slutar tänkandet." Så, herr talman, några ord om reservationen 20 som jagyrkar bifall till. Jag pekar där på nödvändigheten av att denarbetsvetenskapliga utbildningen och forskningen kommer tiU stånd vid vårauniversitet och tekniska högskolor. I propositionen 130 berör statsrådetAspling de planer som bl. a. den nya tekniska högskolan i framlagt ochsom skall prövas i samband med budgetarbetet. Högskolan har ägnat storuppmärksamhet åt arbetsmUjöfrågorna. Man vUl hos de bhvande civU-ingenjörernainskärpa vikten av att tekniken anpassas tiU människans fysiska och psykiskaförutsättningar. 1 utbildningsplanerna ingår också att skolans elever obligatoriskt skaU fullgöra minst tio månaders Åtgärder för bättre arbetsmiljö 7 protokoU 1973. Åtgärder för bättre arbetsmiljö sammanhängandepraktik på verkstadsgolvet eUer på bygget innan avslutningsåret påbörjas. Päforskningens område skall man främst inrikta sig på maskinsystem underjord föratt söka lösningar på gruvornas avgas-och bullerproblem. AUt skaU ske i intimtsamarbete med i och den fihal av arbetsmedicinskaavdelningen inom arbetarskyddsstyrelsen som finns i . Jag tror att vi måste i vårt praktiska handlande se tiUatt vi kommer tiU rätta med den dåliga arbetsmUjön. Det är nödvändigt för attskydda Uv och hälsa, men jag tror också att det frän rekryteringssynpunkt ärnödvändigt att den unga generationen får en positiv syn på det praktiskaarbetet. Skall vi i fortsättningen få gruvarbetare, järnbruksarbetare ochskogsarbetare måste arbetsmUjön radikalt förbättras. Det är ett livsviUkor inteenbart för de anställda utan för hela vårt näringshv. TiU sist, herr talman, några ord om propositionen iövrigt. Den innebär först och främst den genomgripande förändringen att deanställda får ett ökat inflytande på sin arbetsmUjö. Vidare innebär den attskyddsombuden får lagfästa befogenheter att i vissa lägen kunna avbryta ettarbete, om allvarlig fara för arbetstagarens liv och hälsa föreligger, att ingapåföljder kan utmätas för skyddsombuden i deras arbete, att skyddsombuden fårledighet med bibehållen lön för att fullgöra sina uppgifter, att utbildningenav skyddsombuden breddas, att yrkesinspektionsdistrikten utökas frän 11 tiU19, att verksamheten inom varje distrikt skaU ledas av nämnd med representanterför arbetsmarknadens parter. Innan propositionen utarbetades remitteradesförslagen tiU arbetsplatsens anställda. På så sätt kan man säga att de ärdjupt förankrade. Erforderliga medel ställs nu till förfogande förlagförslagets förverkhgande. Jag yrkar bifaU till utskottets förslag påsamtliga punkter utom pä punkten 25, där jag yrkar bifaU till reservationen 20. 1detta anförande instämde () och (). HerrLÖVENBORG (vpk): Det är jag ochsocialminister i en interpeUationsdebatt dryftade de problem som tasupp i motionen 1973 och i dagens diskussion. InterpeUationsdebattenåberopas för övrigt i betänkandet. Vid det tUlfället yppade statsrådet förståelseför de synpunkter som framfördes när det gäller hälsoriskerna för gruvarbetareoch underströk att det handlar om mycket aUvarhga frågor. Det har gått , ochunder har ingenting annat hänt när det gäUer hälsoriskerna vidgruvarbete än att problemets allvar ytterUgare understrukits. I mitt inlägg åberopade jag en undersökning som presenterades vid ett möte med i . Där fastslogs det sannolika sambandet meUanradongas och gruvarbetarnas överdödhghet i lungcancer. Tre kommunblock hadedetaljgranskats, nämhgen , och . I alla trekommunblocken, som har det gemensamt att gruvdrift är en stor näringsgren,observerades en onormalt stor överdödhghet i jämförelse med genomsnittet iandra kommuner utan gruvdrift. Samma ärpresenterades en redogörelse, som visade att i kommunblockhade 15 personer avlidit i lungcancer 1968. Alla utom trehade arbetat inom gruvindustrin. En undersökning i gav ocksåchockbesked. DödUgheten i lungcancer bland undeqordarbetare i har underåren 19501970 varit högre än bland den övriga befolkningen. Dessa uppgifter läste jag in i protokollet för snart ettår sedan. Men det finns ännu färskare. För drygt sedan lade ;sföretagsläkare i fram en ny undersökning som visade att engravarbetare i löper 14 gånger större risk än andra människor att döi lungcancer. Där man rent statistiskt hade kunnat vänta sig ett fall avlungcancer fann man i stället 14. Siffran är högre än man trodde och vad värreär: kulmen är ännu inte nådd, heter det i företagsläkarens rapport.Cancerfrekvensen kommer att bli ännu högre. Bakom det dystra undersökningsresultatet ligger säkertflera olika luftföroreningskällor. I den färska undersökning som jag här haråberopat framhåUer framför allt riskerna med radon. I hans rapportheter det bl. a. så här: "Sambandet anses numera bevisat, men att radon skullevara enda orsak till ökad lungcancerfrekvens bland gruvarbetare harifrågasatts. Ensamma, eller i kombination med radon, kan teoretiskt följandeämnen eUer ämnesgrupper tänkas vara cancerogener i gruvmiljö; ohka dieselav-gaskomponenter,spränggaser, metaUoxider, gummi, plast, smörjmedelstillsatser." Helt visst är det sä som man säger i rapporten. SambandetmeUan radon och lungcancer måste anses bevisat. Radonet består av fastapartiklar, radondöttrar, som fastnar pä ohka stäUen i luftvägarna beroende påvUken storlek de har. Radon andas aUtså in i lungorna där det avger enstrålning. Det är bl. a. den som medför de förskräckande siffror som jag nysshar refererat. Radon är aUtså en av komponenterna, men det finns flera somtUlsammans bildar en kombinationseffekt. Själva tror gruvarbetarna, och mångaexperter delar deras uppfattning, att övergängen till dieseldrift var förödandeur hälsosynpunkt. Vem som bestämde om övergängen till dieseldrift är oklart,men en sak är säker - det var inte arbetarna. Beslutet om slopande av eldriftenoch fuU satsning pä dieseldrivna fordon och maskiner fattades utan attgruvarbetama tillfrågades och mot arbetarskyddsstyrelsens rekommendationer. I berganvisningarna heter det enligt punkt17 att "tUlfredsstäUande ventilation skaU vara ordnad så att gas, dammeller dylikt inte ansamlas i en för arbetstagare skadhg eUer besvärande mängdoch så att skadlig syrebrist ej uppkommer". Berganvisningarna är ingen lag utan endast rekommendationer,och varje gruvarbetare vet att den rekommendationen inte uppfyUs. Det är istället en djävulsk brygd som underjordsarbetarna får dra ner i sina lungorvarje dag. Så här uttrycker sig en gruvarbetare i inför en gruppintervjuare från hygieniska institutionen vid : "Företaget kan aldrig lösa ventUationsproblemet sålänge dieseldriften finns kvar. Vi stär här som försökskaniner för de högahalterna av gifter. Åtgärder för bättre arbetsmiljö Åtgärder för bättre arbetsmiljö Innandieseln infördes angav Folkhälsan att förutsättningen var god ventilation och avgasrenare på alla fordon. Men det är omöjligt att ventilera ut 10 mU ortar, stigar och schakt när gruvan gått på djupet och antalet dieselfordon bara ökar. Vem har satt de höga gränsvärdena. Kombinationseffekten avdamm och gaser är inte studerad; jag misstänker att man genom rasbrytning medtorrare berg genom hela produktionskedjan kombinerat med oljedimmor och dammmed partikelstorlek 1 -2 p för transport av radondöttrar får en skadlig effektlångt under gränsvärdena. När jag är ute och kontroUmäter är luften tjock somgröt och tårarna rinner innan man når gränsvärdena. Kan det vara rätt?" Det är en gmvarbetare som uttrycker sin oro, engruvarbetare som stäUer frågan; "Kan det vara rätt?" Vi som befinneross här, i denna väl ventilerade lokal bör ställa oss samma fräga: Kan det vararätt? Har vi gjort aUt vad vi har kunnat för att förbättra arbetsmiljön för demsom under så vidriga förhållanden shter fram en stor del av vårt landsexportinkomster? Jag är besviken pä socialutskottets majoritetsyttrandeöver bl. a. motionen 80, vari krävs stopp för aU vidare utbyggnad avdieseldriften vid gravarbete under jord och utarbetandet av direktiv för engradvis nedtrappning, samt vidare att uttalar sig för ettintensifierat statligt utvecklingsarbete för att snabbt få fram miljövänhgaremaskiner och att man därvid också beaktar eldriftens möjligheter samt attgruvarbete underjord faller under strålskyddslagen. Utskottet kryper bakom formeUa argument när det gällerkravet om att klassa gruvarbetet som radiologiskt arbete och skriver; "Vadsom är radiologiskt arbete definieras i lagen. Definitionen är sädan attförekomsten av radongas i en gruva inte medfört att lagen tiUämpas pågruvarbete," Men det är ju inget argument. Vi kräver att lagenförändras därför att gruvarbetarna är utsatta för radioaktiv strålning. Det ärett obestridligt faktum. Det ger cancer i deras luftvägar. Vår motion i det avsnittet syftar bl. a. till attgruvarbetarna skall få den förlängda semester som radiologisk personal har föratt möta risken för strälningsskador. Det är helt uppenbart att samma riskföreligger för gruvarbetare. Det är också därför de är i behov av förlängdsemester. Det behovet viftar socialutskottet bort. När det gäller frågan om dieseldriften gör utskottet siginte större möda än att man citerar ur protokoUet från debatten . Men det är inte tUlräckhgt. Det har ju inte hänt någonting när det gällerdieseldriften. Det enda som har hänt är att vi har fått nya förskräckandesiffror över sambandet mellan luften i gruvan och den höga lungcancerfrekvensen.Kan man verkhgen med lugnt samvete så här lättvindigt halka över en fråga, därdet med dokument efter dokument kan påvisas att det handlar om liv och död fören arbetargrupp? Visst kan man alltid i de här sammanhangen hänvisa tillolika utredningar eller allmänt välvilhga uttalanden, men här mäste man förståatt det är bråttom. Det gäUer att handla snabbt för att rädda liv. Man måsteförstå gruvarbetarnas oro. Flera av mina bästa vänner är gravarbetare.De har sett sina arbetskamrater tyna bort . Jag delar deras oro, och dekrav som ställs i motionen är utformade på grundval av deras egna erfarenheteroch synpunkter pä vad som bör göras. Bättre sakkunskap kan vi inte få. Debatten här handlar ju om en rad ohka arbetsmUjöfrågor.AUa är viktiga. Ingen möda och inga kostnader fär sparas när det gäUer attförbättra arbetsmUjön. Detta är en av vår tids stora frågor, och gruvarbetarnabefinner sig i ett särskUt svårt läge. Deras arbetsmiljö kan svårligen jämförasmed någon annans. Och det är bråttom det viU jag än en gång understryka. Detbör ske radikala åtgärder nu och utan dröjsmål. Därför yrkar också jag bifalltill reservationen 28 av . i Huskvama (s): konstaterar i de inledandeorden i detta stora betänkande att en av de vUctigaste frågorna i 1970-taletsreformpohtik är att åstadkomma en bättre arbetsmUjö och att resultatet avsträvandena härvidlag blir av stor betydelse i kampen för att fä till stånd enförnyelse av arbetshvets villkor. Det är viktiga konstateranden som utskottethär gör, och jag vill understryka orden "i kampen för att få tUl stånd enförnyelse av arbetshvets viUkor", en kamp som i det förgångna förts underhänsynslöst motstånd frän många arbetsgivare. gör utskottet enprogramförklaring för framtiden som innebär att ingenting får lämnas åsido utanatt arbetet för att skapa en bättre arbetsmUjö måste drivas med all kraft ochaU intensitet. Bakom den utredning som lett fram tUlregeringspropositionen och utskottsbetänkandet Ugger framför allt en starkinsats och ett otrohgt hårt arbete frän den fackliga arbetarrörelsen, somframfört mycket väl motiverade krav på att arbetsmUjön skall förbättras. Ävenom det kan sägas att arbetslokaler, maskiner och arbetsmUjö över huvud tagethar förbättrats genom nyinvesteringar i fabriker, affärer och kontor, så finnsdet utan tvivel fortfarande en mängd arbetsplatser i detta land som det fordraskrafttag för att omändra och förbättra. Vad jag kan se befinner vi oss bara i början av dennydaning som är nödvändig, om man skall göra det manueUa arbetet meraattraktivt. De som söker arbete väljer inte, om de har nägot val, tristaoch smutsiga arbetslokaler eller en bristfällig maskinpark i vad gällerskyddsanordningar, när de skaU ut i arbetshvet. Utveckhngens egen lag tvingarfram förbättrade förhållanden på arbetsplatserna. Men jag vUl ytterligarestarkt betona den stora insats som fackföreningsrörelsen gjort för attåstadkomma en bättre arbetsmUjö. Den som har kontakt med människorna ute påarbetsplatserna vet vUka svårigheter som mött dem och deras representanter, närde hävdat rätten att få arbeta under rimhga förhåUanden. Skall man uppnå bättre förhållanden på detta område,behövs det verkligen att arbetshvets viUkor förnyas och förbättras. Bättrelöner, bättre mUjö, ökat inflytande, bort med arbetsgivarnas rätt att ensammabestämma - dvs. bort med § 32! med de orden skulle jag kunna markera denpohtiska arbetarrörelsens inställning, och vi är beredda att Åtgärder för bättre arbetsmiljö Åtgärder för bättre arbetsmiljö driva denkampen hårt. Vi har från socialdemokratiskt håll verkligen sökt att gä in i denhär frågan och åstadkomma ordentliga förbättringar. Det är också ett utslag avhur regeringen sett och ser pä denna viktiga fråga att man ivär historia gått direkt ut på arbetsplatserna för att höra de omedelbartberördas reaktion. Det remissförfarande som tillämpats är unikt, och jag hoppaspå och utgår ifrån att det inte bhr sista gängen som ett sådantremissförfarande tUlämpas. Det är människorna ute på arbetsplatserna somkänner problemen, och de måste få göra sin stämma hörd. De har fått göra det,och resultatet av arbetsplatsremisserna återspeglas också klart i det förslagsom nu har tUl behandling. Jag tycker att socialminister här har tagit ettutmärkt initiativ, och jag räknar på god fortsättning. Hans inledning avdebatten gav en utomordenthg bild av läget, och jag vet att han är bereddatt med all den kraft som är möjUg fortsätta strävandena att reformeraarbetslivet. Det kommer efter hand flera förslag frånarbetsmiljöutredningen. Lät mig säga att vi väntar intensivt på att få fuUföljaarbetet på att skapa en bättre arbetsmUjö och ge de anstäUda ett ökatinflytande för att kunna förbättra den egna arbetsplatsen. Det väsentligaste inslaget i det stora komplex som vi nuhar att ta ställning tUl är att skyddsombudens lagfästa befogenheter utvidgas.Skärpta regler föresläs om förhandsprövning av nya eUer ändrade arbetslokaler,effektivare sanktionsbestämmelser införs, utbildningen av skyddsombuden utökaskraftigt och skyddsinspektionen likaså, den kommunala tillsynen vid de mindrearbetsplatserna effektiviseras. Det här förslaget är egentligen det första storagreppet på att åstadkomma de förbättringar och förändringar päarbetsmUjöområdet som är nödvändiga. Jag är glad över att regeringsförslaget mötts sä positivtav utskottet. Om man bara betraktar de många reservationerna hela 31 stycken skulle man kanske kunna dra slutsatsen att det rått stor oenighet inomutskottet när vi behandlat propositionen. Så är emellertid inte fallet.HuvudUnjerna i förslaget har ingen vågat gå emot. Däremot har en rad olikadelfrågor föranlett reservationer, och jag kan inte säga annat än att det finnsexempel pä att oppositionspartierna velat kamouflera en del saker. Det hör välockså till bilden. Jag kommer i fortsättningen att beröra bara nägra av de härreservationerna. De övriga kommer mina politiska meningsfränder på den fackligasidan , och att behandla. I den gemensamma borgerhga reservationen nr 1, som gällerdet fortsatta reformarbetet på arbetsmUjöområdet, ställs bl. a. kravet attmUjöutredningen skall ges en parlamentarisk förankring. Den frågan har vi haftuppe tiU diskussion tidigare, och nägot nytt har inte framkommit. Utskottetsvice ordförande sade att det borde tas krafttag iutredningsarbetet i fortsättningen, och de krafttagen skulle ske genom att parlamentarikerträdde in. Med aU respekt, , för parlamentariker och derasmöjligheter att påverka utredningar, så tror jag inte att det i detta fallskulle ge det minsta i form av förbättringar. Utredningens ledamöter harverkligt ingående kännedom om olika problem, och jag är övertygad om att nå ett snabbt resultat - Och detviU vi - skulle man inte förbättra chanserna utan snarare göra dem mindre goda,om man införde parlamentariker i utredningen. Det är det viktigaste argumenteti den frågan. Reservanterna vUl dessutom vidga direktiven förutredningen tiU att omfatta de samhäUsekonomiska aspekterna och vill anlägga enhelhetssyn på arbetsmUjöområdet. Mot detta har utskottets majoritet anfört attdet är ett stort arbete som utredningen har kvar att utföra. Att ytterligaretynga utredningen med nya uppgifter skulle innebära att dess arbete blev än mertidsödande. Skulle man utreda vad skrivit i sin motion,där det talas om den betydelse som en aktiv reform- och regionalpohtik, enaktiv näringspoUtik och en praktisk jämhkhetspohtik har för att förbättra denpsykosociala arbetsmUjön, tror jag att vi skulle få en utredning som fingesitta väldigt . I det sammanhanget tänker jag ta upp och bemöta något avvad de borgerliga och de kommunistiska inledarna har sagt, närmast då på deområden som det tiUkommer mig att behandla. i hade ett längt citat ur enmotion av 1962 och menade ungefär som sä att man frän värt hållhar sagt att inte har ägnat mUjöfrägorna nägon uppmärksamhet. Vad vihar sagt i den debatten är egentligen det att motion från 1962inte innehöU något om den yttre mUjön. Det är ju det som hargjort så stort nummer av. Men med anledning av det citat som herr viceordföranden i utskottet anförde viU jag säga att det är bra med allmännatalesätt och fina deklarationer; det viktigaste är dock att man åstadkommerförbättringar och förändringar på det verkliga området som arbetslivet utgör.Jag skaU inte ge mig ut för att misstänkliggöra några centerföretagare, menfaktum är att enligt valstatistiken har fått väldigt mångaföretagarröster. Hur ser det ut på de arbetsplatserna, ? Det ärgärningarna som är det väsentliga. Orden väger egentligen inte så förfärligtmycket. Sedan säger herr vice ordföranden i utskottet att det harförekommit mänga försummelser pä mUjöområdet och att hela den här reformenkostar pengar. Jag är fullt medveten om att stora pengar måste satsas för skaU åstadkomma förbättringar. Men när man talar om försummelser får manändå inte glömma att lägga ansvaret där det hör hemma: hos arbetsgivarna somkämpat emot en förbättring av arbetsmUjön. Detta är det centrala. Det är judärom som kampen stär och har stått . De som haft och har kontaktermed fackföreningsrörelsen vet ju att det varit en våldsam kamp för attåstadkomma förbättringar, men man har inte aUtid haft möjligheter att genomföradem. Sedan ett par ord tiU i Äkersberga, som sägeratt skulle ha helt andra och högre politiska ambitioner än vadutskottet har. Om utskottet sade att vi skulle på ett skrattretandesätt ha följt propositionen. Jag tycker, , att även en folkpartistskall beredas några glädjeämnen. Det kan väl behövas , men attkomma och säga att skuUe vara något de högre ambitionernas partinär det gäUer arbetsmUjön, ja , det är med förlov sagt minst enöverdrift. Åtgärder för bättre arbetsmiljö Åtgärder för bättre arbetsmiljö har i sina direktiv fått aUatänkbara möjligheter att lösa de stora frågor som den har sig förelagda. är inte hjälpt av ett aUmänt uttalande i stil med det somfolkpartiet viU åstadkomma. Jag kan inte underlåta att göra en enda litenreflexion. Hur skulle det ha sett ut om man haft en borgerlig majoritetsom hade bestämt utvecklingen på arbetsmUjöområdet? Jag ställer bara frågan,. Det kanske kan ge anledning tiU nägon form av självrannsakan. säger att det är viktigt att skyddsombudenfär sin stäUning förstärkt. Det är klart att jag inte gör för vad som skrivs i tidningen , men jag kan inteunderlåta att i det sammanhanget citera ur en debattartikel just i tidningenArbetsgivaren beträffande tiUsättningen av skyddsombud. berördeju den punkten i sitt anförande. I artikeln, som var införd den 1 november1973, sägs bl. "Däremot tror jag att både arbetsledarna ochskyddsombuden i många fall är för dåligt utbildade. På arbetsledarsidan är detväl egentligen bara en fråga om att öka och intensifiera den utbUdningen. Förskyddsombuden är det dock inte så enkelt. Så länge fackföreningarna envisas med att välja sinaskyddsombud på det sätt de gör, nämhgen genom omröstningar enligt principer,som man med htet snällt överseende kan kaUa demokratiUknande, sä blir aldrigeller nästan aldrig rätt man eUer kvinna vald tiU uppgiften. Det är i de flesta faU nägot av en popularitetsomröstningoch medlemmarna har nog inte aUs klart för sig hur allvarlig frågan är. i olika har jag aldrig hörtnägon nämna skyddsombudskandidaternas kvalifikationer att sköta skyddsombudsjobbet.De enda kvahfikationer som nämnts är om han har varit aktiv och gått på möten,om han har varit sociahst och om kamraterna tycker att han är en bra kompis.Han är i regel också för bra kompis för att kunna säga åt sina kamrater när degör fel." Ja, man kan inte lasta för detta citat, menherr var inne pä liknande tongångar, även om han naturligtvis inteuttryckte det så drastiskt som skribenten i Arbetsgivaren. Det är väl ändåvåldsamma överdrifter när man försöker insinuera att skyddsombuden inte skullevara pålitliga. Jag vågar säga, utgående frän den erfarenhet jag har av deskyddsombud jag känner, att det är verkhgt omdömesgillt folk som man placeratpå dessa poster. Det är närmast en skymf mot det enorma arbete somskyddsombuden gör och har gjort att man skaU behöva läsa något sådant som dettai en tidning för de svenska arbetsgivarna.