prot · FW09101 · 1973-12-31 00:00:00 — Till detta kan också sägas att någon entydig utvärderingav lokaliseringsstödets betydelse för den totala samhällsekonomin inte hargjorts. Lokaliseringspolitiken har haft många fördelar; jag har pekat på endel: den har i viss mån motverkat utflyttning, bidragit till att kapital sominvesterats i bostäder och serviceanordningar har kunnat utnyttjas, givit endel människor arbete i bygder där de trivs och minskat kostnaderna förflyttning av arbetskraft. Mot dessa fördelar mäste man väga nackdelarna, sombl. a. kan bestå i att företag pä grund av subventioner och skattelättnadervalt lokaliseringar som företags- och samhällsekonomiskt givit lägreeffektivitet och sämre produktionsresultat. Det finns också risker för attlokaliseringsstöd i form av bidrag och förmånliga krediter försätter företagutanför stödområdet i en ogynnsam konkurrenssituation och att fastakapitaltillgångar i industrier som omlokaliseras pä grund av statligastödåtgärder inte kan utnyttjas riktigt effektivt. Det är mot den bakgrunden, herr statsråd, vår uppfattningatt en entydig utvärdering och noggrannare uppföljning bör komma till stånd. Enligt uppfattningen i en näringsorganisation, Sverigeshantverks- och industriorganisation, som representerar ca 40 000 företagare,bör stödåtgärder i lokaliseringspolitiskt syfte under alla förhållanden varakonkurrensneutrala. Lokaliseringspolitiken bör främst sti-äva efter attutjämna skUdaförutsättnmgar för företag i olika regioner. I första hand bör de långaavståndens handikapp i fråga om kommunikationer, transporter ochmarknadskontakter utjämnas. Transportstödet för företag inom stödområdet är ettviktigt lokaliseringspolitiskt medel, och genom beslut vid årets riksdag harett steg i rätt riktning tagits i det avseendet. Härigenom har ett önskemål somvi har förfäktat tUlgodosetts. Transportstödet har gett en gynnsam lokaUseringspolitiskeffekt, och de goda erfarenheterna från transportstödet bör initiera tillliknande försök pä andra områden med ofördelaktig kostnadsbelastning förföretag inom stödornrådet. Det gäller personbefordran per flyg och järnväg,telekommunikationer, drivmedel för landsvägstransporter m. m. Försöksverksamhet med industricentra bör enligt vår meningkomma tUl stånd i större utsträckning än vad propositionen har föreslagit. Om jag sammanfattar detta resonemang, sett ur enföretagarorganisations synvinkel, skuUe det bli följande: Att lokaliseringspolitiken i första hand bör arbeta medgenerella medel, avsedda att utjämna. skUda förutsättningar för företag i olikaregioner. Att lokaliseringsstödet måste utformas sä, attkonkurrenssnedvridande effekter mellan företag i olika delar av landet ommöjligt undvikes. Att lokaliseringspohtiken mäste drivas med hänsyn tillnäringslivets nuvarande struktur. Att företag inom hantverk, reparation, underhäll ochservice är av stor betydelse för företags- och boendemiljön i glesbygd och attdärför samtliga dessa bör inrymmas i lokaliserings- och glesbygdsstödet. Att försöksverksamhet med servicecentra i glesbygd börkomma till stånd i samarbete mellan berörda kommuner och SHIO:s föreningar ochlänsdistrikt. 1 samband med dessa reflexioner kring ortsklassificeringenoch regionalpolitiken kan jag inte underlåta att på nytt uttala min förvåningoch besvikelse över att när rUcsdagen tog propositionen angående ytterligareutlokalisering av statliga verk så hten del föreslogs av finansministern ochdärmed regeringen till det allmänna stödområdet. Jag upprepar på nytt frågan: Varför visar regeringen sålitet intresse för t. ex. i det här avseendet, och varför tUldeladesinte heller t. ex. , trots löften, någonting i den här etappen? Efter de här allmänna synpunkterna på hur vi i moderatasamlingspartiet och hur mmdre och medelstora företag tillhörande Sverigeshantverks- och industriorganisation ser på dessa regionalpolitiska ocharbetsmarknadsmässiga problem ber jag, herr talman, att få säga några ord om dereservationer som är fogade till detta betänkande och som bl. a. upptar mittnamn. I reservation nr 4 kräver vi reservanter en utredning omen ökad satsning av generella medel. Enligt vår mening är en inriktning avregionalpolitiken pä i huvudsak punktvisa insatser olycklig. Det kan bl. a. fåtill följd att åtgärder för att lösa ett områdes problem leder till att nyaproblem uppkommer pä andra orter. Konkurrenssituationen påverkas till men förredan etablerade företag. Ätt i huvudsak ge stöd tUl enstaka Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. företagskapar inte någon varaktig grund. Vi riskerar dessutom att få ett beroendenäringsliv i stället för ett lönsamt och självbärande. Regionalpolitiken bör istället i första hand bygga pä generella åtgärder. Målet för regionalpolitikenskall vara att skapa sä hkvärdiga förutsättningar som möjligt mellan landetsolika delar och regioner, I det här sammanhanget behöver jag bara nämna tvä exempel.Jag tänker närmast på den skidfabrik och den likkistfabrik sorn man nyligenbeslutat skall byggas. På dessa områden har vi redan tillräcklig produktionhär i landet, och det måste tyvärr skada de redan befintliga anläggningarna ochderas anstäUda, Det betyder, herr talman, att jag ber att få yrka bifalltill reservationen 4, 1 reservation nr 7 föreslär vi att lokahseringsstöd skallutgå även till partihandel inom hushåUs- och jordbmkssektorerna. Vi anser inteatt det finns någon saklig anledning att distriminera just denna del av företagsamheten.Vi anser tvärtom att det vid en verksamhet av denna art bör lämnas stöd i formav län. Detbetyder att jag vill yrka bifall till reservationen 7. Beträffande reservation nr 8, som handlar omlokaliseringsstöd tUl marknadsföringsåtgärder, vill jag säga följande. Faktum är att det i dagens läge med stark konkurrens påalla områden är nödvändigt med en god och ökad marknadsföring, en större ocheffektivare marknadsföring än vad vi normalt har bedrivit här i landet. Detfinns åtskilliga bevis på vad det kan betyda för ett litet företag medtUlverkning av en eller flera produkter som är lämpade t. ex. för export. Jagbehöver bara nämna Norrlandscenter; jag förmodar att de ärade kammarledamötersom känner till Norrlandscenters verksamhet kan erinra sig hur detniarknadsföringsföretaget medverkat till ökad orderstock för rätt mångaNorrlandsföretag. Jag har i en motion till denna vårriksdag erinrat om dettaoch föreslagit ett visst bidrag till ökad marknadsföring inom Norrlandscenter. Reservationerna nr 10 och 14 kommer attnärmare kommentera, varför jag lämnar dem och övergår till reservation nr 11som behandlar sysselsättningsstödet till turistföretag i det inre stödområdet.Enligt vår uppfattning i moderata samlingspartiet bör det gå att ökaarbetstillfällena Inom inre stödområdet och i över huvud taget genomen effektivare marknadsföring och genom ökat stöd till turism. Det är en satsning pä som rekreationsområde. Itakt med miljöförstöringen i tätortsområdena kommer behovet av orörd natur attöka, och det finns anledning att tro och bevis för att människor från helaEuropa skall kunna lockas tUl den storslagna naturen i , underförutsättning att våra turistanläggningar får möjlighet att konkurrera pä meralikvärdiga villkor vad såväl resor som övriga kostnader beträffar. Det skullekanske också medverka till att vi svenskar i större utsträckning än hittillssemestrar i vårt eget vackra land. Därmed ber jag att få yrka bifall tUl reservationen 11.Liksom i vad gäller reservationen 7 om stöd till partihandeln anser jagnämligen att det är synnerligen angeläget att skapa ökad sysselsättning sä attsamtliga seriösaföretag inom hantverk, industri, service och turistnäring skaU ha möjlighet attsöka och efter erforderlig prövning erhålla sysselsättningsbidrag. Reservation nr 13 tar upp frågan om industricentra.Regeringen föreslår - det noterar vi med tillfredsställelse - och utskottettiUstyrker att industricentra byggs i och . Dessaindustricentra kommer förvisso att spela en viss och jag hoppas stor roll förutvecklingen inom de här områdena. Enligt min och mina medreservan-tersuppfattning är dock två industricentra inom detta stora stödområde intetillräckligt. Vi anser att sädana centra borde finnas även i , ,m. fl. Om erfarenheterna frän dessa två första industricentrablir goda, vUket jag vågar förutsätta mot bakgrund av den erfarenhet jag harfrän en liknande anläggning i min hemstad som jag själv medverkat till, anservi reservanter att en fortsatt utbyggnad av industricentra möjligt börkomma till stånd. Reservation nr 16 behandlar företagarföreningarna. Dessahar genom regionalpolitiken fått en extra och enligt min mening betydandearbetsuppgift. Önskvärt vore att de finge utökade möjligheter tUl rådgivningoch service åt företagen och framför allt möjligheter att utöva en ökaduppsökande verksamhet bland personer som kan vara intresserade av att utvecklaeUer starta nya företag. Företagarföreningarna har visserhgen pä sätt och visden uppgiften , men de har i regel mte i varje fall inte i mitt egethemlän tillräckliga resurser för en riktigt effektiv sådan verksamhet. Därför ber jag med dessa ord fä yrka bifall tillreservationen 16 och till följd reservationen 19. De särskUda yttranden som upptar något moderat namn kommerherr senare att kommentera, varför jag , herr talman, avslutningsvisbara upprepar mitt yrkande respektive instämmande i tidigare gjorda yrkanden ombifall till reservationerna 4, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 16 och 19. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. HerrMAGNUSSON i (vpk): i beskyllde vårt partiför hkgiltighet inför utveckling, och jag finner det angeläget attinledningsvis påminna om att för ett par är sedan spelade enavgörande roll, när fördes tiU det allmänna stödområdet. Jagförutsätter att det inte är i obekant att det ligger tUlpå det sättet. Det kan anföras som exempel på att värt parti inte ärointresserat av Gotlandsproblemen. Den strukturomvandling av det privata näringslivet som ägtrum i vårt land har drabbat skogslänen särskUt hårt. Koncentrationen av kapitalhar lett till en regional obalans som inneburitarbetslöshet och undersysselsättning i stora delar av landet samt däravföljande folkomflyttningar och avfolkning. Avfolkningen har på mänga håll förtned befolkningstalen till en kritisk nivå. De som blivit kvar när denarbetsföra befolkningen tvingats söka sin utkomst i andra delar av landet är deäldre; andelen pensionärer av befolkningen bUr större och större. Dettaframgick på ett annat sätt av den februariinformation som 3 protokoll 1973. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Där konstaterades det först att befokningeni länet minskat med 510 personer och att denna mmskning är störreän den som noterades för . har länet endast haftbefolkningsökning . Men sedan påpekas det vidare: Den främstaorsaken till befolkningsminskningen är givetvis utflyttningenfrån länet. En annan orsak är att antalet döda nu för fjärde året i följdöverstiger antalet födda. Bakom detta kaUa konstaterande kan åtskilligt av dentragik skönjas som strukturomvandlingen och avfolkningsprocessen fört med sig. TiU detta kommer sedan de serviceförsämringar av olikaslag som blivit en följd av den negativa utvecklingen; kollektivtrafiken kämparmed stora svårigheter - givetvis tUl viss del beroende på den växandeprivatbUismen - affärer och varuhussar dras in, skolor läggs ned osv. I mångafaU är det säkert endast det faktum att människorna är djupt rotade i sinahembygder som gjort att dessa över huvud taget kunnat överleva. Många somtvingats ta sig jobb i andra län eller andra regioner har blivit vad sompopulärt kallas pendlare. De reser hem vid ett eller flera veckoslut ,betalar skatt i kommunen och deltar i hemortens politiska liv eller föreningshvav annat slag. Tusentals människor i vårt land lever ett sådant liv. En bidragande orsak tUl att utvecklingen i skogslänenblivit sä katastrofal är ofta den ensidiga strukturen pä näringslivet. För attäter ta som exempel så domineras näringslivet i detta län av två storabolag, och BiUerud. Sysselsättningen har i hög grad varit koncentreradtill skogsbruk, massafabriker och järnverk. Att skogsägarna bUdatett eget företag, , får anses utgöra en välbehövlig motvikt mot dennabolagsdominans men den förändrar ju inte i stort näringsstrukturen i länet. En stor del av skogen i är bolagsägd. Det gällersärskilt norra delen av länet där omkring hälften av skogstUlgångarna ärbolagsägda. Genom en omfattande rationalisering inom skogsbruket, som bl. a.frambringat kalhyggen i stor omfattning, har skogsarbetarkären decimeratskraftigt. Kalhyggena åskådliggör på ett uttrycksfullt sätt att själva grundenför befolkningens sysselsättningsmöjligheter ryckts undan. Vad beträffarmassafabrikationen har ett flertal företag lagts ned; här tycks man nu få enkoncentration av produktionen tiU två företag förlagda vid . Enkoncentration sker också inom järnindustrin, vilket bl. a. resulterat inedläggandet av järnverket i . tillhör utan tvivel de län som drabbats hårdastav koncentrationsprocessen. För att med ytteriigare ett exempel belysa detta:Under 1960-talet har länet haft en nettoutflyttning på 14 000 personer, varav 7000 i åldern . Länets åldersstruktur har som förut påpekats fått enbetänklig slagsida. Antalet förvärvsarbetande har också mmskat under tiden1965-1970 med 7 571 personer. Gjorda länsprognoser förutser fortsatta problemäven för 1970-talet. Det är mot den här bakgrunden kanske inte att förundra sigöver att det inom arbetarrörelsen i finns starkt gehör för kravet pästatlig industri för att motverka bolagsdominans och ett odifferentieratnäringsliv. Det har gjorts sådana uttalanden från såväl socialdemokratisktoch kommunistiskt som fackligt häU. Det står för allt flera människor klart attdet kapitalistiska samhäUet mte kan upprätthålla sysselsättning ätbefolkningen. Det har inte ens någon önskan att åstadkomma detta. Man föredraratt investera där profiten blir större, gärna i ett annat land, såsom i . Vi har kommunisterna krävt att statligverkstads-mdustri skall tiUföras länet. Vi menar att en sådan industri skulleutgöra ett värdefuUt komplement till det ensidiga näringslivet där. Vi harvidare krävt industrier för vidareförädhng av de värmländska skogsprodukterna.Statliga industrier pä dessa områden, finansierade med medel ur AP-fonderna,skulle kunna ge de injektioner som behövs för att få till stånd en positivareutveckling i länet. Jag har talat mycket om , men jag har motbakgrunden av att jag känner detta län bäst därmed velat konkret peka på vadsom sker i skogslänen. Det som händer i sker på i stort sett sammasätt i de andra skogslänen. Skogslänen hade tiUsammans 1970en flyttningsförlust på omkring 50 000 personer. förlorade manuppskattningsvis mellan 50 000 och 60 000 arbetstUlfäUen netto. Den tidigare inställningen hos socialdemokratin ochLandsorganisationen till det kapitalistiska näringslivets koncentrationsprocessinnebar som bekant att man helt anpassade sig och med ohka åtgärder försökteunderlätta denna utveckling. Man förklarade att det var helt nödvändigt attunderstödja denna. Man viUe t. o. m. antyda att folk ville ha det sä. Detgällde enligt vad man förklarade att slå ut läginkomstindustrierna, att göradet möjligt för allt flera människor att bh delaktiga i städernas och övrigatätorters välsignelser. Sä småningom tUlkom emeUertid den statliga politik somfått namnet regionpolitik. Vi har från vårt parti påpekat att denna politik alltifråntillkomsten 1964 och fram tUl den pohtik som är utformad i den proposition vinu har att behandla inte förespråkar åtgärder ägnade att bryta koncentrationsprocessenoch vända utvecklingen i de olika länen. regionalpolitiska propositiondrog upp riktlinjerna för vad som var en typisk anpassningsplanering. Denkännetecknades av tvä grunddrag: Planeringenskulle utgå ifrån och följa upp näringslivets "spontana" utveckling.Rörlighet och omflyttning skulle i princip accepteras och underlättas. Lokaliseringsstödplus arbetsmarknadspolitiska åtgärder skulle sättas in mot främst skogsläneneller det s. k. stödområdet. Stödet skuUe bidra tUl dessa regioners smidigareomvandling. Det skulle inte vända den där rådande avfolkningstendensen. Den spontana utvecklingen med fortsattstorstadskoncentration respektive avfolkning av stora landsortsregionerförklarades av regeringen vara bäst ägnad att leda tUl maximal ekonomisktUlväxt. Folkomflyttningarna ansågs fä en utjämnande effekt - regioner medmånga arbetslösa skuUe flytta människor tUl växande regioner med brist påarbetskraft. Men folk vUle tydligen inte ha det på det här viset, ochunder trycket från den opinion som viUe ha en levande landsbygd och genom attde Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Nr 101 sociala vådorna avavfolkningspolitiken blev alltför uppenbara modifie- Måndaeenden rades den koncentrationsvänliga regionpolitiken. 28 mai1973 tionen 1969 förklarades endämpning av storstadstiUväxten önskvärd. -------- ;---------- - Samma tankar kom igen i den regionalpolitiskapropositionen 1970. Medlen för att modifierakoncentrationen var: P 1. s. k. etableringssamråd meUanstat och näringsliv, dä det gällde m. . j .,. ,_, ,. storstadsetablermgarav viss storlek, 2. vissförstärkning av stödet tUl skogslänen och 3. utflyttningav statliga verk från . 1 den vpk-motion som väcktes i anslutning tiU behandlingenav propositionen 111 är 1972 påpekades att den dittills förda regionpolitikenicke hade bidragit tUl regional balans. Avfolkningen av skogslänen hadefortsatt - tillväxten i storstadslänen likaså. Det nya var att svärabalansproblem börjat uppträda också där, på grund av avsevärdaindustriutflyttningar och den allmänna utglesningen i storstädernas inreområden. Beträffande de arbetstillfällen som tUlförts stödområdet genom olikalokaliseringspolitiska åtgärder så framhölls att effekten av dessa varsvårbedömd. Verkan av de beslutade omlokaliseringarna av statliga verk hadeännu ej gjort sig gäUande. Klart är dock, framhölls det i vär motion, att dethittiUsvarande och planerade skapandet av nya arbetstiUfällen endast marginelltpåverkat skogslänens tUlbakagäng. Antalet sysselsatta i gruvor ochtillverkningsindustri hade totalt minskat med 4 400 1970.Även inom byggnadsverksamheten hade en minskning ägt rum. Vid den i motionen gjorda granskningen av huvudlinjerna ipropositionen 1972 fanns detta förhållande givetvis med i bUden.Regeringens målsättning att skogslänen skuUe få oförändrad befolkning under1970-talet förutsattes skola gå att uppnå genom komplettering av gäUandelokaliseringspolitiska medel: förstärkt lokahserings- och sysselsättningsstöd,fortsatt utlokalisering av statliga verk, förstärkning av transportstödet osv.Ett system för ortsklassificering presenterades. I vpk-motionen ställdes frågan om den tänkta målsättningeni regeringens proposition verkligen kunde uppnås med de föreslagna medlen. Denenligt vär uppfattning centrala frågan om tillväxten och den framtidasysselsättningen togs inte upp till behandling i propositionen. Vi anser attdet är av föga mening att diskutera fördelning mellan län, när man inte ens kanange vad som finns att fördela. Det är också tämligen meningslöst att diskuterabefolkningsmålsättningar för länen utan att beröra vad som är basen förbefolkningens existens: sysselsättningens omfattning. Regeringen säger sig haen målsättning för länens befolkning men uppger ingen målsättning för antaletarbetstUlfäUen. Därmed svävar befolkningsmälsättningen i luften. 1 propositionen 1973 och i det betänkande vi nudiskuterar behandlas just utformningen av de åtgärder som skall ge regeringsför slaget frän kött på benen. I vpk-motionen nr 1761, som väckts i anslutning tUl propositionen, poängteras att själva formen för regional politik inte har ändrats i regeringens proposition. Den representerar en fortsättning på en konventioneU stödform, som endast blivit margineUt 36 kompletterad . Synsättet gär ut på att lokalisering i skogslänenoch stödområdet principiellt är en belastning för privatkapitalet, som detsärskilt mäste kompenseras för och stimuleras tiU att övervinna. Stödet speglarheller ingen verklig viljeinriktning hos staten, eftersom det väsentligenankommer pä privatkapitalets initiativ och ansökningar om stöd skall utgå.Beträffande stödets omfattning i pengar räknat påvisas att detta ökas såblygsamt att det närmast fär betraktas som en automatisk uppräkning med hänsyntUl penningvärdets försämring. I vär motion stäUs mot detta vpk;s regionpolitiskamålsättning, som kräver fuU och effektiv sysselsättning utanflyttningsförluster. Ett brett upplagt, framtidsinriktat och långsiktigtsysselsättningsprogram måste genomföras för att skogslänen, såväl som andraregioner, skaU kunna få en sysselsättningsbas som svarat emot dennamålsättning. Ett sådant är enligt vär uppfattning också nödvändigt för attuppnå de av höstriksdagen uppstäUda målen. 1 ett sådant sysselsättningspolitiskt program bör enligtvår mening ingå dels investeringar i statliga industrier inom framtidsbetonade,växande branscher, dels en djupgående satsning på anläggningar, materiel ochteknologi inom det försummade järnvägsväsendet, bl. a. innefattande förlängningav ostkustbanan och förbättring av , dels också ettinvesteringsprogram för sociala och miljöpolitiska bristsektorer, t. ex.barnstugor, reningsteknik och sanering av arbetsmiljöer. En mera positiv utveckling i avfolkningslänen förutsätterett brytande med tron på det kapitalistiska näringslivets möjlighet att lösaproblemen. Vad som hittiUs hänt är ju, som förut påpekats, att när glesbygdernainte längre är attraktiva som lokaliseringsorter för privata kapitalister, ochde vUl därifrån, uppfattas denna utveckling som naturlig. För att fä företagenatt stanna kvar lockas de med förmåner av olika slag. Det är med andra ord intefråga om att staten skall styra eller bestämma över industrin på nägot sätt.SamhäUet är helt beroende av om lockmedlen fungerar. Vi menar att samhäUet mäste skaffa sig helt andra ocheffektivare styrmedel för att planmässigt styra investeringarna iproduktionsapparaten. Därvid kommer vårt förslag om satsning på statligaindustrier in som en naturlig del. Människorna tror inte på att stekta sparvarflyger i munnen på dem utan vidare. De väntar sig en medveten satsning frånstatens sida för att öka sysselsättningsmöjligheterna. Detta är för övrigt heltnödvändigt inte minst med tanke på att så mänga investeringar inte gernågra nya jobb de bara bidrar tiU ökad rationalisering i företagen. I vårt förslag tiU sysselsättningsprogram ingår förslag omen djupgående satsning pä anläggningar, materiel och teknologi inom detförsummade järnvägsväsendet, bl. a. innefattande förlängning av ostkustbananoch förbättring av . Jag skaU något kommentera dettaförslag. beslutade att kräva en utredning omförlängning av den s. k. ostkustbanan. , som fått uppdragetatt göra utredningen, har lovat att presentera ett utredningsförslag.Vad vi från SJ:s sida kan vänta är att man kommer att framhåUa att Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. projektetinte är företagsekonomiskt motiverat, aUt i enlighet med trafikpolitiksom förutsätter att trafikföretagen skall drivas företagsekonomiskt. Men varkommer då de samhällsekonomiska bedömningar-na m? Det gäller sådana kostnaderoch intäkter som ligger utanför den i begränsad mening företagsekonomiskakalkylen men som bör räknas med i en regionalpolitisk bedömning, t. ex. värdetav att människor fär arbete, möjligheten att uppnå positiva mUjöeffekter genomatt överföra tung trafik från landsväg tiU järnväg osv. Projektet kommer, omdet genomförs, att ge 500 man arbete och kommer givetvis att gesysselsättningseffekter även . kommunikationer meddet övriga och med utlandet kommer också att förbättras, vUket kanmedföra samhäUsekonomiska fördelar som mäste tas med i bUden. Vad beträffar förslaget om förbättring av inlandsbanansvarar detta mot den opinion som bildats i denna fräga och som tagit siguttryck i att en facklig kommitté för bevarande bildats av dejärnvägs-anstäUda utefter denna bana.