prot · FW0916 · 1973-12-31 00:00:00 — Man skall också ha klart för sig att andra länder iVästeuropa i stort sett håller fast vid prisUnjen. Vidare måste man ha klartför sig att skattelinjen medför negativa konsekvenser för hela det svenska jordbruketoch då för landsbygden. Skall vi här i även fortsättningsvissträva efter att behålla en levande landsbygd, vilket är önskvärt bl, a, frånmiljö- och landskapsvårdssynpunkt, är det nödvändigt att vi håller fast vidprislinjen även . Vi kan för övrigt inte klara det svenskasamhällets ekonomiska problem genom att gå in för en inveckladoch kostsam och allt övergripande subventionering av obehagliga kostnader,som alla har sin grund i en felaktig ekonomisk politik, i en inflationspohtik. Detta, fru talman, var några synpunkter på en del av deproblem som svenskt jordbruk brottas med. Jag har inte berört lönsamhetsproblemet,som jordbruket delvis har gemensamt med annan mindre företagsamhet. Jag harinte heher tagit upp kapitalförsörjningen, som tidigare berörts av herrKrönmark, vars synpunkter jag delar, Pä den korta tiden går det inte att svepaöver ett alltför stort fält, och jag har därför gjort dessa begränsningar. Jag vill dock sluta med den deklarationen att det ärnödvändigt att vi för en sådan jordbrukspolitik här i landet att nedrustningenav det svenska jordbruket , och framför allt under decennietssenare år, ersätts av en upprustningspohtik, så att det bhr attraktivt förunga, dugliga människor att satsa på jordbruk. Näringen står nämhgen införrekryteringsproblem. Dessa kan inte lösas, om vi för en negativjordbrukspolitik. HerrJOHANSSON i (c): Att få tih stånd en saklig jordbruksdebatt idetta land har alltid varit besvärligt. Vid prisökningar på livsmedel har manfrån visst håll ensidigt skjutit in sig på livsmedelsproduktionen Men attanalysera hela problematiken, att gå in i de ohka leden i framställningen avlivsmedel och göra sig underrättad om vad som sammantaget medverkar till ettlivsmedels sluthga pris, det gör man inte, utan i de mest extrema fallenutmålar man jordbrukaren som nära nog en belastning för samhället. Här har förut nämnts ordförandeKnut htania i tidningen . Jag vih heltinstämma i vad i här har sagt. Jag tycker det ärsvagt av att han inte är med här i kväh, när han verkar såintresserad av jordbruk. Han visste ju att vi under en särskild mbrik påtalarlistan skulle ta upp jordbruksproblemen. Utöver vad sagtvih jag bara säga följande. Vi har en inte obetydlig arbetslöshet inombyggnadsfacket, men därför är det väl ingen som är beredd att skriva nedlåtandeom den yrkesgrupp som är verksam i en för tillfället något mättad byggnadsmarknad.Det kommer naturligtvis att reda upp sig med arbete även för denna grupp. Men det är inte bara tidningen utanockså andra tidningar som agerar i jordbruksfrågan. Den socialdemokratiska tidningen i mitt län hadehäromdagen en underledare, där man citerade ur TCO-fidningen att den svenskekonsumenten fick lägga ner en alltför stor del av sin inkomst på hvsmedel.Vidare anfördes exempel frän och . Medan man i lade 20 procentav den totala privata konsumfionen på livsmedel var andelen i och Canada18,. Det tyckte skribenten i var enavsevärd variation det finns tydligen olika värderingar när man använderordet avsevärd. Men det finns för den delen även borgerliga tidningar somkallar utlösningen av inflationsregeln för statsbidrag till bönderna. Sanningenär emellertid att vi har en kraftig kostnadsstegring här i landet herrLeuchovius har nämnt detta och den fördyrar inte minst produktionsleden inomjordbruket. Det måste helt naturligt även slå ut pä färdigproduceradelivsmedel, men vi bör väl vara så upplysta i detta land att vi vet att allaleden i Uvsmedelsframställningen bidrar till prisstegringen. Jag lästehäromdagen en rapport från , där man framhöllföljande: Utgår man frän 1966-1967 som bas för priserna, har kostnadsökningenför jordbruksbaserade livsmedel fram varit ca 3 miljarderkronor. Det låter mycket, men vi skall här se fördelningen. Jordbruket fick 400miljoner kronor. Momsen tog 1,1 miljard, förädlingsled och distribution togresten, ca 1,6 miljarder. Här ser vi proportionerna. Sä har vi då de som talar om världsmarknadspriset pålivsmedel och vilkas slutargumentering bhr att vi skulle importera mera. Fördet första är det ett känt faktum att världsmarknadspriset inte är något spikatpris. Det är ett pris som kommit tiU av flertalet fall överskottskvantiteterfrån olika länder. Priset är fluktuerande, och skulle vi bh beroende av ettrelativt stort importbehov, så var säker pä att säljarländerna skulle utnyttjatillfället pä ett för svenska konsumenter ofördelaktigt sätt. Om vi ser pävärldsmarknadspriset 1972 har det stigit med11,. Här har höjningen speciellt gällt socker och spannmål. Men jag vill naturligtvis inte på något vis argumenterasom om vinden i detta land blåser mot jordbruket. Det gäller visst inte denöverväldigande delen av det svenska folket, för den har förståelse och har istället en positiv inställning. Genom en fortgående snabb rationalisering ocheffektivisering har antalet sysselsatta inom jordbruket reducerats till av den yrkesverksamma befolkningen. Denna siffra ger emellertidinte en rättvisande bild av jordbrukets betydelse för vårt land, vare sig frånsamhällsekonomiska eller andra synpunkter. Det är också någonting som AxelKristiansson har nämnt. Man torde kunna räkna med 15 å av deyrkesverksamma som pä ett eller annat sätt är verksamma i det svenskajordbruket. Jag vill så gå över tih uppbyggandet avjordbruksfastigheter och med andra ord något tacklarationaliseringskungörelsen. Vid riksdagsbeslut angåendejordbrukspolitiken rådde enighet om att rationaliserings-stödet skulle syftatill att göra jordbruksfastigheten sä effektiv som möjligt. Men majoritetenhade en ensidig instäUning, dä man sade att stödet endast skulle utgå tihjordbruksföretag som äger eller kan förutses fåförutsättningar för rationell jordbruksdrift. Tillämpningen har sedan blivitännu mer restriktiv än vad man med denna ordalydelse kunde förutse. Störrejordbruksenheter har till mycket stor del lämnats företräde tillrationaliseringsstöd, medan mindre och ibland även förhållandevis storafamiljejordbruk förvägrats stöd i vissa områden av landet. Detta har haft ennegativ inverkan på jordbrukets utveckling. Det är min fasta övertygelse attäven de mindre jordbruken i stora delar av värtland kommer att ha ett berättigande i framfiden. Det är även min uppfattningatt det kombinerade jord- och skogsbruket skall stimuleras. Vi får ej hellervara främmande för att kombinationen mindre jordbruk med annan sysselsättningför många människor är ett önskemål och en nödvändighet. Genom ändringar som efter hand gjorts avrationahserings-bestämmelsema har vissa begränsade möjhgheter öppnats för detmindre jordbruket att få statligt stöd till investeringar i företaget. Jaganser det klart mofiverat att företa ytterligare uppmjukningar i dessabestämmelser. Det beslut som fattade om stöd tillmiljövårdande insatser och insatser till stöd för mjölkproduktionen vid de s.k. övergångsjordbruken har mottagits lyhört av jordbrukarna. Jag anser att manär alltför restriktiv att ge stöd till dessa mindre företag. Därför har vi imotion föreslagit en generösare tillämpning. a. har vi föreslagit attminimUnvesteringssumman ej skall behöva uppgå till , utan det börräcka med . Det har ocksä visat sig att tillämpningen som regelbUvit att där brukaren är ägare har stöd givits men ej till en arrendator.Detta tycker vi är fel. Genom den tilltagande mekaniseringen förvandlas alltfler jordbruk tih deltidsjordbruk. Produktionen från dessa jordbruk är ocksånödvändig för upprätthällande av en tillräcklig livsmedelsförsörjning. Jag villinstämma med vad min partiledare, , i går sade om betydelsen av detkombinerade jord- och skogsbruket. All erfarenhet visar att denna typ avföretag har mycket stora fördelar, och det finns anledning att mycket bestämtavvisa alla slag av åtgärder och reformer som syftar till att bryta sambandetmellan jord-och skogsbruk och försvåra driften av sådana företag.Företagsformen jordbruk-skogsbruk, speciellt av typen familjeföretag, är ocksåden säkraste garantin mot att den teknik med mycket stora kalytor som nuintroducerats inom storskogsbruket vinner ahmän utbredning. Denna teknik kan fäytterst allvarliga konsekvenser ur ekologisk synpunkt och är ett svårt hot motdet rörliga friluftslivet för vilket dessa kalytor är helt oanvändbara undermycket . Reglerna för rationaliseringsstöd är klartofördelaktiga för de kombinerade företagen genom den verkhghetsfrämmande uppdelningeni en jordbruks- och en skogsbruksdel. Detta synsätt måste bort och ersättas aven helhetssyn pä företagen. Jag anser därför alt vid bedömningen av denekonomiska bärigheten för att erhålla rationaliseringsstöd skall skogs- ochjordbmksdelen vid sådana kombinerade företag beaktas tillsammans. Jag villockså upprepa kravet på sädana ändringar i gäUande bestämmelser att det blirmöjligt för enskilda personer att fä statligt stöd för förvärv av renaskogsbruksföretag. Genom de ändringar av jordförvärvslagen som skett undersenare är och genom de stora markförvärv som gjorts av kommuner, byggnadsföretagoch andra liknande kapitalstarka köpare har markpriserna drivits i höjden päett sätt som ur jordbrukets ekonomiska synpunkter är olyckligt. Jordprisernaöverstiger , pä grund av dessa köpares inträde på marknaden,avsevärt det avkastningsvärde som marken har för jordbruksändaniål. Dettainnebär oöverstigliga hinder för mänga unga människor alt etablera sig inomjordbruket, eller också medför det Det innebär att redan etablerade eller mera väl-situeradepersoner, företag och kommuner har ett övertag dä det gäller konkurrensen omsalubjuden jordbruksjord. För den framtida rekryteringen av unga och dugandemänniskor titt jordbruket är denna situation beklaglig. Jag träffade en person som är väl insatt i déhär frågorna. Han sade att på har markpriserna stigit . Det är en mycket hög siffra. Effektivisera, rationalisera, bli slörrel Ja, det äruppmaningar som det präntats in i den svenskajordbrukarkåren. Rationaliseringsorganen och regeringsledamöter har här intesparat någon möda att driva pä. De har blivit bönhörda, jordbrukarna har varitvilhga. De har rationahserat, jordbruken har blivit större - man har fåttstörre areal att bmka. Ingen kan väl vara emot en utveckhng i den riktningen. Dethgger ju liksom i tiden med andra näringar. Men jag finneringen anledning attrusa i väg i en än snabbare takt. Vi borde i stället stanna till och funderavart det bär hän. De som ropade att inom jord- ochskogsbmk fanns en arbetskraftsreserv, som snabbt skulle tas till vara, kan inte förfäkta samma sak. Hur det är med det påståendet är väl klartför oss alla. Arbetslösheten talar sitt tydliga språk. har kommit ut meden rapport som visar att var femte jordbrukare är handikappad. Det är enalarmerande rapport. Så någon mera arbetskraft till andra näringar är bl. a. avden anledningen knappast att räkna med. Den tekniska utvecklingen har naturligtvis hjälptjordbrukaren att sköta större enheter. Det har tUl viss del underlättatarbetet, men påfrestningarna är påtagbara. Jordbrukarnas situation är inte bara fysiskt utan också psykiskt påfrestande. I de rationaliseradelantbruken med högt uppdriven arbetstakt och ekonomisk press blir företagarnasstressproblem alltmer kännbara. HerrSTADLING (s); Jag har anmält mig till den här debatten föratt lägga några synpunkter pä vissa frågor som berör det norrländskaskogsbruket. Jag tänkte beröra arbetsmarknadsläget och de bekymmer som rationaliseringenmedfört, avverkningsmetoder och föryngringsätgärder. Eftersom tiden ärbegränsad kan det bara bli en rapsodisk översikt över de problem jag vUlredovisa. När frågan om arbetsmarknadsläget och den negativautveckling som framför allt drabbat inland varit uppe till debatt harman frän vissa häll velat göra gällande att denna utveckling varit en följd aven felaktig politik från regeringens sida. Man har i den debatten nästan heltförbigått den utveckling som skett inom både jordbruk och skogsbruk. Denrationaliseringsprocess som ägt rum, framför aht på skogsbrukets område, är jurevolutionerande. Mekaniseringen på detta område har inneburit att ca 80 procentav skogsarbetarkåren bortrationaliserats. Några aktuella siffror kan varaintressanta. Inom detprivata skogsbruket och småföretagen finns mindre pålitlig statistik,men trenden är i stort densamma som redovisas av våra större företag, SCA ochdomänverket. 1960 hade SCA och domänverket nästan lika mänga anställda i defyra nordligaste länen. Då hade domänverket ca 6 380 man och SCA ungefär likamånga eher 6 300. Totalt arbetade då ca 40 000 man inom det norrländskaskogsbruket. , alltså , var siffran för domänverkets delnere i 2 700 man och för SCA 3 600 eller totalt ca 20 000 man, en minskningunder tioårsperioden med . visar prognosen att domänverkethar ca 1 500 man och SCA ungefär samma antal anställda. Totalt får man väl dåräkna med att endast mellan 6 000 och 7 000 man arbetar inom hela detnorrländska skogsbruket. En reduktion således från 40 000 man är 1960 tUl ca 7000 man eller pä en 20-ärsperiod. Detta är faktiskt läget i ett nötskal och utgör tungtvägande skäl tUl den utveckling som drabbat . Jag har inte påtalatdenna rationaliseringsprocess som en kritik mot skogsarbetsgivarna. Värt förbundhar accepterat denna omställning därför att den har betytt en gynnsammarelöneutveckling för de anställda. Men jag har velat nämna dessa siffror som enförklaring till de problem vi har fått pä arbetsmarknaden där uppe. Rationaliseringen och mekaniseringen har även medförtandra problem, som ofta varit uppe thl debatt här i kammaren. a. lett thl att den konventioneUa awerkningsmetoden måst frångås. Istället för normala gallringar i bestånden har man pä grund av mekaniseringenövergått till kalavverkningar. Kalhyggesbruket är ingen ny företeelse i vårt land. De somböriade i skogen vet att även då avverkades skoggenom kalhuggning. Var och en av de avverkade kalytorna var givetvis mindre dåän . Detta beror på att effektiviteten i avverkningsarbetet var mycket låggentemot den nuvarande. TeknUcen har som bekant gått raskt framåt under senaredecennier, vhket medfört en koncentrering av arbetsobjekten, och därmed blirbehandlingsytorna större. Låt oss gå thlbaka i tiden. När kolonisationen av det härlandet skedde fann sig nybyggarna tvungna att svedjebränna vissa områden föratt fä bete åt djuren och odlingsbar jord för försörjningen. brändesstora arealer, därför att det inte fanns något brandvärn som kunde begränsaeldens framfart. Naturen själv har även genom åsknedslag antänt skog ,och mycket stora områden har eldhärjats. Vi känner till de stora"brännorna" där spåren härav funnits kvar i långa tider. Det är pådessa områden man har de bästa bestånden. I svensk skogsavverkning har säkerligen mänga försyndelsergjorts. Det är först som man i nämnvärd utsträckningvidtagit äterväxtarbeten sedan man kalavverkat skog. är ambitionernastörre vad beträffar äterväxten. Jag tycker dock att kraven pä återväxtätgärderborde vara större. Kalytornas storlek och utläggning måste avpassas till vadsom ur återväxtsynpunkt och arbetsförhållanden är mest fördelaktigt.Koncentration av ett 'företags avverkningar till exempelvis en kommun i taget ärur denna synpunkt inte tillfredsställande. Skogsarbetarnassysselsättningsmöjligheter försämras ocksä vid restriktioner mot sådanaavverkningsmetoder. Det går inte att höja skogsarbetarnas lön lika snabbt vidkalhyggesför-bud som annars. Skogsarbetarna har fåtten bra inkomstutveckling. Vi låg då på det relativa värdet 86 av industrigenomsnittetmot 111-112. Kräv ökade och bättre insatser för äterväxtarbeten än vadsom nu stipuleras! Därigenom kan vi öka vårt skogskapital ytterligare och ävenexportera mera. Därmed är jag inne pä nödvändigheten av ökade insatser päskogsvårdande åtgärder. Under en stor del av samt under hela 1960-tatethar andelen slutavverkning av den totala avverkningsarealen ökat. Detta gäller praktiskt taget hela landet och samtligaägarkategorier. Vissa toppar i utvecklingen kan visserligen skyllas påstormfällningarna, men även utan dessa naturkatastrofer skulle trenden ha variti det närmaste lika stark. Skogsbrukets företrädare anser att detta förhållande ökad andel slutavverkningar i stor utsträckning kan förklaras av den vikandelönsamheten på grund av lågkonjunktur, skärpt konkurrens på världsmarknadenetc. Detta tvingar, säger man, skogsägarna att uppsöka virkesrika, välbelägnadelar av sin skog för att där genom slutawerkning fä sä pass lågautdrivningskostnader att acceptabla rotnetton kan erhållas. Man erkänner ocksåoförbehållsamt att vårt moderna, högmekaniserade skogsbruk ännu inte ärspecieht välutvecklat i dessa avseenden annat än just i fråga om slutavverkning.Beståndsvårdande gallringar kan inte ännu på läng sikt utföras annat än via degamla arbetsdryga dagsverks-krävande metoderna. Skogsbruket har således avkostnadsskäl alltmer sökt undvika klenvirkessortimenten från gallringsskogarna.Under samma tid har även brännvedssortimenten praktiskt taget upphört att hanågon marknad. Detta senare förhållande drabbar skötseln av de yngregallringsskogarna och även en stor del av röjningsskogarna. Där gav tidigarebl. a, inslaget av grövre lövskog ett visst ekonomiskt utbyte för markägaren. Utan att förtydliga genom att göra några närmare analyserav tillståndet i våra skogar vågar jag påstå, att det finns dels ettstort behov av kontinuerliga reproduktionsåtgärder på de kraftigt ökandeslutavverkningsarealerna, dels ett sedan ätskUliga år ackumulerat behov avgallring och röjning i våra yngre skogar. De röjnings- och gallringsskogar som här avses är de somskall börja försöria vär industri med råvara om kanske , och dä medlätthanterlig råvara, dvs. relativt grova dimensioner. Sådan kan inte levererasfrån oröjda och ogallrade bestånd. Återväxl- och röjningsarbeten brukar benämnasskogsvårdsåtgärder. Skogsvårdsåtgärderna är ur sysselsättningssynpunktintressanta. De redovisar nämligen inte samma mekaniseringsmöjligheter underden närmaste tioårsperioden som andra delar av skogsarbetet. Detta gäher isynnerhet röjningarna. Vi har här således samma förhållande som för debestånds-värdande gallringarna. Om det eftersläpande röjningsbehovet inom industriområdenaIIII, dvs. inklusive samt , ochStockholms län, skuhe inhämtas inom den närmaste , krävs att ca röjs . röjs kanske högst 120 000 å inom denna region. En ökning upp till det beräknade behovet innebär i klartext att i huvudsak dennorrländska glesbygden tUlförs en kvarts miljon nya dagsverken ärligen. Läggdärtill sedan vad det skulle innebära om även de yngre gallringsskogarnautnyttjas på motsvarande sätt. Då får tvivelsutan den nämnda siffran flerdubblas. Det måste således vara mycket angeläget dels ursysselsättningssynpunkt, dels ur skogsvärdande synpunkter att samhället med aUkraft satsar på dessa eftersläpande skogsvärdsåtgärder - givetvis under förutsättningatt samma intresse visas från skogsägarnas sida. Virkesbehovet ökar för varjeär som går, och vi har framför allt i inland en skriande brist päarbetstUlfäUen. Läget är nu sådant att samhäUet inte har råd att skjuta pådessa satsningar. En kraftig satsning nu tryggar råvaruförsöriningen iframtiden. HerrJOSEFSON i Arrie (c): I den allmänpolitiska debatten ärjordbrukspolitiken en aktuell fråga. Jordbruket och priserna pålivsmedel, jordbruket och mUjön, jordbruket och EEC är frågor som ständigtdebatteras. Jordbruksbefolkningens situation är ingalunda denbästa. I av stark inflation har jordbruket aUtid svårt att följa med iprisutvecklingen. Härtill kommer den snedvridning av produkfionen som uppståttdelvis på grund av den förda jordbrukspohtiken. AUtför länge nonchaleradesmjölkproducenternas berättigade krav på prisförbättringar, och först när enkrissituation hotade var man beredd att vidta åtgärder. Menproduktionsomläggningen var ett faktum. Kreatursstocken hade minskatväsentligt. hade plöjts upp, och där odlas inte vad vi behöver,proteinrika grödor, utan spannmål. Denna utveckling har skapat problem med ett stortspannmålsöverskott och brist på proteinrikt foder. Här borde det vara ettstort intresse för samhäUet att ännu mer satsa på forskning och försök för attfä fram odlingsvärda proteinrika växter. Men även en utökad sockerbetsodlingskuhe medverka till en bättre balans i produktionen. I många är odlades i värtland en sockerbetsareal av mellan 50 000 och . I det nu gällande internationella sockeravtalet begränsas den svenska odlingsarealentUl . Prisutvecklingen för socker pä den s. k. världsmarknadenhar starkt förändrats , och är prisnivån på vad somkallas världsmarknaden nära nog densamma som för svenskproducerat socker.Experternas uppfattning är att denna förändring blir bestående, och alla skältalar för att den svenska sockerbetsodlingen bör omfatta minst den areal somodlades i många är, nämligen 50 000 å . Vi har från tagit upp denna fråga i motioner, och vi hoppas att man när avtalet snart löper utverkligen vidtar de åtgärder som är möjliga för att åstadkomma ett sådantresultat. Nr 16 Ser man vidare på jordbruket ochjordbrukspohtiken, sä kommer Torsdaeenden också frågan upp om struktur- ochrationaliseringspohtiken. 1 februari1973 rationaliseringen är nödvändig,därom är väl alla överens. ----------- ~------ nuom vi handlar rätt i den rationaliseringspolitik som bedrivs. Allmänpolitisk sida har med bestämdhethävdats att målsättningen bör vara att skapa bärkraftiga familjejordbruk och att dennarationalisering kan och bör ske genom en successiv uppbyggnad av sådana. Myckettyder pä att man är mer intresserad av att sammanlägga icke bärkraftigajordbruk med redan fullt bärkraftiga än av den successiva uppbyggnad som enligtvår uppfattning är den riktiga. Vi ser också exempel på sammanläggningar avfuUt bärkraftiga jordbruk, en utveckling som inte står i överensstämmelse medvär syn på rationaliseringspolitiken. Rationaliseringspolitikens målsättningmåste vara att bibehäha bärkraftiga familjejordbruk som enskUda enheter ochatt av de icke bärkraftiga genom sammanslagning åstadkomma en successivuppbyggnad av familjejordbruk. En förutsättning för jordbrukets framtid är att dessutövare erhåller en hka behandling i skattehänseende som näringslivet i övrigt.Först får jordbruket en likvärdig företagsbeskattning, vhken är nödvändigför näringens utveckling, samt lika behandling beträffande bidrag tillvatten-och luftvård. FuUt likvärdigt är inte det sistnämnda. Det för tillfällethöjda bidraget för vattenvård inom näringslivet utgår inte till jordbruket.Detta är beklagligt. Förmodligen är det en kvarleva av den gamla inställningenatt man kan behandla jordbruket pä ett annat sätt än näringslivet i övrigt. Också beträffande den fysiska beskattningen är detnödvändigt att jordbrukarna får vidgade möjligheter till Ukvärdigabeskattningsregler. Kvarhåhandet av sambeskattning av jordbrukare och andraföretagare, där båda makarna arbetar i det egna företaget, är en uppenbarorättvisa, och vi väntar pä att man skall vidtaga åtgärder så att här kanuppnås en likställighet med andra gruppers beskattning. Sambandet mehan jordbrukets roll i svenskt näringsliv ochlivsmedelspriserna bidrager starkt thl att jordbruket alltid finns med i denaktuella politiska debatten. AUdeles speciellt harjordbruksprisdebatten varit livlig. I det avtal för jordbruksprissättningen somnu gäller ingår en regel om justering av priserna den s. k. indexregleringen- varje halvår. Denna indexbundna reglering beror i hög grad påkostnadsutvecklingen i vårt land. Med den ständigt pågående inflationen och medden berättigade satsning som gjorts för att höja låglönegruppens ställning ärdet naturligt att också livsmedelspriserna har kommit att stiga. Ingen anserväl ändå att de som arbetar inom jordbruk och livsmedelsindustri skall ha enlägre standard än andra. Det är väl ingen som kan ha en sådan målsättning. Det är därför ofrånkomligt att ocksä livsmedlen följer medi den aUmänna prisstegringen.