prot · FW0919 · 1973-12-31 00:00:00 — Men jag vUlunderstryka och hänvisa till vad sade i ett längre inlägg ikammaren , där han på ett principieht sätt tog uppretroaktivitet i lagstiftningen till kritisk diskussion. Jag kan helt instämmai de synpunkterna. På beslutsplanet är läget nu uppenbarligen låst, varför jaginte har något yrkande. Låt mig till slut bara säga, att jag hoppas attdispensgivningen, som utskottet pekar på, åtminstone blir någorlunda tUlfyllest och korrekt. () kort genmäle: Låt mig bara säga ensak om retroaktiviteien för att rättfärdiga vad som har skett; I februari månad1972 utgick ett pressmeddelande om att man skulle föreslå ungefär det som i dagstår i propositionen. Det var alltså en varning till alla dem som tänkte nappapä de broschyrer, brev och annonser som figurerade och där manutlovade stora skattelättnader, en varning sä att man skulle avhålla sig frändetta. Därför tycker jag att retroaktiviteien i det här fallet inte är säsärskUt stor. HerrMÖLLER (fp) kort genmäle; Det är visserligen riktigt . Menden föreslagna lagstiftningen gäller bl. a. hela 1972 i deklarationshänseende.Det mä sägas att för tiden efter februari stärks genom detta pressmeddelandenågot den argumentation man för på utskottssidan. Men det gör ändå inteargumentationen tUlräckligt god. lagstiftningkan inte ersätta lagstiftning, och därför föreligger här ett retroaktivtinslag. i Trobro (m); Innan förordningen om kontraktsavskrivningenkom tUl, förelåg inga problem av den art som här har tagit upp,trots att kontraktsavskrivning skedde enligt riksskattenämndens rekommendationermed av fartygets värde. tyckte vi reservanter att viborde uppmuntra kapitalet att söka sig till dessa rederier, och för att behållanågot av avskrivningsrätten har vi föreslagit av det kontrakteradepriset. Jag tycker att i Trobro gör aUdeles rätt iatt försöka uppmana folk att sätta in pengar i sjöfartsnäringen. Men då skallde tro på sjöfartsnäringen så att de sätter in egna pengar och inte sätter inde pengar som de annars skulle ha betalat i skatt för då har man mycket svårtatt tro att det ligger något vidare bakom det där intresset försjöfartsnäringen. Men om i Trobro nu kan få människorna att satsapengar där, då gör han en verkligt vähovlig gärning, för dä gäller det atthjälpa näringen med egna insatser, att tro på näringen och inte bara satsa de pengarsom samhället annars skuhe ha erhållit - det är nämligen bara dem som man harsatsat under de här gångna åren. Sedan sade jag att de som reservanterna vill hakvar betyder inte så litet. Är det bara en tillräckligt stor båt på 10miljoner kronor och man är tio delägare, sä blir det att minskasin inkomst med. beställs av kanske fem delägare båtar som kostar tiogånger så mycket, och dä blir det mycket större belopp med vUka man kan minskaen inkomst som verkställande direktör i ett företag eller någon annan storinkomst. Enligt mitt sätt att se skall vi ha en positiv syn pänäringen som sådan, och det har vi genom att ge näringen rätt tillkontraktsavskrivningar. Men det finns ingen anledning att locka dit kapital,som inte är egna pengar utan vad man annars skulle ha betalat i skatt. Det ärdet som är det orimhga, och det är den möjligheten som måste täppas till ochdä är lika tokigt som . Det är bara ett litet problem med det somherr säger. Det är väl all right att man försöker stimulera näringensom sådan att satsa eget kapital. Problemet är bara att näringen har ingetkapital. Man kan inte inom sin egen näring båda upp det kapital som man behöverför att bygga nya båtar, utan man måste skaffa det utifrån. Det är därför somjag hävdar att den här i och för sig av andra skäl motiverade lagändringenkommer att innebära ytterligare en tung sten på en redan svär börda. Beskattningen av delägare i partrederier Överläggningenvar härmed slutad. Beskattningen av delägare i partrederier Propositioner gavs på bifah till dels utskottetshemställan, dels utskottets hemstähan med den ändring däri som föranleddes avbifall till reservationen av herrar i Trobro och , ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i Trobro begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller skatteutskottets hemställan i betänkandetnr 2 röstar ja, den det ejvih röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifaUit utskottets hemställan med den ändring däri somföranleddes av bifall till reservationen av herrar i Trobro Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i Trobro begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat; § 7 Föredrogs och bifölls interpeUationsframstäUningama nr3133. § 8 Föredrogs finansutskottets betänkanden: Nr 3 i anledning av propositionen 1973:2 angående utgifterpä tiUäggsstat till riksstaten för /73 i vad avser finansdepartementetsverksamhetsområde Nr 4 i anledning av propositionen 1973:2 angående utgifterpä tilläggsstat till riksstaten för /73 i vad avser statensaUmänna fastighetsfond Nr 5 i anledning av propositionen 1973:2 angående utgifterpå tUläggsstat tih riksstaten för /73 i vad avser avskrivningav oreglerade kapitalmedelsförluster Kammaren biföll vad utskottet i dessa betänkandenhemställt. §9 Interpellation nr 34 om utbyggnad av anläggningar för kombinerad värme- ochelproduktion Ordetlämnades på begäran tUl HerrHENNINGSSON (s), som yttrade; Landets elförsörining är understark observans. Vattenkraftens tid som den huvudsakliga kraftkällan fär, medsaknad, ses som ett passerat stadium. Kannstöperierna om världens oljetillgångar ger ocksåanledning till olika tolkningar. Utnyttjandet av naturgasfyndigheterna i högregrad än vad som tidigare skett mä anses vara en angelägen uppgift, detta av den anledningenatt man inte kan anse en övergång till enbart kärnkraft vara Nr 19 en självklar lösning, dels med hänsyn till de nuvarande reaktorernas Onsdagenden mycketlåga verkningsgrad, dels med hänsyn till de höga anläggningskost- yfebruari 1973 naderna.Om man därthl lägger den äventyrliga drifttillgängligheten, som ----- kräver2025 procents överkapacitet, blir kostnaden ytterst besvärande. Talet om den"bUliga kärnkraften" må betraktas som en utopi. Lägger mandärtill bridreaktorns ännu okända kostnadsläge jämte de likaledes okändasäkerhetskrav som kan komma att ställas pä dessa anläggningar, har man svårtatt föreställa sig att utvecklingslinjerna ligger klara för vår elförsörining.Tron pä att våra bostäder skulle uppvärmas elektriskt inom tordedärför inte vara grundad på realistiska bedömningar. av är 1972 ger klart uttryck för osäkerhetenom produktionsmetoderna för . I huvudsak föranleds osäkerhetenav den okända kostnadsutvecklingen såväl för oljan som för kärnkraftbränsle.Även produktionsanläggningarnas kostnadsutveckling är oroande. Man anger därförinte någon bestämd utvecklingslinje utan förutsätter utbyggnad bäde avkärnkraft och fossUeldade produktionsanläggningar. I genomgången av de olika produktionsmetoder som kanifrågakomma anföres bl. a. följande (s. 8, spalt 1, andra stycket); "Enannan ekonomiskt attraktiv kraftkälla utgör kraftvärmeverken i större ochmedelstora tätorter. I studien har medräknats utbyggnaden av kraftvärmeverk iett flertal sådana kommuner. Där tUlräckligt värmeunderlag finns kan denkombinerade produktionen av el och värme erhållas till lägre kostnad än vidseparat produktion av båda energiformerna." I artikeln med titeln (s. 17)sägs (å s. 18, spalt 3): "Någon optimering av andelen otjeeldadekraftvärmeverk har inte gjorts, i stället har en viss utbyggnad antagits. Skuheemellertid en större utbyggnad av kraftvärmeverk visa sig ekonomisktfördelaktig i det planerade produktionssystemet bör denna möjlighet enligtCDL:s mening tillvaratagas." Man kan tveklöst instämma på varje punkt i dessa citat ur1972 års CDL-studie. Men naturligtvis kan det erfordras ett ytterligareklarläggande varför energikombinatet värme och elproduktion är ekonomiskt fördelaktigt.SkUlnaden ligger i hög grad däri att mottrycksproduktionen mycket överlägsettUlvaratar oljans energiinnehåll. Uttryckt i siffror gäher att ettkondenskraftverk har en verkningsgrad liggande mellan , underdet att den kombinerade produktionen har en verkningsgrad på mellan 80 och 85procent. Även om oljepriserna skulle stiga, vUket tecken tyder på,skulle den kombinerade produktionen likväl vara den starkaste, dels tack varesin högre verkningsgrad, dels därför att huvuddelen av landets bostäder nuuppvärms med olja, varför uppvärmningen av fjärrvärmeanslutna bostäder intealls skuhe komma i sämre läge än om eldningen skedde genom egen anläggning. Med tanke på det intresse som från statens sida visats förimport av naturgas skulle det bränslet vara synnerligen lämpligt för sädana 25 Nr 19 kraftvärmeverk. den ° '' ytterligare belysa kombinationsproduktionens fördelar kan 7 februari1973 "' lämphgen ta exemplet frånVästerås, som är landets mest utbyggda har landets lägsta eltaxa (kWh mot 8,59)samt landets lägsta taxa för värme (ca lägre per m än övriga Sverigesvärmeverkstäder). Ur mUjösynpunkt förtjänar det tilläggas att vid företagnaprov av luftföroreningsgraden i våra större tätorter ligger som denklart bästa av våra industristäder. Anläggningskostnaderna är naturligtvis betydelsefuha, mengjorda beräkningar visar att kombinationsproduktionen för både värme ochelproduktion med erforderliga huvudledningar inte kostar mera i anläggning perkW än enbart elkraften framtagen i ett atomkraftverk. Utan att gå in på de olika orsaker som gjort att dennaproduktionsmetod inte kommit till större användning i vårt land kan framhållasatt våra kommuner först har kommit underfund med attelproduktionen var ett problem. Man var tidigare så övertygad omtillräckligheten av våra vattentillgångar att man inte ägnade frågan någotstörre intresse. Men det starkaste skälet till att utbyggnad av dettaproduktionssystem inte kommit längre är kommunernas svårigheter att skaffa framerforderliga investeringsmedel. Lånemarknaden har varit kärv, och man är ikommunerna rädd för att lån för sådant ändamål som värme och elproduktionskulle begränsa kommunens möjligheter till län för andra angelägna ändamål.Vidare kan framhållas svårigheten att övertyga en beslutande församling omnyttan och lönsamheten av ett sä komplicerat tekniskt problem. Men en under 1972företagen undersökning visar att man nu i mänga av våra tätorter är angelägenom utbyggande av denna produktion. Detta intresse har säkerligen samhörighetmed det av statsmakten tidigare framförda förslaget om kommunala värmeförsörjningsplaner.Men kommer en oro rörande möjligheterna att finansieraanläggningarna; driften är man däremot inte oroad av. Omfattningen av vad som genom energikombinatet skullekunna framställas av elenergi har beräknats motsvara ca en tredjedel av landetsnuvarande behov. Ur mUjösynpunkt måste denna produktion ses som den mestofarliga, när nu vattenkraftutbyggnaderna upphör, och kombinationen skuheinnebära besparingar i oljeförbrukningen vilka har beräknats till ca 500miljoner kronor för värt land. En utbyggnad i större omfattning skulle också fä engynnsam effekt på arbetsmarknaden, då byggandet av anläggningarna för såvälproduktion som distribution kräver betydande insatser för att skapa nödvändigabetongkonstruktioner. Slutligen bör framhållas att en omfattande utbyggnad avvärme och elproduktion i våra större tätorter till viss grad skulle förskjuta tidpunkten för en i annat fall nödvändig kapacitetsökning av landets stamUnjenät. Om däremot elproduktionens ökning helt skall ske genom kärnkraft- och kondenskraftverk, som var för sig sammanföres i ett flertal 26 mycket stora aggregat, kommer enförändring av spänningen 400 000 V tUl 750000 V att framtvingas mycket snart. Med relaterade motivering ber jag att tiU herrindustriministern få den ställa följande frågor; , i likhet med CDL, att en utbyggnad av kombina- -- tionenvärme och elproduktion är önskvärd från statens sida? VUl statsrådetmedverka thl att kommunernas tånemöjligheter förbättras, sä att dessa kommunalaplaner kan förverkligas? det vara angeläget att sådana regler för erhållande av lån förelproduktionen skapas för kommunerna att deras lånemöjligheter för andraangelägna ändamål ej därav försvåras eller förhindras? Denna anhållan bordlades. § 10 Interpellation nr 35 ang. domstolamas ställning iförhållande till den politiska makten Ordet lämnades på begäran till HerrWINBERG (m), som yttrade: En ledande princip för svenska domstolar harvarit och torde alltjämt vara att de i sina avgöranden endast tillämpar avstatsmakterna given lag och författning. Där i det särskilda fallet lagtextenger utrymme för tolkning inom mer eller mindre vida ramar söker domstolarnaledning i de motivuttalanden som har gjorts i anslutning till vederbörandeförfattning. avgöranden av högre instans i likartade mål kan också imånga fall vara av vägledande art. Domstolarna är i sin dömande verksamhet heltfria från de åsikter som representanter för såväl styrande som lagstiftandeorgan kan hysa i konkreta fall. De enskilda domarnas egen uppfattning omförfattningens berättigande och lämpliga utformning får givetvis inte påverkatillämpningen av den. Domstolarnas självständiga ställning har ansetts vara avden vikt att det fått uttryck i grundlag. 1 § 47 regeringsformen stadgas sålunda: "Rikets hovrätter och alla andra domstolar skola efter lag och laga stadgar döma; etc. I den vanligen använda grundlagskommentaren (; grundlagar etc.) uttolkas detta stadgande sä att domstolarna endast har lag och författning att rätta sig efter och att de ej vid sin iimbetsutövning får ta order eher lyda anvisningar frän någon, icke ens från Kungl. Domstolarna anses vidare ha en vidsträckt rätt atl pröva lagars och författningars giltighet, och denna prövningsrätt utgöi' (enligt kommentaren) "efter det paria mentariska statsskickets genomförande den yttersta statsrättsliga garantienför grundlagens uppriitthållande och därmed för medborgarnas rättsskyddgentemot den styrande makten såsom statens representant". Åtskhiiga andra regler visar avsikten att domstolarnaskall fungera självständigt i förhållande tUl den styrande, dvs. den politiska, makten. Exempel på detta är principen om ordinarie domares oavsättlighel, balansen i underrätter mellan yrkesdomare och lekmannadomare (nämn demän), utformningen av den domared som varje såväl yrkes- som 27 lekmannadomareär skyldig att avlägga m. m. Allt detta avser att tillgodose domarnassjälvständighet och opartiskhet. För att ytterligare skydda rättsskipningensobjektiva handhavande finns också tämligen långtgående jävsregler. Nämndemannainstitutionen har en urgammal anknytning thlrättsskipningen i vårt land. Det torde vara en allmänt omfattad mening attnämndemännen i brottmål och vissa typer av tvistemål utgör ett mycketvärdefullt komplement till yrkesdomarna. Även om nämndemännen utses avkommunens fullmäktige, och därigenom varje politiskt parti får det antalnämndemän som ungefär motsvarar dess styrka i förhållande till andra partier ikommunen, torde nämndemännen hittUls icke ha uppfattat sig sompartirepresentanter i sin domarutövning. Av vad som här anförts framgår att detheller aldrig varit avsikten. De skiljer sig också från andra förtroendevaldagenom att de icke har och heller icke skall ha något politiskt ansvar förde avgöranden de träffar. har förekommit en del uttalanden som kantyda på att domstolarnas oberoende ställning gentemot den politiska makten ickelängre anses önskvärd från statsmakternas sida. Det har i pressdebatten uttrycktsoro för att en politisering av nämndemannafunktionen skulle vara på väg. Enligtpressreferat har vidare justitieministern uttalat att domstolarna ständigtpåverkas av politiska värderingar och att domarna i sitt arbete icke heller kanvara partipolitiskt neutrala. Åtminstone för dem som har egen erfarenhet avlängre tids arbete inom domstolarna torde detta uttalande vara ägnat att väckaförvåning. Uttalandet är ocksä motsägelsefullt i förhållande tillgrundlagberedningens förslag till ny regeringsform, som innehåller en regel attingen får särbehandlas på grund av personliga förhållanden såsom tro,åskådning, ras, hudfärg, nationalitet, språk, samhällsställning ellerförmögenhet. I direktiven till domarutredning finns vissaformuleringar som kan ge utrymme för en tolkning av innebörd att enpolitisering av domstolarnas verksamhet eftersträvas. Av vad som här angivits framgår att det föreligger riskerför domstolarnas självständiga ställning och för en politisering avrättsskipningen. Det finns därför anledning att begära ett klarläggande frånregeringen. Med hänvisning till det anförda och eftersominterpellationen berör en väsentlig slatsrättslig princip, vilket motiverar attden riktas till landets statsminister, får jag anhålla om kammarens tillståndatt till herr statsministern ställa följande frågor: Anser herrstatsministern att det finns grund för ett påstående att domstolarna i sittarbete påverkas av politiska värderingar? Anser herrstatsministern att domstolarna också skall ha en självständig ochoberoende ställning i förhållande till den politiska makten? § 11 Interpellation nr 36 ang. förekomsten avprivatskolor och enskilda Nr 19 yrkesskolor den Ordet lämnades på begäran till (), som yttrade: Många av privatskolorna och de enskUdayrkesskolorna känner en stor ovisshet . Denna ovisshet ochosäkerhet beror i hög grad på att de, icke ens på kort sikt sett, vågar räknamed att statsbidrag kommer att fortsätta att utgå. Utan sådana bidrag försättsde i den situationen att de knappast kan existera vidare. I årets statsverksproposition har indragandet avstatsbidrag till åtskilliga skolor ånyo aktualiserats. Planeringen ocharbetsron blir i hög grad lidande av denna ovisshet. Att utbildningsministern vid sin bedömning av frågan omhuruvida statsbidrag skall ges eller ej skulle utgå från ekonomiskaöverväganden förefaller icke troligt, eftersom det rör sig om förhållandevissmå bidrag och de elever som undervisats eller skulle vUjaundervisas i dessa skolor vid fall av nedläggning med stor sannolikhet måsteövergå tUl de kommunala skolorna och där åsamka merkostnader. Det måste vara andra överväganden som ligger bakom detständiga hotet om ytterligare indragningar av statsbidrag. Huvudmän, lärare ochelever vid dessa skolor liksom den utbUdningsintresserade allmänheten i stortsett torde ha ett betydande intresse av att utbUdningsministern - på ett meraklarläggande sätt än i statsverkspropositionen - redogör för sin syn päförekomsten av dels vissa privatskolor, dels enskild yrkesundervisning. Under hänvisning till vad jag här anfört anhåller jag omkammarens tUlstånd att till herr utbUdningsministern ställa följande fråga: VUI herr statsrådet i samband med behandling avKungl. Maj:ts anslagsframställning rörande bidrag till driften av dels vissaprivatskolor, dels enskild yrkesutbUdning delge kammaren sin principiella synpå och värdering av förekomsten av de ifrågavarande skolorna? Denna anhållan bordlades. § 12 Meddelande ang. enkla frågor Meddelades att följande enklafrågor denna dag framställts, nämligen av Nr 68 () till herr industriministern om svenska utrednings-och ingenjörsinsatser på naturgasomrädet; Har industriministern, med hänsyn till rådandearbetsmarknadsläge och med hänsyn till möjligheterna att bredda basen för svensk teknologi, för avsikt att medverka till att svenska konsulter bereds möjligheter att delta i de utrednings- och ingenjörsinsatser som förestår på naturgasområdet? Nr 19 Nr 69 (vpk) till herr utrikesministern angående de franska Onsdaeenden kärnvapenproven i : " svensk sida några initiativ tagits för att förmå den franska -------------- regeringenatt inställa den planerade sjunde serien av kärnvapenprov i § 13 Kammaren åtskildeskl.