prot · FW0914 · 1973-12-31 00:00:00 — Omjag inte minns fel, gjorde ett offentligt uttalande, vari han sadeatt det var rohgt att han en gäng fått rätt, dvs. regeringens skatteutspel varhelt i överensstämmelse med vad ansett och tyckt under många år.Men så hände detta att man fick vittringen av regeringskrisen i näsborrarna,och då sjönk aht det andra i bakgmnden. Till slutligen vih jag säga att visst harkvinnorna samma rätt som männen, men traditionellt är detta land sä gammalmodigtatt hela vär arbetsmarknad i stor utsträckning varit uppbyggd på mannensprioritet till arbetstiUfällena. Först har kvinnansfrigörelse verkligen börjat ge resultat. Därför kommer de gifta kvinnornasenare in pä arbetsmarknaden än männen. En av orsakerna är barntillsynen, somförst fått en större omfattning, barntillsynen då ikollektiv regi. Vi skall försöka lösa detta problem, men det behövs enövergångstid. När frågar om vi inte skall ge jobb åt allamänniskor, vill jag svara att vi skaU göra det inom den ram som naturligen ärmöjlig. Vi har under lågkonjunkturen haft en arbetslöshet, som enligt arbetsmarknadsverketsberäkningar legat på och under vintern.Den senaste uppskattningen visar . När vi under 1970sannerligen inte talade om någon arbetslöshet utan om brist på arbetskraft,hade vi 1 procents arbetslöshet och 2 procents arbetslöshet undervintern. Det är ungefär skillnaden mellan dagsläget och det tidigare läget, sompräglades av en högkonjunktur. Det fanns emellertid arbetslösa även underhögkonjunkturåret, när vi hade tre lediga anmälda platser på varie anmäldarbetslös. Då uppgick antalet arbetslösa tih 35 000-40 000 personer. Om dearbetslösa finns på ett ställeoch de lediga platserna i en annan del av landet och man inte gärna kan skiljapå två äkta makar med gemensam familj, får man helt enkelt detta resultat. Harman en arbetslös på ett ställe och efterfrågan på ett annat ställe, där detfrägas efter en helt annan utbildning och kunskap än vad just den arbetslöseråkar ha, fär man också finna sig i en övergångsmässig arbetslöshet. , när hela den offenthga debattenföljaktligen dominerades av arbetslöshetsfrägorna, fanns det 27 000 obesattalediga platser, helt enkelt beroende på svårigheten att få de arbetslösa direktanpassade tih de lediga platserna. När frågar hur långt vi kanta ned arbetslösheten, vill jag svara att vi möjUgen kan ta ned den mednågonting mehan , men vi når självfallet aldrig botten. Folkär ständigt på marsch från det ena jobbet tih det andra. Det råder ständigt ensituation, där de arbetslösa inte passar ihop med de lediga platserna. Vårambition går längre än i något annat land. Vi är glada över det, och denambitionen kommer vi att uppehåha. Men vill man vara riktigt ärlig, kan man mtese bort ifrån de faktiska förhållandena, när man nu diskuterar arbetslöshet ochsysselsättning. Herr förste vice talmannen anmälde att att till protokohet få antecknat att han inte ägde rätt tih ytterhgarereplik. Utanför våra gränser pågår en snabbförändring inom näringslivet. Internationahseringen bhr alltmer påtaglig. Destora multinationella företagen växer i omfattning och betydelse, men ocksåföretag av annan storlek bhr mer och mer beroende av kontakter över gränserna.Över gränserna växer fram ett produktionssamarbete, men ocksä samarbete inomforskning, marknadsföring och finansiering av en helt annan omfattning än vitidigare varit vana vid. Oberoende av regeringamas formella partianknytning är mani många länder på väg in i en utveckling som innebär att regeringarna mer ellermindre frivilligt tvingas engagera sig i näringslivsfrägor för att därmed klarasysselsättningen och grunden för social utveckling. Det gäller länder somItalien, där ett stort statligt verkstadsföretag gått in i en av destora, f. d. privata verkstadsindustrierna. Avsikten är klart angiven; attskapa en bättre organisation för att trygga produktion, sysselsättning ochförsäljning på den internationella marknaden. I har häromdagenoffentliggjorts att två stora maskinbyggnadsföretag, och Demag,håller pä att smälta samman för att bilda ett företag med ungefär 40 000anställda och därmed hamna på fjärde eller-femte platsen bland de tyskamaskinbyggnadsfirmorna. I har den brittiska regeringen tihkännagivit attden skah gå in och finansiera hälften av ett utveckhngsprogram för den engelskastålindustrin, omfattande sammanlagt . Denmoderniseringen syftar tiU att göra det stora statsägda brittiska stålbolagetbättre, för att det skall klara sig i konkurrens med kollegerna inom EEC och päandra håll i världen. Skeppsbyggnadsverksamhetenhar tidigare ingått i så gott som alla den 31 Janiiari 1973 storaländers näringsprogram och kommer tydligen ocksä att göra det i fortsättningen.Det gäller ocksä inom EEC. Frågan är hur omfattande de ekonomiska engagemangenblir för framtiden och vilka former de protektionistiska strävandena kommer attta. Liknande tendenser gör sig också gällande inom rederinäringarna. Det är medandra ord en allt annat än liberal värld vi lever i och ser utveckla sig framåti tiden. Om de multinationella företagen fortsätter att växa likasnabbt som de nu gör kommer snart några hundratal företagsledningar ochdirektioner att behärska världens halva industriproduktion. De kommer att få enreell makt, som ställer många regeringar vid sidan av avgörande inflytande inomdet egna landets näringsliv. Det är mycket troligt att det inom den-storagmppen multinationella företag kommer att utvecklas samarbete olikaföretagsgrupper emellan, som ytterhgare förstärker betydelsen av demultinationella företagen inom det ekonomiska hvet och ökar deras betydelse försysselsättningen. Inte alla gånger behöver det vara beslut, som direki gällerett visst lands näringsliv. De indirekta följderna av näringspolitiskasatsningar kommer att sprida sig internationellt. Modern teknik, gemensammarknadsföring, internationell finansiering kommer att förenas med deninternationella lokalisering som ger det bästa totala resultatet för dessastora företagsgmpper. Återverkningarna visar sig på andra häll, och deåterverkningarna bhr starkare ju svagare det egna landets näringsliv är. Dessa internationaliseringssträvanden kommer inte att varanågot som utmärker bara de stora internationeha giganterna. Dessa strävandentill ökad internationalisering kommer också att prägla de andra större menockså medelstora och mindre företag som arbetat relativt ostörda påregional eller nafionell grund. Regeringarna kommer att stå mera offside utanför utvecklingen pä väsentliga områden än de står. Maktenkommer alltmer att gUda över i händerna pä andra. Inflytandet översysselsättningen och näringslivet kommer i ökad omfattning att ligga på annathäll, starkt påverkat av internationella ekonomiska intressen. som utveckhngen snabbt går i riktning mot ökadinternationalisering av näringslivet på grund av förändrade tekniska ochekonomiska förutsättningar sker en annan lika djupgående förändring. Dentekniska utvecklingen leder till aht dyrare utrustade arbetsplatser. Särskiltframträder detta inom processindustrierna. Det i sin tur leder till enproduktionsuppgång, men en snabb minskning i behovet av arbetskraft.Det går då inte längre för det högindustrialiserade samhället att åstadkommasysselsättningsskapande åtgärder med hjälp av hacka och spade. Nyaarbetsplatser fordrar mycket längsiktigare förberedelser än förr och betydandekapitahnsatser. Den engelska stålindustrins modernisering visar attnytillskapade arbetsplatser i den branschen kostar perstyck. Liknande erfarenheter har vi från svensk processindustri. redovisar arbetslöshetssiffrorna för attvi har ca 85 000 arbetslösa. Därtill visar erfarenheten att siffran behöverhöjas med åtminstone 10 000 för att ge en riktigare återspegling av antaletarbetslösa som ej är med i arbetslöshetskassorna och som inte är anmälda påförmedlingarna den dag undersökningen göres men likväl är det under veckan.Till dessa 95 000 arbetslösa kommer drygt 96 000 som inte redovisas somarbetslösa men likväl på grund av sin arbetslöshet har skickats tillarkivarbete, arbetsmarknadsutbildning eller beredskapsarbete. Det är alltsåbortåt 200 000 som med en riktigare redovisning bör anges stå utanför denordinarie arbetsmarknaden men är anmälda vid arbetsförmedhngama i avsikt attkomma in på arbetsmarknaden. Det är detsamma som av den totalaarbetskraften, beräknad till 4 miljoner personer. De arbetsmarknadspohtiskaåtgärderna lämnar alltså hjälp i annan form än kontantunderstöd tih hälften avden 5-procentiga arbetslösheten. Även om vi anser oss ha en ganska tillfredsstäUandearbetslöshets-pohtik när det gäller att ta hand om de arbetslösa,så behöver vi en näringspolitik för att trygga sysselsättningen för de 95procenten. Och helst också höja det talet. Även de relativt optimistiska tongångar som återfinns istatsverkspropositionen innebär så långt man kan bedöma, attsysselsättningen i kommer att bli ungefär oförändrad. Det innebär medandra ord att arbetslösheten också kommer att bli ungefär oförändrad, trots deninternationella högkonjunktur som utvecklas. Inga högkonjunkturer räcker för evigt. De efterföljs avlågkonjunkturer med sämre sysselsättningsutsikter. Den amerikanska konjunkturuppgången,mätt på New York-hörsens utveckling, har snart varat så länge som en normal,genomsnitthg konjunkturuppgång där brukar vara. Även om det finns stora träd iAmerika, så växer inte ens i träden till himlen. Det finns all anledning att vi inte alltför. passivt förväntar ossatt den amerikanska konjunkturuppgången skall lösa våra långsiktigasysselsättningsproblem. Det finns ah anledning att vi i stället i god tidförbereder en sådan näringspolitik och därmed sysselsättningspohtik att vårtutgångsläge i den internationella konkurrensen är bästa tänkbara inför deförändringar som kommer. Ett bland mänga exempel på näringspohtisk satsning är denjapanska regeringens satsning genom av 80miljoner kronor för att frän 1971 tiU 1975 utveckla några prototyper tUlelektriskt drivna bilar. Avsikten är därefter att fä i gång en produktion dvs, sysselsättning - som skall resultera i att 5 miljonerelektriskt drivna bilar skall rulla kring pä gatorna. Det är ett exempel blandmånga pä medvetna näringspolitiska satsningar, som görs för att tryggasysselsättningen och skapa underlag för social trygghet och framåtskridande. Hela satsningen att bygga upp en Europamarknad genom EECär tillkommen för att skapa bl, a. nya förutsättningar för en industriell ochkommersiell utveckhng på den europeiska kontinenten. Med den gruppen har vinära av vår utrikeshandel. Den gmppen strävar efter att relativttill omvärlden förbättra sin industriella och kommersiella position. Om vi viUhävda våra intressen genom den ena eller den andra samarbetsformen med EEC, ärdock en grundförutsättning för oss, om vi vhl lyckas, att vi också utvecklar ensådan näringspolitik att vi tryggar våra industriella och kommersiellaintressen och det på ett sådant sätt att visamtidigt förverkligar våra mål om full sysselsättning och framåtskridande. Det är till avsevärd hjälp för oss om vi får arbetaytterhgare någon tid under internationell konjunkturuppgång. Vi måsteemellertid komplettera de förutsättningarna med en medveten, långsiktignäringspolitik och en ekonomisk satsning, som tryggar gamla arbetsplatsersamtidigt som nya skapas. Om vi skulle sänka antalet av dem som befinner sig utanförarbetsmarknaden från till 2 1/och räknar med att det skulleske genom nya, genomsnitthgt dyra arbetsplatser inom industrin, skulle för densatsningen rent ekonomiskt krävas . Det motsvarar i runttal hela statsinkomsten av nuvarande mervärdeskatt. Det är belopp av denstorleken, som behöver satsas om vi vill förverkliga full sysselsättning.Likaväl är det inte fråga enbart om pengar, I ännu högre grad fordrasförberedelser, mänskliga och organisatoriska insatser pä åtskihigaområden av samhällslivet. stålpolitik vet vi något om. Vilken är vår,för att trygga den branschens sysselsättning? Den italienska statensindustriella satsning är dokumenterad. Likaså den franska statens inomstålindustri, varv, järnvägar, gas, olja och flera andra områden. Inom branschefter bransch har vi fått ta del av de resultat, som en långsiktig medvetennäringspolitisk satsning åstadkommit i , Vi står i början av en utveckling under helt nyaförutsättningar. Erfarenhet från det gamla, som har varit, måste kombineras medförståelse för det nya som kommer. Vi ser hur de multinationella företagenkommer att förändra inflytandet inom svenskt näringsliv och samhälle både förvår hemmamarknad och vår export. Vi ser den nya energipolitikensförutsättningar runt naturgas- och oljefyndigheterna i . Vi vet attsträvanden finns att bygga upp en ny Europort, Europahamn, utanför attta vid, när industriområdet runt storhamn är fullbyggt. Det är enutveckling som inte kommer att lämna våra västkusthamnar och våra industrierockså på andra håll opåverkade. Inför de nya, hårdare förutsättningar som väntar oss måstevi oberoende av partitillhörighet på olika håll inom det svenska näringslivet,arbetsmarknaden och samhället inse att det är hög tid att vi lämnar aUtföroptimistiska drömmar om att en internationell högkonjunktur kommer att lösavåra problem och åter föra oss tUlbaka till något som liknar 1960-taletsextremt gynnsamma förutsättningar igen. Det är hög tid att vi genom en medveten näringspolitik,omspär\nande åtskihiga sektorer av det svenska samhället, tryggar våraförutsättningar för full sysselsättning och social utveckling för framtiden. Under detta anförande övertog herr talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. HerrBÖRJESSON i Glömminge (c); Vart man än ser runt om i världen finner manatt framåtskridande och ökad välfärd måste baseras pä ett näringsliv somarbetar sä effektivt som möjligt. Det är nödvändigt att näringslivet får en känsla avatt statsmaktema icke är kyligt inställda till näringslivet. Det är dessnaturliga och enda sätt att fungera, om det skall kunna ekonomisktöverleva. I har vi observerat svårigheter förindustrin och jordbruket. Dessa svårigheter har skapat bekymmer för hela Sovjetssamhällsfunktion. Det mål man i satte upp för den nu löpandefemårsperioden har inte uppnätts. Enligt de statliga redovisningarna har maninom många områden fått notera avsevärt lägre värden än de man avsett. Jag lyssnade pä i . Hanrekommenderade ett förstatligande av företagen och naturtillgångama. Men hannämnde ingenting om att människorna skulle få det bättre genom detta. Det endamotivet var att man dä skulle kunna förhindra en borgerlig regering. Det varinte precis någon stark motivering för ett förstathgande av näringslivet.Ingenting tyder på att någonting annat skulle vara bättre för att få ett starktnäringsliv än enskilda människors initiativ, vilja, verksamhet och ansvar.Detta är den främsta drivkraften för framsteg och framåtskridande. Om man frånideologisk synpunkt skall bevara och förvalta demokratin så finns nog ingenannan lösning än att ge näringslivet just dessa möjhgheter. Ägarförhållandenaär då sådana att funktionen för produktionen blir den bästa, antingen detgäller privat eller kooperativt ägande och förvaltande. Naturligtvis blir dettakompletterat med ett statligt ägande i vissa fall. Men erfarenheterna frånandra länder visar att ett statligt totaldirigerat näringsliv varken germedborgarna bättre eller ens samma förutsättningar för välstånd. Med detnäringsliv vi har här i - till bestående av privat ochkooperativ företagsamhet - tror jag att omsorgen om förelagen inom industrioch jordbruk blir den avgörande faktorn i kampen mot arbetslöshet och för ökademöjligheter till framtida reformer. Man kan ibland höra även frän vär regering - att vårtnäringsliv och våra förhållanden i övrigt är så utomordentliga att man inte påandra håll i kan tävla med oss. Se pä , säger man. Där har manstora svårigheter med sitt näringsliv, med arbetsproblem och med strejker.Finansministern har här sagt att han anser att har klarat sigbättre än många andra länder i . Man bör nog stanna till ett tag där. Jag tycker attjämförelsen med inte är riktigt rättvis. var ett världsrike somföll sönder, det var ett imperium med centrum på de brittiska öama. När heladenna organisation , då måste det bli stora påfrestningar pä dettacentrum för imperiet, var heller inte med i , vi harsuttit i orubbat bo medan länder helt raserades - i många fall långtmer än vad som skett i . Dessa länder har hämtat in sineftersläpning och i vissa fall har de visat tecken pä att passera vårtnäringsliv när det gäller effektivitet. Meddelandena i press och radio om nedläggning av företagoch friställning av arbetskraft har varit en sä monoton och ensidig visa desista åren, att relativt små nyetableringar börjar bli säljbara nyheter. Det ärnog mycket riktigt som nämnts tidigare här frän regeringshäll i debatten ,att vad arbetsmarknadsmyndigheterna åstadkommer är tih mycket stort gagnför samhället. Mycket är dock sådant som förr eller senare ändå måstegenomföras - t, ex, anläggning av reningsverk. Efter det senaste världskriget gjorde man upp ett programför att möta en befarad arbetslöshet, som dock egentligen aldrig kom. Detplanerades då oerhört mycket för småföretagen inom industri och jordbruk,vilket man skulle önska att det funnes kapital för att genomföra. Miljöförbättringarna i det liha egna företaget är socialtsett lika berättigade som miljöförbättringarna i det stora företaget. När enUgtvad man kan se bostadsbyggandet nu troligen kommer att dämpas bör annanbyggnadsverksamhet inom ohka näringsgrenar i skilda regioner få sig en stötframåt. Det framhölls i debatten jag tror det varav finansministern att visat ett förstrött intresse för löntagarna.Nu är detta inte sant. Men är det inte också så att regeringen och socialdemokraternaibland har visat ett förstrött intresse för många sektorer och grupper - mindreoch större - i samhället? Det går an att säga att man skall hävda rätten tillarbete ät alla, och det instämmer vi i från , men det är lika viktigt atthävda rätten till likartade arbetsförhållanden för alla dem som strävar inom desmå privata företagen. Man får ibland den uppfattningen att bakom regeringenspolitik för näringslivet ligger den föreställningen att bara satsningar på destora företagen är fördelaktiga. Jag ärmedveten om att stordriften har sin plats i produktionslivet, och den ärnödvändig när man t. ex. skall producera bilar i stora serier, men vi måsteinom näringspolitiken ändå på allt sätt ta till vara de små företagensfördelar. Den föregående talaren, , uppehöll sig vid demycket stora företagen och riskerna med de multinationella företagen, somkanske kommer att växa sig starkare än vad de är . De mindre företagen harofta större förmåga att anpassa sig efter efterfrågeförändringen på marknaden,och det är lättare för dem att ställa om sig till nya produkter när det gälleratt tillgodose en viktig lokal marknad. Jag har den erfarenheten alttillverkaren av en produkt som försvinner ur marknaden oftast är ett verkligtstorföretag. Dessutom har småföretagen en betydelsefuh uppgift somunderleverantörer. Ett genomförande av planerna på en verklig regionalpolitikskulle knappast vara möjligt, om man inte hade tillgång till små företag, förvilka det är lättare att etablera sig och vilka kanske är de endasom kan starta en verksamhet i avfolkningsomräden. Den jämna spridning avnäringslivet som vi strävar efter är också lättare att förverkliga, om klimatetär gynnsamt för småförelagsamheten. Det är, som nämnde, önskvärt att de storamultinationella företagen inte får för stort inflytande, och en avmöjligheterna till detta är att fä en sådan struktur pä näringslivet att ävende små har möjlighet alt konkurrera. Antalet anställda inom har under1972 hållit sig oförändrat vid ca 34 000. Det har skett minskningar på vissahäll i restaurangbolagen, SMT och verkstad - men det harskett ökningarinom andra företag i koncernen. Trots de resurser och det stöd som kanmobiliseras för Statsföretag har koncernen emellertid inte kunnat suga uppnågot av den arbetslöshet som uppstått pä andra håll. Ett område där statsmakterna borde satsa mera ärindustriell och teknisk forskning och utveckling. Jag tror att någon annantalare från kommer att ytterligare utveckla detta. Den svenskasatsningen därvidlag'har beräknats till av bruttonationalprodukten,och man räknar med att konkurrentländer i och har satsatungefär dubbelt sä mycket. Att stimulera innovationer och därmed framtagande avnya produkter är en nödvändighet, om vi skall kunna följa med i konkurrensen,och det är väl en målsättning som vi alla måste ha. Om skall öka sinexport och förbättra bytesbalansen måste man naturligtvis öka industrinsproduktionsförmåga. Nya produkter måste till för att vi skall kunnaupprätthålla vår ställning i den internationella konkurrensen. En person som äranställd vid kraftverk har talat om för mig att den reaktor somanskaffats tih kraftverket hade beställts i , men man måste frakta dentill för att få den svetsad innan den placerades i . Den minuspost som turismen orsakar i handelsbalansen harman ännu inte vågat röra vid, och många anser väl att man inte skall göra detheller, men det finns väl även motioner där det talas om möjligheterna attbeskatta utlandsturismen. Jag lyssnade på . Han ville ha moms päbörsen. Jag trodde att ville ha bort börsen, men i så fallslaktar han ju den mjölkko som han nu tänker ta inkomster av. Det blir välsamma resultat som i fråga om momsen på engångsglas. Skatten på dem gör att mannu tror att de fär vara kvar. Om fär införa moms på börsen, såkommer med säkerhet börsen att få vara kvar. har i skrift behandlat de anställdas förhållandenpå arbetsplatsen. Detta har kritiserats av regeringspartiet, där det ansettsatt vi skulle vilja tumma på fackföreningarnas och de anställdas möjligheteratt ta ut sin del av produktionsresultatet. Så är ju ingalunda fallet. Vi menaratt det börjar bli förlegat med de uråldriga fejderna pä arbetsplatserna ochatt man bör få bort tendensen att söndra och härska genom att företagen och deanställda enas om en gemensam målsättning. Statsministern yttrade att landet byggts genom hårtarbete, och det har det sannerligen gjort. Han sade ocksä att vi är stolta övervad som uträttats. Men han sade i samma andetag att man sökt svartmåla dem sombyggt landet. Och dä funderade jag på vilka han menade som varit med om attbygga landet. Det är många kategorier som har byggt värt gamla Sverigegemensamt, var och en på sitt häll och inom sitt område, och mycket avunderlaget till välståndet i landet byggdes innan de nuvarande organisationemaoch partierna ens fanns till. Åkerjorden odlades osv. Men om man ser det hela ur den synpunkten att det sommänniskor med hårt arbete byggt i vårt land förändras till nedläggningsobjektutan framtida värde kommer tankarna om vilka som skall ha äran både i nutidenoch i forntiden. Fabriker och företag läggs ned, åkerjord läggs ned i mångaregioner, och inget nytt kommer i stället. För att vår tid inte skall förintavad människor i svunnen tid byggt upp måste det bli en bättreregional utjämning än den nuvarande, och den pågående utvecklingen måste fåformer som ger större jämlikhet mellan de olika regionema. De motioner som har väckt går ut på att man ser till att man, som man skaparnytt, inte med en förödande koncentration raserar vad som byggts upp i gångentid. Det målet går att nä med en decentraliseringspolitik. ger många exempel pä attregeringens näringspolitik har kört fast. Här är några sådana: Arbetslöshetenhar varit mycket hög trots alltmer omfattande arbetsmarknadspolitiska åtgärderoch arbetstidsförkortningar. Investeringsutvecklingeninom industrin har varit lägre än vad som behövts. Jag ber att få erinra om dejämförelser som gjorde mellan långtidsutredningarnasprognoser och faktiskt utfall av investeringarna. Tillväxten iekonomin har varit låg eller nära obefintlig . Lönsamheten harsuccessivt gått ned i svenskt näringsliv. Tillkomsten avnya företag - nyetableringar har sjunkit kraftigt under andra hälften av1960-talet. Mindre ochmedelstora företag har fält en allt besvärligare tihvaro.