prot · FW09142 · 1973-12-31 00:00:00 — Ang. den aviserade sysselsättningsplanen § 1 Justerades protokoUet för den 21 innevarandemånad. § 2 Meddelande ang. höstsessionens avslutning 1 talmanskonferensen har lämnats redogörelser förutskottsarbetets läge och arbetsbelastningen i kammaren under återstoden avhöstsessionen. Det konstaterades därvid att man måste räkna medtt det kan bhnödvändigt att ta även i anspråk för anordnande avarbetsplenum. Det sammanträdet tar i så fall sin böqan kl. 9.00. § 3 Ang. den aviserade sysselsättningsplanen Herr statsministern erhöllordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 23november intagna fråga, nr 339, och anförde: har frågat mig om jag är bereddatt låta den aviserade sysselsättningsplanen utarbetas under medverkan avföreträdare för de politiska partierna, arbetsmarknadens organisationer ochfristående experter samt rekommendera att utredningsresultatet etappvis ställsunder offentlig debatt. i augustimeddelade jag att de stora löntagarorganisationerna skulle inbjudas avregeringen tdl överläggningar om den framtida sysselsättningspolitiken. 1 den allmänpolitiska debatten den 7 november 1973redovisade jag att regeringen hade haft och skulle fortsätta med sädanaöverläggningar med löntagarorganisationerna. Jag lovade också att återkomma pådet parlamentariska planet. Överläggningarna med löntagarorganisationerna är ännu inteavslutade. Regeringen kommer så snart grundmaterialet har bearbetats attredovisa uppläggningen av det fortsatta arbetet med sysselsättningspohtiken förriksdagen. Jag räknar med att detta arbete kommer att äga rum underparlamentarisk medverkan. Svaret påherr Heléns fräga är således ja. Detta är såvitt jag kan bedöma ett bra svar, och jagtackar för det. Statsministern berörde inte den del av min fråga som gällde om Nr 142---- utredningen kan arbeta sä att den etappvis kanredovisa sitt arbete för Torsdaeen den- allmänheten. Vad jag vill säga medden delen av frågan är att jag tror att '' '' fordras ett väldigtokonventionellt arbete: att man arbetar både -------------------- -- med öppna och slutna hearings, räknar med en direkt medverkan * ' också av de människor som här i alldeles särskild mening är de svsselsättninssvlanen ° sakkunniga, nämligen de som redan har varit utsatta förarbetslöshet och de ungasom kommer att vilja besätta de helt nya jobben. Det är här väldiga krav som ställs på oss alla. Om det ikampen mot den nuvarande restarbetslösheten kunde vara ett gångbart tal attnämna 100 000 nya jobb före valet, sä vet vi nu att med hittillsvarandeambitioner måste det för 1970-talet röra sig om minst 300 000 nya jobb och vikanske höjer ambitionsnivån ännu mer. Därför är det oerhört viktigt hur dettaarbete bedrivs. Jag tror också att det är nödvändigt att man från börjanriktar in sig på ett samarbete med kommunalekonomiska utredningen, eftersom enmycket stor del av de nya jobben måste komma till inom den offentliga sektorn.Då lär det inte för kommuner och landsting vara möjligt att hjälpa tUl, om intestaten räknar med en nägot annan kostnadsfördelning än . I den stora debatt som förs kring dessa problem har manvarit väl pessimistisk bland teoretikerna när det gäller industrisidan ochräknar med att det bara är pä den privata och offentliga tiänstesektorn som enökning kan ske. Jag håller med om att i stort sett blir den största ökningendär, men jag är glad över att kunna konstatera att den nye inrikesministernBengtsson i sade ifrån att man inte fär ha en resigneradinställning i fråga om industrisysselsättningen. Jag tror för min del attteoretikerna har tagit fel när de inte räknat med att det också där bör kunnagå att få fram en ökning - inte genom nägot ensidigt subventionstänkande utangenom att verkligen stimulera dem som är beredda att ta fram nya produktidéertill prototyp och till serier. Jag begär inte att statsministern i detta sammanhang skallgå in i nägon sakdebatt, men jag har velat trycka på den mycket stora vikt somvi lägger vid regeringens sätt att handlägga denna fräga. Jag skulle varatacksam om statsministern nägot litet ville utveckla sin syn pä hur en sädanhär utredning kan komma att arbeta. Det är kanske litet tidigt att nu direkt gäin på arbetsformerna för en sådan här utredning. Jag har absolut inget emotetappvisa redovisningar av materialet. När det gäller de utredningar som jagtidigare tillsatt i olika kapaciteter har det i allmänhet i direktiven angivitsatt det är lämpligt att göra så, bl. a. därför att den allmänna opinionen skallfå ett material att diskutera redan innan utredningar på respektive områdebundit sig för ställningstaganden. Jag tror att det är en ganska bra metod, menjag vill inte i detalj gå in på hur en sådan utredning som är aktuell skallarbeta. Jag vill ickeheller gå in på någon sakdebatt. Men låt mig ändå säga Ambitionsnivån ligger högt. 6 tén har jag sagt att det beroendepä var man lägger ambitionsnivån kan bli fråga omatt skapa åtskilliga hundratusen jobb om man skall nå samma sysselsättningsgradsom t. ex. i storstadsområdena. Jag har i vaqe föredragjag hållit i dessa frågor understrukit att den stora sysselsättningsökning somkan ske i måste äga rum inom den offentliga sektom. Det är motiverat avde behov som finns i samhället, och det krävs för att ge arbete och för attmotverka byråkratisering och skapa ett samhälle där människor tjänar ochhjälper varandra. Jag är glad över den svängning i opinionen som gör att alltfler sluter upp kring denna linje. Men jag viU också gärna säga att jag delar meningen inte skall mta någon resignerad eller pessimistisk attityd när det gällerindustrins utvecklingsmöjligheter. De stora sysselsättningsökningarna kommerkanske inte att ligga inom den sektorn - det är ett ofränkomhgt faktum - menman bör söka upprätthålla en hög sysselsättningsgrad inom industrin, bl. a.genom en aktiv industripolitik och branschpolitik. Det är också ett ofränkomhgtfaktum att det är via de exportinkomster vi skaffar oss genom den industriellautvecklingen som underlaget skapas för en utveckhng av den samhälleligasektorn. Dessa ting hänger alltså samman, och jag tycker att det ärglädjande om man får en sä bred offentlig debatt som möjligt om de härfrågorna. Ang. den aviserade sysselsättningsplanen Jag har ingen annan syn än på just ansträngningarnaatt skapa de nya jobben genom satsningar på industriområdet, även om vi ärmedvetna om att det där inte kan bh några stora sysselsättningsökningar. Jaghoppas att man inom socialdemokratin kommer att ha en öppen inställning ocksånär det gäller den privata tiänstesektorn. Jag utgår frän att man beträffandeden offentliga sektorn är på det klara med att det gäller att ta reda pä varmänniskorna anmäler behov och vilken typ av service de önskar inom t. ex.vård-, omsorg- och utbildningsområdena. Men eftersom detta i sä hög grad kommer att fresta päkommunernas och landstingens ekonomi, är det alldeles nödvändigt att man sertiU att den kommunalekonomiska utredningen arbetar i takt med och i närasamverkan med sysselsättningsberedningen eller vad den nya utredningen nuskall kallas. Det är såvitt jag förstår också nödvändigt att denna utredninghäller löpande kontakt med skatteutredningen, sä att vi inte hamnar i ett läge,där alla är överens om det goda som utredningens arbete kan leda till men därman inte har nägon klar bild av huruvida det är möjligt att finansieraåtgärderna i takt med växande resurser. Därför tror jag faktiskt att ett mycket okonventionelltutredningsarbete gärna med några personkontakter eller personunioner mellande här olika utredningarna skuUe vara av värde. Jag har inte någonting emot kontakter medandra utredningar, och jag tycker det är bra att understrykerfinansieringsfrågan. Den måste komma in i bilden vare sig det gäller kommuner och landsting eller det gäUer staten. Jag har också den Nr 142 bestämda uppfattningen att detnaturligtvis är människornas behov och Torsdaeen den samhällets brister som skall vara vägledande när man avgör vilka jobbsom '''»" 'P ' ' '' samhället. -------------------- ----- har jag vid de besöksom jag gör på arbetsplatserna i hög Ang. denaviserade jgjj j offentliga sektorn, och jag skaU fortsätta med det. sysselsattnmgsplanen j väldigtfint jobb av de tiänstemän som där arbetar. Men man möter hela tidenproblematiken: när de beskylls för byråkrati är det inte därför att de är förmånga utan därför att de är för få. De säger; Patienterna mäste lägga sigtidigare pä värdkliniken därför att vi inte har resurser. Vi skulle vilja ägnamera tid åt verkligt förebyggande åtgärder och återrehabilitering inomsocialbyråerna eUer inom , men vi har inte resurser tUl det. Om man vill göra mötet mellan samhäUet och människorna tiUett möte i gemenskap och undvika byråkrati, då skaU man tänka på attdet just gäller att ge samhället möjligheter att verkligen gå människoma tiUmötes i den personliga kontakten. Kontakten meUan människor kan i det modernasamhället aldrig rationaliseras bort. Den förbhr ett oerhört viktigt inslag. Hert (): Jag har fortfarande ingenting att invända.Det här senaste lät nästan som en liten hberal minipredikan, och det bör jag juvara glad över. Men för att inga missförstånd skall uppkomma måste jag säga,att det är inte bara genom goda föresatser som man klarar det här problemet,utan det är också i högsta grad genom att lära sig arbeta i denna nyasituation. Här mäste vi ändå vara på det klara med att det är förfärligt sväramisslyckanden som samhället har haft och har alldeles färska bakom sig. Ta baraarbetsförmedhngen, där man icke kunde StäUa om från den öppnakundförmedling, som var naturhg när det fanns ett överskott pä lediga platser,till att verkUgen ägna sig åt att ta hand om människor, vilket hade behövts iett läge med underskott på lediga platser! Det här är sådant som är pä vägatt rättas till, men vi har väldiga försyndelser bakom oss, som regeringennaturligtvis mäste känna ett ansvar för. Om vi kan få en situation där det inte blir kontroversieUtvar ökningen skall ligga, är jag ändå övertygad om att det kommer att varamycket kinkigt att komma fram tUl en enighet om under vilka former expansionen skallske, sä att man verkligen ger kommuner och landsting det stöd de förtiänar ochinte tillämpar den övervältringsprincip som hittUls har varit vanlig. Skall vikunna nä enighet i finansieringsfrågan, förutsätter det också en delvis ny synhos socialdemokraterna: att man accepterar att det är genom en ökning avresurserna, åstadkommen genom de produktiva insatserna, som man i första handskall få det ökade skatteunderlaget, och inte gär ut ifrån att detskall vara genom nya skatteformer. Det här skaU bli det sista jag säger ochväldigt kort. 8 För det första;Arbetsförmedlingarna har gjort ett mycket fint jobb. Men det ärsjälvklart att de måste anpassa sig efter nya möjligheter isamhället. Propositionen 165 är ju ett uttryck för just en sådan anpassning avarbetsförmedlingarnas arbete. För det andra: Det jag sade om den offentliga sektorn somen möjhghet att uttrycka gemenskap mellan människor i samhället brukade jagsäga i stort sett i vart och ett av mina valtal under den förflutnavalrörelsen. kallar det för en liberal minipredikan. Jag haruigenting emot vilken etikett som används för detta, men jag anser det vara ettcentralt inslag i socialdemokratisk pohtik. Om åtgärder med anledning av inträffade händelser iGrekland Överläggningen var härmed slutad. § 4 Om åtgärder med anledning av inträffade händelser iGrekland Herr utrikesministern ordet för att i ett sammanhang besvara dels () ikammarens protokoll för intagna fråga, nr 314, dels herrWijkmans (m) i kammarens protokoll för intagna fråga, nr 336,och anförde: har bett mig om min kommentartill militärdiktaturens terror mot demokrater och ohktänkande i . har frågat mig vilka åtgärder på detinternationella planet regeringen överväger mot bakgrund av den senaste tidenshändelser i . Jag kommeratt besvara frågorna i ett sammanhang. fråga anknyter till de våldshandlingar somden nu störtade diktatorn var ansvarig för. gjordejag tUlsammans med den norske utrikesministern ett uttalande, i vilketunderströks nödvändigheten för demokratiska regeringar att protestera närmilitäriuntor krossar demokratiska institutioner. De senaste händelserna iGrekland hade pä nytt visat att regimen var beredd att tillgripa de grövstavåldsmedlen för att slä ner krav pä demokratiska reformer. Varken i Greklandeller i kan mUitära maktmedel hejda kraven pä folkstyre ochrättfärdighet, tiUades det. Sedan en ny militärjunta övertagit makten gjorde jag den28 november ett nytt uttalande av i huvudsak samma innebörd. fräga syftade uppenbarligen också päåtgärder med anledning av Papadopoulos-diktaturens handlande. Sä längedemokratin inte är återupprättad i kvarstår emellertid frägan hurSverige skaU kunna påverka utvecklingen. Alltsedan mUitärkuppen i har den svenskaregeringen på olika vägar sökt aktualisera de aUvarliga problem som demokratinsundergång i landet medfört. Pä nordiskt initiativ inledde för mänskliga rättigheter den undersökning av förhållandena iGrekland, som 1970 iedde till landets utträde ur . Också inom och dess olika specialorganhar regeringen i olika sammanhang tagit upp frågor med anknytning tillundertryckandet av den grekiska demokratin. a. sökt fä till Om åtgärder med anledning av inträffade händelser iGrekland stånd engranskning av de grekiska förhållandena inom ramen för FN:s kommission förmänskliga rättigheter. Situationen i har uppmärksammats även inom NATOoch den europeiska gemenskapen, EG. saknar givetvis möjhgheter attpåverka dessa sammanslutningars inställning till . Regeringen ämnar tillvarata de tillfällen som kan visa siglämpliga för att inom olika internationella organisationer påtala förhäUandenai . Vårt handlande kommer att betingas av den fortsatta utveckhngen ilandet. HerrAHLMARK (fp): har vi sett hur svårt det är för enmilitärregering att anlägga en demokratisk fasad. Den förre diktatornPapadopoulos ville blidka omvärlden och kanske en del av den egna befolkningen.Han sökte ge intryck av att ett konstitutionellt styre var pä väg i Greklandoch att någon sorts demokrati väntade framöver. Sä fick vi skenreformerna. Folkomröstningen den 29 julivar ett fuskval, som inte lurade många. Oppositionen förföljdes, medan regeringssidanhade nära nog monopol på propagandan. 1 mängder av vallokaler fanns baraja-valsedlar, inga nej-sedlar. Regimens kontroUanter fifflade medsammanräkningen för att komma fram till det slutresultat som regeringen bestämti förväg. Jag hade själv möjlighet att i följa den grekiskafolkomröstningen - den var en grym fars med demokratins former och diktaturensinnehåll. Regimen fortsatte att spela liberal. Amnesti, borttagandeav mUitär-lagarna, en civil regering - det var nägra inslag i den politiken.Men till slut kom det ögonblick dä viljan och regimen testades. Var det ettpropagandaspel eller var det början pä en ny verklighet i ? Vardiktaturen orubbad eller fanns nu en chans till folkligt inflytande? Svaret gav regimen under . PoUser gjorde chockmot studenter och arbetare, stridsvagnar gick i ställning, många dödades, andrafick härda fängelsestraff. Vår medkänsla med den grekiska oppositionen är djupoch självklar. Jag tackar utrikesministem för svaret, som jag pä alla punkterkan instämma i. Men som en militärjunta pressas av demsom önskar frihet riskerar den en reaktion frän dem som motsätter sigeftergifter. Utan att tlUfredställa oppositionen kom Papadopoulosatt fjärma sig från stora delar av den krigsmakt som han byggde sin ställningpä. Så kom den nya mUitärkuppen. På samma sätt som han själv fördestill makten av soldater och stridsvagnar har han nu förts bort från makten avsoldater och stridsvagnar. Vad som till slut blir den nya militärregeringens politikvet vi inte. Den kan väga släppa fångar under sin smekmånad med opinionen, Allahoppas vi självfallet på det bästa men fruktar väl det värsta. Den nya regimenprövas som studenter, arbetare och andra äter begär mer avfrihet. Det vi i kan göra är att hälla god kontakt med oppositionen iGrekland, att ge den värt moraliska stöd och att delta i ett internationellttryck mot juntan i , HerrWIJKMAN (m): Först vUl jag tacka herr utrikesministern för svaret påmin fråga. Bakgrunden tiU frågan var ju de svåra oroligheterna försnart , då militär och polis använde det grövsta våld ochorsakade många människors död. Det är bra att uttalar sin avsky fördylika metoder, och det är därför med tillfredsställelse man kan se tillbaka pådet uttalande som herr statsrådet gjorde tillsammans med den norske utrikesministern.Det är bra att vi över huvud taget skapar opinion i fall där de mest elementäramänskliga rättigheterna trampas ned. Men protester från räcker självfaUet inte. Vidmitt besök i i samband med folkomröstningen fick jag det klaraoch bestämda intrycket att den dåvarande juntan var mycket känslig för kritikutifrån kanske inte främst från men från EG-staterna och frånNATO-länderna, Det var bl, a, därför man anordnade den här skendemokratiskaprocessen med s, k, val, där man försökte inbUla västvärlden attdemokratin var på väg att återinföras. Så var det ju, som säger,inte alls. Därför rhenar jag och det var av den anledningen jag ställde minfräga att det är så väsentligt att vi använder varje möjlighet iumgänget med kolleger från andra västnationer att hålla debatten om Greklandssituation varm, att ständigt påminna om det förtryck som råder och som enligtvad vi kan konstatera uppenbarligen kommer att råda också, kom den nya kuppen. Vi vet ännu litet om den.Vad vill kuppmakarna? Vad stär de för? Gizikis sägs ha varit med ,men vilken position han dä hade har inte varit lätt att fastställa. Jag blev kanske något förvånad när regeringen sähundraprocentigt klart konstaterade att varje ansats till ökad frihet kommeratt stoppas även av den nya militärregimen, vet vi litet mera, och deuttalanden som återges i dagens tidningar tyder på att det blir ungefär sammatyp av regemente som vi har varit vana vid under , Åtminstone sägermig den omständigheten att chefen för den militära säkerhetspolisen sitter kvar den starke mannen tidigare, loannidis att vi möjligen, som , kommer att få uppleva en smekmånad med opinionen men att det sedan bhrungefär samma typ av totalitärt regemente, där censur åter kommer att råda, därvi inte vet någonting om vad den nya regimen kan innebära och när val kangenomföras. Jag vill sluta med att säga att det är viktigt att enighetråder i den här kammaren och i det här landet om att vi verkligen noga skaUfölja utvecklingen i och att vi på alla sätt söker bidra till attdemokratin kan återinföras . Jag tror, som jag tidigare sade, att denmternationella opinionen haft och även i fortsättningen har väsentligbetydelse; kanske inte i första hand opinionen i , men vi kan ändå göramycket för att påverka bäde våra broderländer här i och länderna ute iEuropa, Om åtgärder med anledning av inträffade händelser iGrekland Överiäggningenvar härmed slutad. Ang. möjligheterna att föra stora supertankers genomBohusläns skärgård möjlighetema att föra stora supertankers genom Herr industriministem JOHANSSONerhöll ordet för att besvara () i kammarens protokoU för den 20november intagna fräga, nr 313, och anförde; har frågat mig hur regeringentänkt sig att de supertankers på 400 000-500 000 ton, som skall byggas påUddevallavarvet, skaU föras ut genom . Enligt vad jag inhämtat är avsikten att de fartyg på som varvet nu har i beställning kommer att tas ut genom farleden frånUddevalla. Detta kräver vissa farledsförbättringar i likhet med vad som skeddeåren 19681969, då varvet började bygga fartyg på ca 230 000 ton.UddevaUavarvet och utreder frägan om de åtgärdersom nu behövs. 1 , 6 och 7 kap., kan vi läsa om hur manbyggde en båt som var 300 alnar läng, 50 alnar bred och 30 alnar hög. Ingenutomstående visste hur den båten skulle komma till användning. Det behövdes enväldig stormflod för att Noaks ark skulle komma i sitt rätta element. har vi i tidningarna läst om en båt som är , och . Det är en supertanker på , och den skallbyggas vid Uddevallavarvet, Men ännu vet man inte säkert hur detta väldigafartyg skall komma i sitt rätta element ut ur den bohuslänska skärgården. En sak är alla överens om: är det omöjligt att frånUddevalla ta ut ett fartyg av den storleken. Och man är lika enig om att medmuddringar och sprängningar kan det gä att göra en ränna genom vilken manoändligt försiktigt kan föra sädana jättebåtar ut tUl havet, I Sunninge sund mäste man muddra för att öka bottenbreddenfrän . Vid Björningarna niäste man troligen bredda farledengenom sprängning. Vid måste man spränga bort undervattens-grund. VidGalterö kan det också bli nödvändigt med sprängningar. Och vid är detsärskilt svårt. och jämnt kan man klämma in dessa fartyg under bron, mensedan måste man gira för en ö, och det går inte. Eventuellt mäste en bit av önsprängas bort. Ingen myndighet tycks veta hur mycket man måstespränga och muddra och hur stora stenmassor som måste fraktas bort. Kontrakt pätvä jättetankers är skrivna, men man vet inte hur man skall få ut dem i havet.Det rimliga är väl ändå att de sakerna är fullt klarlagda när kontrakt skrivs,och att man vet vem som skall betala arbetet på den nya farleden. Annars kommerstaten senare nära nog i en utpressningssituation: fartygen garanterar jumånga människors sysselsättning i , fullgör man inte kontrakten blirdet väldiga skadestånd och staten känner sig pressad att gå in och betala demiljoner som behövs för att göra den nya farledetv. Här har det nämnts belopppå . Jag tackar industriministern för hans ganska intetsägandesvar, Mina två följdfrågor tUl statsrådet blir: 1, Är det verkligen rimligt att ett varv skriver kontraktpä fartyg som är för stora att ta ut, innan utredningar är klara som visar omfattningen av nödvändiga sprängningar och muddringar för en ny farled? 2, Vem skall betala den nya farleden? SkaU Uddevallavarveteller dess ägare Statsföretag göra det? Skall kommunen gå in med bidrag? Eller skall staten betala de belopp som det här gäUer? Ang. möjligheterna att föra stora supertankers genomBohusläns skärgård Först nägot om mitt "intetsägandesvar". Som gammal fotbollsspelare lärde jag mig att man skall spela medhänsyn till motståndet och motståndarna, och det är därför mitt svar är sådantdet är. ifrågasätter varvsledningens ochmyndighetemas klokhet i bedömning av möjlighetema att föra ut de här storafartygen. Det är en självklarhet att varvsledningen, när den påbörjade eninvesteringsplanering som skulle möjliggöra byggande av fartyg upp till 400000-500 000 ton, tog kontakt med i första hand sjöfartsmyndigheterna, vilketskedde , och sedan har haft kontinuerliga kontakter. Jag harhaft anledning att efterhöra uppfattning,och man säger att man delar varvsledningens mening när det gäller möjlighetenatt utnyttja leden för större nybyggen än de som gjorts vid varvet.Det är en lika stor självklarhet att man har bedömt omfattningen av derensningsarbeten som är nödvändiga och kvantifierat de massor som måstesprängas bort och hur de skall föras undan. Allt detta finns i en preliminärplan. Det diskuteras även i den arbetsgrupp som finns mellan varvsledningen ochsjöfartsverket, där också, efter det beslut om regional planering som vifattade för något är sedan, naturvårdsmyndigheterna är inkopplade. Jag tror att man skall ta dennafråga med lugn och besinning. Här handlar det om möjligheten att skapasysselsättning. Vi hörde samtalet mellan statsministern ochfolkpartiledaren; det gällde den framtida sysselsättningen. Det är fråga omavvägningen mellan arbete och utkomst och våra möjligheter att bevara en skönoch trivsam miljö. Det gäller att finna en rimlig kompromiss mellan det som ärnödvändigt för att vi skall bevara sysselsättning och utkomst ät vårt folk ochbevara en miljö så oförstörd som möjligt. Jag är övertygad om att demyndigheter som handlägger de här frågorna kommer att lösa dem på ett sätt somkan tillfredsställa båda dessa intresseinriktningar. HerrAHLMARK (fp); Det är uppenbart att industriministern inte hade nägot meratt säga.