prot · FW09108 · 1973-12-31 00:00:00 — Nåväl, de prisökningar som skedde berodde till enförsvinnande liten del på att importvarorna steg i pris. Bara en halv procentav prisuppgängen berodde på detta. När det gäller reglerings-ekonomi ochprisstopp för att försöka råda bot pä inflationsproblemen är det alltid mycketintressant att återvända till bostadspolitiken, där vi har haft prisstopp ochprisreglering . Ändå har vi haft en snabbarehyresstegring än som skett på andra håll inom ekonomin. Det skulle i själva verket ha varit så snabba stegringar i kostnaderför hyresgästerna, att det på bostadsmarknaden skulle ha blivit ett totaltsammanbrott, om man inte med hjälp av skattepengar hade kunnat skyla över deoroande verkningarna av regleringsekonomin på bostadssidan. Skattepengar tilldetta har kunnat anskaffas endast genom att man har varit mindre regleringspiggpä andra håll av ekonomin. Vi kan på bostadssidan se att det funnits tre huvudmål:låga hyror, god bostadsmiljö och god planering. Men, fru talman, det är lättatt ställa upp sådana mål och tro att man genom reglering och offentligplanering skall uppnå dem. Men hyrorna blev högre än de behövt vara, bostadsmiljönlämnar mycket övrigt att önska och är inte anpassad till vad människorna villha utan snarare till vad bostadsbyråkraterna vill ha. Också den godaplaneringen har uteblivit, vilket bekräftas av att det är en av de viktigasteanledningarna till att vi har sysselsättningssvårigheter:arbetslösheten på byggsidan är hög. Mot bakgrund av dessa ord ber jag att få yrkabifall till reservationerna I och 2 vid finansutskottets betänkande nr 29. Den ekonomiska poUtiken rn. Fru andre vice talmannen, sorn under detta anförandeövertog ledningen av kammarens förhandlingar, tillkännagav att anslag utfärdatsom sammanträdets fortsättande . HerrEKSTRÖM (s): upplyste i sitt första anförandei dag att det under dagens lopp skulle offentliggöras någon form av programfrån de tre borgerliga partierna. Jag lyssnade rned uppmärksamhet pä dettadärför att reservationen I, som de borgerliga partierna fogat tillfinansutskottets belänkande nr 29, sannerligen inte ger mycket om hur man serfrån deras häU . har jag den redovisningen i min hand. Den är dateradden , men jag finner till min överraskning att den inte heller gernågon vägledning. Man har varit försiktig nog att säga att det inte är deborgerliga partiernas förslag, ulan man talar om gemensamma ställningstaganden.Det är intressant, därför att på många punkter gäller det sådana förslag somregeringen och socialdemokratin har framlagt och som man nu säger att rnan haftgemensamma ställningstaganden till. Jag skall inte trötta med att räkna upp allt sorn härframförs, men man talar om att det är nödvändigt att ge godaarbetsförutsättningar för framför allt de många mindre och medelstora företagenoch de mänga enskilda individer som bär på goda produktidéer. Ja, det är vad vihar beslutat här i kammaren tidigare, att det överskott som Investeringsbankenhar åstadkommit skall gå till just en sådan fond. Man talar här om att kreditåtstramningen inte får utformasså att den förhindrar starkt angelägen utbyggnad inom de mindre företagen. Ja,det har vi också betonat från socialdemokratiskt håll. Vi vill inte ha en sådankreditpolitik som kännetecknade den förra högkonjunkturen. Man säger att löntagarnas rätt till medbestämmande iarbetslivet mäste tryggas. Ja, men det har vi ju fått ta ställning till här ikammaren efter en proposition från regeringen. Man talar om åtgärder tUl stöd för bättre arbetsmiljöer liksom Den ekonomiska poUtiken rn. lagskyddför obefogad uppsägning. Ja, men det är också sådant som kommer i enproposition. Man talar om att allmänhetens sparande skall stimuleras.Även pä den punkten har vi ju fattat beslut. Det var någonting helt annat än vad jag hade väntat. Jagtrodde möjligen att man hade upptäckt att reservationen var sådan att man mästekomma rned någonting nytt . Därav blev intet! Jag har tidigare i ekonomiska debatter, fru talman,kommenterat den dubbelhet som uppenbaras när det blir dags att i taställning till den ekonomiska politiken. Först har vi skilda motioner,mittenpartierna för sig, för sig. Därefter kommer en gemensamreservation som på flera viktiga punkter undviker att ta ställning. TUl sluthär i debatterna återuppstår och förstärks de ur.sprungliga profilerna. Ingenkan väl ta miste på att debatten har kännetecknats av ett sådantställningstagande . Den här gången är, som jag sade, den borgerligareservationen mer än vanligt oklar. Finns det någon huvudlinje, är detmoderatmotionens tankegångar som återspeglas. Detta är inget påhitt av mig.Handelstidningens politiska kommentator hade för sedan en intressantanalys av de borgerliga partimotioner vi nu behandlar. Han skrev bl. a.;Mittenpartiernas främsta åtgärd för att höja sysselsättningen är ett förslagatt tillsätta en pariamentarisk sysselsättningsutredning. är heltensamma om ett speciellt förslag i sammanhanget. De anser nämligen att enbegränsning av den offentliga sektorns tillväxt är ett krav för ökadsysselsättning. Enligt avstämningen av långtidsutredning är annars denoffentliga sektorn och servicenäringarna de enda som väntas ökasysselsättningen den närmaste femårsperioden. Om alltså kommentator var förvånad övermoderaternas recept för att öka sysselsättningen, är han väl inte mindreförvånad nu när och helt ställt sig bakom dennaanalys av samhällsutvecklingen och de långsiktiga vägarna att förändra bilden.Jag är, fru talman, mycket förvånad. Utskottsmajoriteten har påpekat hur felaktig den grunduppfattningär som framträder i den moderata partimotionen, nämligen att den offentligasektorn främst är att betrakta som någonting som minskar utrymmet förproduktion och resursskapande investeringar. Den offentliga sektorns ökadeandel av våra totala resurser är det som orsakar svårigheterna att det ärmoderaternas teori, det visste vi förut, men att rned alla sina ökadekrav på vidgade insatser från det allmännas sida, och även som förinte länge sedan bekymrade sig om vårdköer och vårdproblem, nu svalt dessaåsikter är häpnadsväckande. Men så är det! Reservanterna ställer sig enigabakom huvuddragen i partirnotion. I reser-vationen har vi fåttsvart på vitt på just detta. När partiledarna började den här debatten fanns givetvisäven den här gången "de förlorade åren" med. Det är ju alltidtacksamt att hitta på en slogan och sedan nöta in den i alla sammanhang. Jagvet inte hur vi har fått höra talas om de s. k. förlorade åren isvensk ekonomi 1971 1972. Det finns kanske anledning att nu tränga bakom dehär fraserna.Jag har gjort det tidigare, men jag måste, fru talman, göra det Nr 108 ä" ' - den När vi ijanuari-februari 1971 här i tog ställning till 4 inni1973 inriktningenav den ekonomiska politiken, rådde fullständig enighet om------------- Den som fortfarande tvivlar kan läsa finansut- '\ ekonomiskaskottets skrivning och reservationen i betänkandet nr , det allraPoUtiken rn. första betänkande som finansutskottet avlämnat tillenkammarriksdagen. Huvudtemat var att efter överslaget i konjunkturen 1970bringa bytesbalansen i jämvikt. Sedan inträffade ting som alla efterklokhetens apostlarsjälvklart inser men som ingen förutsåg , nämligen det enormtkraftiga omslaget i lagren, konsumenternas fördubblade sparande under inverkanav det komplicerade läget på arbetsmarknaden samt kommunernas oväntat snabbaminskning av sina investeringar. När dessa förhållanden gradvis blev uppenbaravidtogs en rad åtgärder med början för att stödjainvesteringsverksamheten och konsumtionen för de grupper som bäst behövdestöd. Jag förstår inte riktigt i ,när han säger att socialdemokratin har tappat intresset för företagsamheten häri landet. Men, , vad som har vidtagits under dennalågkonjunktur visar väl klart vårt intresse för företagsamheten. Vi vet att iden biandekonomi som vi har i vårt land är företagen grunden för en fortsattekonomisk utveckling. Något tappat intresse har det sannerligen inte varitfråga om. vidtogs åtgärder från regeringenssida som innebar en indirekt ökning av efterfrågan på ungefär 5 miljarder. Deförslag som man lade från regeringens sida innebar ytterligareen ökad efterfrågan på ungefär 2 mUjarder kronor. Det tyder sannerligen inte pätappat intresse för företagsamheten. De paket som presenterades av de olikapartierna bedömdes av ekonomiska experter som i huvudsak likvärdiga i fråga omstimulerande effekt. Att vi sålunda inte kunde utnyttja det tillgängligautrymmet framför allt för konsumtion 1971 är uppenbart, men vilka åtgärderskulle ha skapat ett annat läge? Sädana åtgärder är inte lätta att peka på ensnu, i efterhand. En sak skall vi inte glömma: kapaciteten inom industrin och päandra områden byggdes ut , delvis som följd av statsmakternasstimulanspolitik. Det hade vi tillgodo 1972, och vi har det till godo , dåproduktionen stiger mer än den aktuella tillväxten av produktionskapacitetenegentligen medger. Vi fick i finansutskottet en intressant föredragningbeträffande dessa problem av från . Hankonstaterade att det tillgängliga utrymmet för produktionsökning inte togs ianspråk 1971 men väl . Då var, om man utgår från långtidsutredarnasbedömningar av produktivitetstillväxten, den möjliga BNP-tUlväxten 1,3 procent.Högre var den inte pä grund av arbetstidsförkortningen, men den faktiskatillväxten blev , dvs. tillväxten blev större än det åretsresurstUlväxt medgav. Vi tog aUtså igen en del av det gap som uppstått under1971. Något underlag för att kalla 1972 för ett förlorat år finns alltså inte,snarare tvärtom. Är detbefogat att tala ? Vad det är fräga 93 Nr 108 om är väl i stort att vi så attsäga har fortsatt atl bygga på värt hus. Måndaeenden delarna har gjortsinflyttningsklara, om jag får tala i bildspråk. 4 iuni1973 '" '" byggts ut, meninflyttningen har blivit försenad. -------------------- härbyggnaden klar att tas i anspråk. Vad som har förlorats är ett visst Denekonomiska utnyttjande med början 1971. några långsiktiga föriuster ärdet inte fråga om. tala omförlorade år! Det är direkt felaktigt att hävda all vi t. ex. skulle haförlorat långsiktigt reformutrymme. Det har vi inte gjort. Får jag sedan, fru talman, ta upp några mera principiellating i finansutskottets betänkande nr 29. Jag vill beklaga att en såförhållandevis har stått till utskottets förfogande för dessa viktigafrågor. Det är inte bara de ekonomiska utsikterna och första hälftenav 1974 som är av intresse, utan också den framlagda långtidsbudgeten ochavstämningen av långtidsutredningarna skall gås igenom och behandlas. Med all respekt för äktenskapslagstiftningen och mängaandra ärenden som tagit en stor del av kammarens tid i anspråk måste jag säga,alt frågan väl ändå är om man inte borde ha litet för behandling avdessa vitala ekonomiska problem. Vi har sagt att det kan finnas anledning attåterkomma till flera långsiktiga aspekter på ekonomin än dem vi nu hunnit med.Jag tycker att avstämningarna av långtidsutredningarna och framskrivningen avsådana borde vara ett ärende, som kunde behandlas separat utan att knytas till kompletteringspropositionen. Vi befinner oss i vårsessionens slutskede, och riksdagenhar haft mycket att arbeta med. En rad viktiga frågor har pockat på intresse,vUket är ett dilemma för oss. Men även med hänsyn härtill blev vi, som bildarmajoritet i utskottet och som har haft samma tidspress på oss, nog förvånadenär vi fick läsa den reservation som utskottets borgerliga ledamöter står bakom inte för vad som står där utan för allt som inte står. Jag säger detta motbakgrunden av att den gemensamma reservationen i utskottet i vissa sammanhangspelats upp som något slags plattform för den ekonomiska politik som enborgerlig regering skall bedriva. Men det är en plattform med många gapandehål. Till att börja med kunde man få den uppfattningen att detolyckligtvis fallit bort vissa sidor i reservationen. Sä stora är nämligenluckoma. Sedan förstår man att så ser den ekonomiska politik ut som deborgerliga kan enas om. Låt mig bara kortfattat peka på några bristfälligtbehandlade områden. På s. 36 i betänkandet behandlar reservanterna - iavsnittet "Konjunkturer och ekonomisk politik 1973/74" finanspolitiken. Vad säger dä reservanterna om den finanspolitiska avvägningen /74? Inte ett ord! Där sägs någonting om finanspolitiken 1971/72 men inte ett ljud om vilken finanspolitik man förordar /74. Vet man ens vad agerandet i har haft för finanspolitiska konsekvenser? Har man konstaterat åtagandena i mUjardklassen? Har man märkt att bedömningarna är väldigt olika mellan de borgerliga partierna? Det har man säkert kunnat konstatera. Det finns sålunda ingen finanspolitisk gmnd på vilken en borgerlig politik kan baseras. Är inte 94 detta aUdeles förödande motbakgrund av att samma partier kräver att fä När reservanterna nu behandlar finanspolitiken på dettasätt, behöver man inte undra på att kreditpolitiken behandlas pä ett likaintetsägande sätt. Det är angeläget, heter det, att kredittillförseln tUlnäringslivet hålls pä en hög nivå. Man varnar för att använda kreditpolitikensom en broms i en uppåtriktad konjunktur om och när uppbromsande åtgärderbehövs. Vilka bromsande åtgärder förordas då i stäUet, när man nu vill ha ensvagare finanspolitik' och en mjukare kreditpolitik? Är det skattehöjningar?Samtidigt vill man ta bort momsen på vissa livsmedel och väl, förmodar jag, tabort arbetsgivaravgiften, som man kritiserat så intensivt. Det vore intressantatt få höra reservanterna utveckla sina synpunkter på dessa mycket viktigafrågor. En annan sak som verkligen förvånat mig är attreservanterna inte alls tar upp någon utförligare diskussion om de långsiktigafrågorna, om de ekonomiska perspektiven på . Det finns ju ändå ganskamycket därom både i propositionen och i utskottets skrivning. Men det hakar maninte tag i. Det blir ingen dialog. Är det inte uppseendeväckande? Det enda som kan urskiljas i reservationen är vissa ianslutning till i första hand partimotion förda resonemang omskatterna och om begränsning av den offentliga sektorn. Det finns väl ingenanledning att förvånas, utan vi har bara att kallt registrera att centernskrivit under på att man anser detta vara huvudfrågorna under resten av1970-talet. De stora realekonomiska frågorna om avvägningen mellan enskild ochgemensam konsumtion och dess avgörande betydelse för sysselsättning och enbalanserad välfärdsutveckling förbigås med tystnad. Moderata samlingspartiets ledare sade att samhällethar fått mera och den enskilde har fått mindre. Jag tycker att det bordeknottra sig pä ryggen på mittenpartiernas representanter när de hör detta. Hantillät sig också säga att det skulle ha funnits någon socialdemokratiskvalarbetare som gått omkring på ålderdomshem och sjukhus och sagt att omsocialdemokraterna förlorar valet och det skulle bli en borgerlig regering, såskulle folkpensionen minska eller kanske t. o. m. försvinna, ochsjukförsäkringen skulle rivas upp. Jag tror inte att det finns någon sådansocialdemokratisk valarbetare, men jag är säker på att det finns många gamlamänniskor pä ålderdomshem och på sjukhus som mycket väl vet hur det var på1930-talet, innan socialdemokratin kom till makten. Ingen går omkring och oroardem. De är oroliga ändå inför vad som skulle kunna hända . i har ställt några frågor tillmig. Tydligen har kommit helt över på linje, närhan ställer frågan hur vi socialdemokrater i tidens förlängning jag vet intehur långt perspektiv menar - ser på utvecklingen offentligsektor kontra näringsliv. Är det ingenting som oroar socialdemokraterna där?frågade han. Det är betecknande att han sade offentlig sektor kontranäringsliv. Jag har arbetat i en industrikommun och haft attsyssla med den offentliga sektorn i den kommunen. Där talar man inte i detkommunala livet om näringsliv kontra offentlig sektor, utan jag vet averfarenhet att näringslivet bUdligt talat hänger på dörrhandtaget hoskommunalförvaltningen ständigt för att säga: behöver vi bostäder. Den ekonomiska poUtiken m. m. Den ekonomiska poUtiken rn. vi ha alltdet som man räknar till den offentliga sektorn. De som sysslar med de härfrågorna i det praktiska livet talar inle om ä ena sidan offentlig sektor och äandra sidan näringsliv. De hör samman, . framförde också några funderingar om detökade internationeUa biståndsåtagandet och om ökat intresse för utlandsresoroch semestervistelse i utlandet och frågade orn vi socialdemokrater har någonannan möjlighet att klara allt detta än genom en ökad export av varor. Det äraUdeles givet att exporten av varor är grundläggande för landets ekonomi, ochnågon annan rekommendation har jag inte. Jag ger mig inte in pä tal om energikris.Vi har resonerat energifrågor här i tidigare under vårsessionen. Så ett par ord om påståendet att vi numera skulle varainne på att "gömma" skatten och att en arbetsgivaravgift är en gömdskatt. Jag tror mgen uppfattar saken på det sättet. Löneskatten, som ni alltidenvisas att tala om fastän det heter arbetsgivaravgift, är sannerligen integömd, för nog ser ni till att människorna blir påminda om att det tas ut enarbetsgivaravgift! var även inne på någotsom han har läst i tidskriften . Det är ju bra att herrBurenstam läser den, för det är en bra tidskrift. in på hur orättvist han anser den enskilde företagaren är behandlad i olikaavseenden, jämfört med den anställde, och räknade upp alla de sociala förmåneroch andra ting som företagaren inte får. Jag föreställer mig att också för inte så länge sedan läste en artikel om änkan efter enföretagare. Hon hade förlorat därför att han hade startat egetföretag och lämnat . Av vilken anledning för dåByggnadsarbetareförbundet just ett sådant här resonemang? Jo, därför att det äralltför många i vårt land som startar egna företag utan att ha grundförutsättningarför detta. Det är inte alldeles säkert att en duktig byggnadssnickare ocksåblir en duktig företagare. Det är alltför många som har stått på huvudet när dehar försökt sig pä detta. Därför är det ganska naturligt att Byggnadsarbetareförbundethar erfarenheter på detta område och ser vilka bekymmer som kan uppstå när ensådan företagare inte klarar sina uppgifter. Om läste tidningarna sä trorjag att han såg att också talade omalla nya företagare som kommer till på detta område. En sådan ökning avföretagsamheten är ingenting att stå efter, därför att kan enmarknad vara mättad, och det kommer tUl företagare som inte har de ekonomiskainsikter som de borde ha, även om de är duktiga yrkesmänniskor. Det är det somByggnadsarbetareförbundet i sin tidskrift har påtalat. En central fråga skall jag ta uppsärskilt, och det är givetvis sysselsättningsutvecklingen på . Vihar på s. 26 i betänkandet återgett den tabeU rörandesysselsättningsutvecklingen som finns i den revideradefinansplanen. Trots att vid beräkningarna en viss nedrevidering har gjorts ifråga om den beräknade Den ekonomiska poUtiken iii. produktivitetsstegringenoch trots att sålunda med dessa beräkningar den Nr 108 privatakonsumtionen skulle öka avsevärt snabbare än under de gångna Måndaeen denåren och snabbare än den offentliga konsiiinlionen, skulle sysselsätt- ningen minska med 140 000 sysselsatta inom de varuproducerande näringarna och öka med 250 000 inom de tjänsteproducerandenäringarna, främst offentliga tjänster. Vi har i utskottet berört de här faktorerna som kan ledafram till denna utveckling. Inom varuproduktionen kan vi med maskiners ochteknikens hjälp höja produktionen kraftigt även med oförändrad eller minskadsysselsättning. Det slaget av rationaliseringar är myckel svårare att åstadkommainom tjänstenäringarna. Tänk bara på svårigheterna att plocka bort lärare iskolan, när vi ju i själva verket i stället vill ha mindre klasser, ochsvårigheterna att ersätta läkare, sjuksköterskor och annan sjukvårdspersonalmed maskiner är lätt insedda. frågar; Blir det så här av sig självt ellerär det en viljeinriktning från socialdemokratins sida? Och han säger: Del måsteändå vara någon sorn skapar resurser. Ja, , jag är emellanåt hemma i min kornmun ochbesöker industrierna där. Jag ser hur man framställer sulfatnär man kanske för en hade en produktion pä 70 000-80 000 ton. Jagkan se i niaskinsalen hur det kan vara några få som sköter produktionen på ettskift. Det var kanske tio gånger så många bara . Men vad är del som skapas i en sådan anläggning? Detskapas varor, en ständigt ökad volyin. Dessa varor säljer vi till andra länder.Vi kommer alltsä i fortsättningen kanske inte att behöva ha så många människori varuproduktionen. Del vik liga är att vi producerar varor och att vi sedangenom att sälja dessa skapar en sådan ekonomi i värt land att vi harmöjligheter att få läkare, sjuksköterskor, hemsamariter, lärare och allt annatsom vi behöver inom den offentliga sektorn. Det är ett sådant resonemang vi för och som vi tycker alldet vore ganska naturligt att också oppositionen kunde acceptera. Nej, säger , del skall vara nya"riktiga" jobb. Ja, vi möter ofta det argumentet att de som arbetarinom den offentliga sektorn inte gör något "riktigt" jobb - det ärbara de som producerar varor som gör det. Sluta upp med det talet! Också de somarbetar inom den offentliga sektorn utför nämligen "riktigt" jobb. Vad säger dä reservanterna om denna utveckling? Jo, pä s.41 säger de att utvecklingen beträffande sysselsättningen är oroande. I ställetför en minskning måste en sådan utbyggnad av industri och andra varuproducerandenäringar - jag föreställer mig att det gäller både byggnadsverksamhet ochjordbruk komma till stånd att möjligheter till ett ökat antalsysselsättningstillfällen skapas inom denna sektor. Syftningen är dålig, menuppenbariigen avses hela den varuproducerande sektorn. Långtidsutredarnasbedömning av utvecklingen beträffande antalet sysselsättningstillfällen inomvaruproduktionen - 140 000 färre jobb - anser reservanterna vara för låg. Attökningen av antalet sysselsatta inom offentlig sektor dä mäste bli mycketlångsammare följer av sig självt. HerrBurenstam hade mycket noga läst igenom vad som skrivs i 97 7 protokoU 1973. Nr 108 avstämningen och framskrivningen avlångtidsutredningen och hänvisade den *'" " tabell på s. 373 i långtidsutredningens betänkande rörande 4 iuni1973 utvecklingen av statsinkomsterna.Han ansåg atl den procentuella ökning Den ekonomiska poUtiken m. m. avinkomstskatten som skulle ske fram /78, nämligen , varoroande. Jag har läst denna tabell men också det sorn anfördes därefter,nämligen följande: "Det betonas dock att osäkerheten i det förskatteutvecklingen styrande inkomstantagandet och i de övriga förutsättningarnamedför att man inte fär dra alltför bestämda slutsatser om den här redovisadeintäktsutvecklingen." Det var något som tydligen inte hadeobserverat. På s. 42 i den bilaga om långtidsbudgeten som är fogad vidpropositionen om den reviderade finansplanen anförs vidare en del som kan geförklaringar i detta sammanhang. Jag vUl till protokollet läsa in följandecitat ur denna bilaga: "Som framgår av tabell 10 beräknas nettot påinkomstskattetiteln växa betydligt snabbare /74-1977/78 änunder perioden /68-1971/72. I huvudsak finns det tvä förklaringar tilldetta. För det första reducerades inflödet av inkomstskatt under /71 som 1971/72 tUl följd av den skattereform som beslutades år1970. Totalt för dessa båda är ökade nettot på inkomstskattetiteln med ca 2,7miljarder kr. att jämföra med . för de tvä närmastföregående åren. För det andra påverkas inkomstskattens tillväxt under perioden1973/74-1977/78 även av den tidigare nämnda omläggningen till beskattadeförmåner vid sjukdom, arbetslöshet m. m. som kommer att träda i kraft fr. o. m.den 1 januari 1974." Jag tror att , om han läser detta ilugn och ro, där kan fä en acceptabel förklaring på den ökning som kan synasvara stor om man inte ser vad som döljer sig bakom detta. Ja, fru talman, det är med en viss förvåning - för attinte säga irritation vi i finansutskottet i samband medkompletteringspropositionen fått remitterade till oss en rad yrkanden, därriksdagen redan tagit ställning innevarande session.