prot · FW09150 · 1973-12-31 00:00:00 — Detta visar att delokaliseringspohtiska insatserna i sin praktiska tiUämpning är nära förenademed näringspolitiken, med den regionala planeringen och medsysselsättningsskapande åtgärder. Vi kan alltså konstatera - det är vi välöverens om att den förda pohtiken i det avseendet har varit betydelsefull.Jag är den förste som vill understryka att den har haft goda effekter. Men det saknas inte heller exempel på motsatsen. Detframgick väl också vid , dådess ordförande, , riktade ett mycket skarpt angrepp mot utformningenav lokaliseringsstödet. Han sade att det statliga lokaliseringsstödet tillträindustrin har bidragit till att det finns låglöneföretag i branschen ochkrävde bl. a. att företag som får stöd skall göra större motprestationer än nu.TUl förbundsordförandens kritik ansluter sig arbetsgivarsidan. - Vi håller medErik , säger direktör i Träindustrins branschorganisation,TIBO. har för liten kunskap om de företag som fårstöd. Det har skett för många missar. Det är alltså tydligt att den organisation som statsrådethänvisar till som allsidigt sammansatt, med goda kunskaper omsysselsättningsfrågorna, branschfrågorna och marknadsfrågorna och med enmycket bred förankring inte i alla avseenden när det gäller ansökningsärendenhar så goda förutsättningar för att göra en allsidig bedömning. Annars skulleväl inte kritiken ha varit så samstämmig från arbetstagare och arbetsgivare motatt träindustrin har fått för mycket lokaliseringsstöd. - Det har lett till enplanlös strukturomvandling som inte har gagnat vare sig de anställda ellersamhället, sade förbundsordförande i sitt anförande, och det ärverkligen hårda ord. Förbundsordföranden påpekade också att det avstatistiken framgår att har branschen fått över en halv miljard i rent stöd, och det måste få återverkningar på strukturomvandlingen. uppgav att träindustrin fått av det lokaliseringsstöd som delats ut . , Om vidgad hänsyn till industripolitiska synpunkter vidlokaliseringspolitiska insatser Om vidgad hänsyn till industripolitiska synpunkter vidlokaliseringspolitiska insatser Vi har haft ett flertal diskussioner om det stöd som utgårtUl ohka företag inom träbranschen, och vi har väl i färskt minne debatten omstödet till etablering av skidfabriken i och dess återverkningarpå skidfabrik i . Från träskobranschen har riktats kritikmot stödetableringar som medfört betydande avsättningssvårigheter för tidigareetablerade företag, som utan lokaliseringsstöd naturligtvis har att förräntaett mycket större upplånat kapital. Ur konkurrenssynpunkt har detta för deminneburit ett mycket besvärligare läge. Exemplen kunde flerfaldigas, men jagavstår från det. Det är väl mot bakgrunden av tidigare liknande fall somkommerskol-legieutredningen kommit till slutsatsen att en annan handläggningsordningvar angelägen. framhöll att arbetsmarknadspolitiken ochlokaliseringspolitiken, även om de hör intimt samman, skiljer sig åt när detgäller det nödvändiga bedömningsunderlaget. När det gäller att finna varaktigalösningar genom livskraftiga företagsetableringar eller företagsutvidgningar ärinte kunskaper om arbetsmarknadssituationen avgörande. I stället är det frågaom att kunna bedöma lokaliseringsprojektets ekonomiska avkastning,företagsledningens kompetens, marknadssituationen i stort osv., ansågKK-utredningen. Men också mellan lokaliseringspolitik och näringspolitikråder ett nära samband. Tonvikten ligger i båda faUen på insatser för att skapapermanenta och trygga sysselsättningstillfällen. Detta samband utgjorde ocksåsjälva utgångspunkten för kommerskoUegieutredningens förslag attlokaliseringsstödet skulle föras över till industriverket. - Vad som krävsär framför allt att ge lokaliseringspolitiken en mer offensiv prägel,innebärande att stödåtgärderna närmare inordnas i en aktiv näringspolitik ochsamordnas med statsmakternas övriga insatser på området, framhöll utredningen. 1 detta avseende knöt an tilllokaliseringsutredningen, som menade att lokaliseringsstödet inte längre börbetraktas som ett i huvudsak sysselsättning.spolitiskt medel.Lokaliseringspolitiken bör i stället ingå som en bland många andra åtgärder fören aktiv näringspolitik och samordnas med statsmakternas övriga insatser påområdet. Denna tanke som framförde fick ettförhållandevis starkt stöd, och bl. a. ansåg LO i sitt remissvar att enenhetligare och mer koncentrerad verksorganisation på det näringspolitiskaområdet är nödvändig och att lösningen med flera departement som överinstansför verket inte är tillfredsställande. Strävan bör vara att industridepartementetgörs till enda överinstans. Den nuvarande besvärande splittringen med avseendepå verkställande och utredande funktioner kan, enligt LO, förmodligen förklarasav frånvaron av ett effektivt fungerande verk under industridepartementet. fick vi ju från den ett industriverk underindustridepartementet. Vi från aktualiserade denna fråga i sambandmed att behandlade förslaget till det nya industriverket. Vi ansåg ilikhet med att det var naturligt att det nya industriverketblev huvudman för lokaliseringsstödet. Inom industriverket kommer man att fåvissa branschgrupper som har att med sin sakkunskap och kompetens görabedömningar i olika branschfrågor. i verketunderstryks vidare lokaliseringspolitikens offensiva prägel, somförutsättningar skapas för ett nära samspel mellan industripolitik ochlokaliseringspolitik. Genom ett sådant samspel ökar enligt min meningförutsättningarna för att de lokaliseringspolitiska åtgärderna skall bliframgångsrika. Vi har ju i många sammanhang haft en debatt omlokaliseringspolitiken, och vi understryker från vårt håll att den ärvärdefull och har betytt enormt mycket på många orter. Men för enframåtsyftande industripolitik fordras det självfallet att man har grupper somär väl insatta i de olika branschproblemen, i marknadsförutsättningarna och detekniska framstegen. Jag tror att dessa grupper just inom industriverket, därde får fuU kapacitet, kommer att ha möjligheter att på ett mera allsidigt sättgöra branschbedömningar. Därför tror jag nog, mot bakgrund av de praktiskaresultaten av de olika satsningar som har rönt ganska kraftig kritik, att dennuvarande ordningen inte är alldeles tillfredsställande, trots att statsrådetär rätt nöjd i det avseendet. Jag ställde denna fråga till statsministern, som har atthandha dessa spörsmål, om indelningen av departementen. Jag tror att vi intekommer ifrån nödvändigheten av ett mera enhetligt grepp över näringspolitiken,nu när vi inte kan förlita oss på våra råvaror och vår gamla teknik. Här gällerdet att få klart för sig vUka branscher samhäUet skall vara med och satsa på,så att det inte blir stora felsatsningar, så att inte företag inom andraområden - utanför stödområdet - får problem genom etableringar av statsstöddaföretag. Det är klart att svårigheter alltid kommer att föreligga.Vi kan inte helt undvika att vissa företag kommer att få marknadsstörningar.Men ändå tror jag att ett enhetligt grepp om dessa frågor, exempelvis iindustriverket, skulle vara av utomordentlig betydelse. Om vidgad hänsyn tiU industripolitiska synpunkter vidlokaliseringspolitiska insatser Det är klart att det inte kan vara någotintresse från statsmakternas sida att flytta arbetslöshet från en ort till enannan, och det undviker man sä vitt det över huvud taget är möjligt ilokaliseringspolitiken. Självfallet kan man ha delade meningar om hurlokaliseringspolitiken skall administreras. har emellertid bestämtatt det är som skall vara den centrala myndigheten. Detfinns som framgick av mitt svar - enligt min mening mycket goda skäl för det det råder ett starkt samband mellan regionalpolitiken ochsysselsättningsfrågorna. Och den ordning som vi har fastställt innebär ju inteatt man skall bortse från problemen inom olika branscher. Man skall ta hänsyntill alla de frågor som i här förde fram. Jag har försökt ta reda på vad som skett vifört lokaliseringspolitik och har redan haft överläggningar med en höra hur de ser på denna ordning. De får nämligen yttra sigi varje lokaliseringsärende. Och jag kanske bör framhålla att mellanordföranden i och oss råder inga delademeningar den ordning som tillämpas är enligt hans åsikt nu helttillfredsställande. Jag tror att man har överdrivit mycket då man från Om vidgad hänsyn till industripolitiska synpunkter vidlokaliseringspolitiska insatser arbetsgivarhålltalat om en massa missar. Det har avgjorts ett tusental ärenden, och det ärklart att kan man göra en felbedömning, även om man anlitarindustriverket och även om man anlitar alla tänkbara experter i de olikabranscherna. Men man får ta vissa risker, för den här lokaliseringspolitikenbetyder så oändligt mycket för sysselsättningen i de "svåra" delarnaav vårt land. kan man naturligtvis göra en miss, men det kan bero på attomständigheter har dykt upp som varken industriverket eller någon annan kundeförutse. Jag menar alltså att den ordning som gäller förlokaliseringspolitiken är tillfredsställande, och den ordningen är sådan självfallet skall utnyttja all den erfarenhet som industriverket kan skaffasig. HerrANDERSSON i (fp); Det framgick av statsrådets replik att ErUcLehman var nöjd med den nuvarande ordningen, och det innebär väl att han intevar nöjd med den tidigare ordningen. Jag har refererat tUl vad sagtoch jag har också redovisat statistik som jag fått från riksdagensupplysningstjänst när det gäller de olika branscher som har fått stöd. Det är klart att felbedömningar kan göras - jag hållergärna med om det - för ingen är alldeles felfri. , som bestod av mycken sakkunskap, hade ändå en rättklar bild av den här frågan. På samma sätt var det med , somockså besitter kunskaper som är väl värda att beakta när det gällerindustripolitik. Men man hade också den uppfattningen att det skulle vara ettenhetligt verk som sysslade med den mera övergripande näringspolitiken ienlighet med statsmakternas intentioner. Nå, vi har det som vi har det . Men vi har ocksåunder varit utsatta för ovanligt besvärliga påfrestningar ilågkonjunkturen. Det har medfört en arbetslöshet av dimensioner som vi intemött . När konjunkturen vände stod det klart att de härbestämda sysselsättningsproblemen skulle kvarstå olösta, och det är därför såotroligt viktigt att vi vet vUka branscher vi skall satsa på. Vi måste hagrupper med sakkunskap .som jobbar med dessa problem, så att även om det visatsar på inte ger hundraprocentig utdelning det ändå kan skapa trygga jobb åtmänniskor . Den nya teknik som slagit igenom i de svenska företagen,där man haft full sysselsättning, t. ex. inom råvaruproduktionen och inom vårabasindustrier, innebär ju att de inte behöver så mycket folk. Mekaniseringendrivs mycket längre . Därför fordras det att man för framtidensatsar på sådant som skapar tillfredsställande trygghet i jobbet. Min uppfattning är alltså fortfarande den att justsatsningen på framåtsyftande näringspolitiska mål är nödvändig. Överläggningen var härmed slutad. allmänna byggnads- och anläggningsarbeten i egen regi Herr inrUcesministern ordet för att besvara ' (m) framställdainterpellation, nr 112, till herr inrikesministern , och anförde: har frågat mig om jag ärberedd att redovisa mm principiella syn på den enligt hans mening ökandeegenregiverksamheten inom offentligt byggande samt vilka åtgärder jag avser attvidta för att minska egenregibyggandet. Eftersom interpellationen har ställts till mig begränsarjag mitt svar i huvudsak till arbetsmarknadsverkets byggande verksamhet trotsatt interpellanten tar upp allt offentligt byggande. Under /73 beslutades om beredskapsarbeteninom byggsektorn som innebar investeringar för . Avdenna totala volym utfördes arbeten för genomarbetsmarknadsstyrelsens försorg. Därav lämnade utarbeten på entreprenad för . Det bör noteras attarbetsförmedlingen anvisar arbetskraft till alla beredskapsarbeten oberoende avregiform. Av de arbeten för som AMS utförde iegen regi var en tredjedel av sådan karaktär att de inte lämpar sig förentreprenad. Det var arbeten för speciella grupper av arbetslösa med psykiska,sociala eller andra handUcapp. Även dessa arbeten får emellertid betydelse förvissa underentreprenörer på de orter där de bedrivs. Resterande arbeten i egen regi utgjorde i runt tal 10procent av den totala volymen beredskapsarbeten inom byggnads- ochanläggningssektorn. Ett skäl till att beredskapsarbeten, som inte avsersvårplacerade, i viss omfattning bedrivs i egen regi är kravet på snabbigångsättning samt möjligheten att med kort varsel avbryta och återupptaarbetena. Ett annat skäl, som själv lägger stor vUct vid, ärkostnadskontrollen. Arbeten i egen regi skapar underlag för jämförelser ochbedömningar av kostnadsutvecklingen vid entreprenadarbeten. Enligt min uppfattning har verksamheten inte varit onödigtomfattande. Hur stor omfattning egenregiverksamheten bör ha måste förbli enallmän avvägningsfråga. Ang. allmärma byggnads- och anläggningsarbeten i egenregi HerrWENNERFORS (m); När min fru och jag köper mat, så gör vi deti den livsmedelsbutik där maten är bäst och bUUgast och där servicen är braosv. Sä gör också de allra flesta svenskar. Säkerligen gör påsamma sätt och likaså herr statsrådet själv, när han köper mat. Vivet också alla vad som händer när den enda livsmedelshallen i ett bostadsområdefår konkurrens; det spelar ingen roll om det gäller en , enICA-butik eller ett varuhus av något slag. Huvudsaken är att konsumenten harvalfrihet. Konkurrens mellan inköpsställen ger goda varor till låga priser. DeanstäUda i respektive butik anstränger sig ofta litet extra för att konsumentenskaU trivas och bli nöjd med servicen och köpet. 7 protokoll 1973. Ang. aUmänna byggnads- och anläggningsarbeten i egen regi Detta gör vi som enskilda konsumenter. Men hur gör man istorhushållen, i skolor eller vid sjukhus och regementen? Ja, självklart begärman in anbud och väljer sedan bland dem. Hur gör intendenten när han skall köpauniformer ät de värnpliktiga? Jo, han begär in anbud, och han väljer det som ärbäst med tanke pä pris och kvalitet m. m. Och hur gör villaägaren det kanvara statsrådet eller jag som måste byta ut det gamla värme-, vatten- ochavloppssystemet eller bygga till ett garage? Ja, de allra flesta klokavillaägare begär in anbud, som de väljer bland. Och hur görbyggherren - det kan vara en person eller det kan vara staten i form av ettstatligt verk, t. ex. SJ, , eller liknande? Eller hur gören enskild som tänker bygga 100 radhus eller två höghus, en väg, en bro, enfabriksbyggnad eller en ny ladugård? Självfallet begär den kloke byggherren in anbudsom han väljer bland. Så självklart som jag vill beskriva det var det förr, mendet är det tydligen inte . Därför tvingas jag att ta kammarens tid ianspråk för en interpellationsdebatt. När statliga och kommunala investeringar görs i vägar, vattenoch avlopp, hus, m. m., bedriver numera stat och kommun i allt störreutsträckning denna verksamhet med egen personal i egen regi, som vi säger.Man begär alltså inte in anbud från olika företag i byggnads- ochanläggningsindustrin, som man gjorde . Man väljer således inte bland olikaföretag som vill göra sitt allra bästa tUl lägsta kostnad. Nej, man negligerarkostnads-, kvalitets- och kontrollaspekten. Plötsligt har man glömt vadkonkurrens mellan olika företag betyder. Man låter monopolis-tiskt den egnaproduktionsavdelningen göra jobbet, ofta på löpande räkning, förmodar jag. Vad säger då exempelvis kommunens revisor eller riksdagensrevisorer om det här? Vad säger skattebetalarna? Vad säger regeringen? Vad regeringen säger återfinner vi i svaret på mininterpellation. Jag ber att fä tacka herr statsrådet för detta svar. Jag villförst beklaga att svaret begränsar sig till arbetsmarknadsverkets byggandeverksamhet. Jag vet inte om det beror på en nedvärdering av problemet eller omdet beror på regeringens bekymmer med andra tidsödande frågor just . Jaghoppas ändå att min interpellation och eventuellt andra nödvändiga påstötningarså småningom skall göra nytta. "Under /73 beslutades omberedskapsarbeten inom byggsektorn", säger departementschefen, ochbegränsar sig alltså här till arbetsmarknadsverket, "som innebarinvesteringar för . Av denna totala volym utfördesarbeten för genom försorg. "Av dessa utförde AMS arbeten för i egenregi. Resten, 104 mUjoner kronor, tog man in anbud på, dvs. lämnade ut det påentreprenad. AMS egenregiverksamhet omfattade således av den totalaverksamheten. är en omfattande verksamhet. Men ämnar manmmska eller öka den andelen? Det hade varit värdefullt om statsrådet hade sagtnågonting härom. Enligt mina källor ökar egenregiverksamheten, vilket jag anservara högst oroande. Är 1971/72 utgjorde egenregiverksamhet inom ÄMS av den totala. Året därpå, 1972/73, var alltså Vad blir det då under innevarande budgetår, dvs. 1973/74? Ochvad har ni för avsikter , herr statsråd? Statsrådet påpekar i sitt svar att en tredjedel avegenregiverksamheten, ca 120 mUjoner, hade en sådan karaktär att den intelämpade sig att lämna ut på entreprenad. Det var nämligen arbeten för speciellagrupper av arbetslösa med psykiska, sociala eller ändra handikapp. Det är enacceptabel motivering. Men man skulle kunna ifrågasätta om alla dessa människormed nedsatt arbetsförmåga skall sysselsättas av AMS. Säkerligen finns detmånga som skulle finna det meningsfullare att ingå i den normala produktionen.Jag skulle vUja ställa frågan, om AMS verkligen diskuterat den här saken rejältmed näringslivet och näringslivets representanter. Är man på regeringshåll pådet klara med att regeringens misslyckanden med den ekonomiskapolitiken, med tillväxtfrågorna, med näringspolitiken och medsysselsättningsfrågorna just drabbar dessa människor? I ett expansivt, stabilt,konkurrenskraftigt och vinstgivande företag, liksom i hela det svenskanäringslivet, skall det finnas utrymme för en stor del av dessa handikappademänniskor. Men detta är, herr talman, ett delproblem som får behandlas i andrasammanhang. a. kommer det väl att behandlas , då skallbesluta om anställningstryggheten. Vidare pekar herr statsrådet på ett annat skäl föregenregiverksamheten. Beredskapsarbeten kräver snabb igångsättning, sägerstatsrådet. Man måste med kort varsel kunna avbryta och återuppta arbeten. Detär ett obestyrkt påstående. Vad grundar statsrådet sitt påstående pä? Man har ibranschen, enligt vad jag har hört, försökt ta reda på hur det verkligenförhåller sig, och i de försöksvis gjorda undersökningarna har inte AMS visatsig vara särskilt snabb i starten. Jag är medveten om att även dessaundersökningar kan betraktas som obestyrkta påståenden, men det tycks ta likalång tid att komma i gång oavsett om det gäller egenregiarbeten ellerentreprenadarbeten. En möjlighet att i någon mån göra igångsättningen snabbareär att förmå kommunerna att förbättra sin planeringsberedskap. Det problemethar tre elever på i behandlat i en trebetygsuppsats.De studerade en mängd kommuner i det här avseendet, och de ansåg sig kunnastyrka observera, herr statsråd, att jag uttalar mig försiktigt attkommunernas planeringsberedskap inte var tillfredsställande, och det är möjligtatt en hel del kan göras därvidlag. Så till kostnadskontrollen. Det är faktisktuppseendeväckande att landet har en arbetsminister som i ettinterpellationssvar säger; "Arbeten i egenregi skapar underlag förjämförelser och bedömningar av kostnadsutvecklingen videntreprenadarbeten." Vad är det för slags underlag? Det tycker jag att herr statsrådet skall svara på. Svarainte så kryptiskt. Kan man göra fullt tUlfredsställande jämförelser ochtillfredsställande bedömningar av kostnadsutvecklingen? Inte tror väl herrstatsrådet själv på den här myten om självkostnad? Inte så mycket för herrstatsrådets skull som för landets skull måste jag ändå tolka formuleringenvälvilligt och positivt, men det vore värdefullt om herr statsrådet redan viddet här tillfället uttalade sig litet klarare. Slutligen säger statsrådet attegenregiverksamheten inte varit onödigt omfattande. Återigen ett mycketförsUrtigt uttalande. Ang. allmänna byggnads- och anläggningsarbeten i egenregi allmänna byggnads- och anläggningsarbeten i egenregi vill vetahur det skall bli i fortsättningen, och det är många som skulle bli tacksammaför ett klart besked. Kostnaden för den totala offentliga egenregiverksamheten nu räknar jag alltså ihop AMS med allt det andra - var 1970/71 6 miljarderkronor, och den är väl i stort sett lika stor fortfarande. Verksamheten ökadefrån det budgetåret tUl nästa med mellan . Det har jag belyst påolika sätt i interpellationen, och jag skall inte nu upprepa alla vinklingarnapå problemet. Jag ber bara herr statsrådet svara på frågan: Är det verkligenregeringens avsikt att den statliga egenregiverksamheten skall öka under denärmaste åren, och om svaret är ja eller ett kry ptiskt ja i så fall medhur mycket? Slutligen ber jag att få protestera motslöseri med skattebetalarnas pengar, men framför allt protesterar jag mot attvi inte vet hur omfattande slöseriet är beträffande den här egenregiverksamheten. Det är inte min mening att försvara slöserimed skattebetalarnas medel, och jag vågar påstå att något sådant inte hellerförekommer. Jag vet inte vilken erfarenhet har avkommunalpolitisk verksamhet, men att försöka göra troligt att våra kommunalmänskulle vara lättsuiniga när det gäller den egna verksamheten skulle jag aldrigvåga mig på. Jag vet av egen erfarenhet hur noga man ute i kommunerna är ävenmed den egna verksamheten. Att jag nu har begränsat mitt svar till arbetsmarknadsstyrelsensverksamhet är förklarligt, eftersom det är den verksamheten som ligger underinrikesdepartementet och frågan var ställd till min företrädare i ämbetet. Jagskall bara ta upp ett par av de frågor som har berört. Först och främst sade jag i mitt svar att vi inombyggnadssektorn under /73 beslutade om beredskapsarbeten fördrygt . Det var av de två miljarderna som arbetsmarknadsstyrelseni egen regi utförde arbeten för , varav arbeten för 104miljoner kronor lämnades ut på entreprenad. Resten av dessa pengar har vianvisat för byggande för kommunala reningsverk och för liknande ändamål -beredskapsarbeten av andra slag, tidigareläggning av statligt byggande och stimulanstill ökat kommunalt byggande av reningsverk. Dessa arbeten har mycket ofta jag vågar påstå praktiskt taget 100-procentigt - utförts på entreprenad.Ytterst få kommuner har byggt reningsverk i egen regi. En mycket stor del avdenna verksamhet bedrivs alltså i egen regi, men det är en större del därav somhar utförts på entreprenad. Detta belyses också av de aktuella siffror som framtagitsav , som den 15 i samlar uppgifter på hurinånga som är entreprenörsanställda och hur många som är anställda i statligtiänst. De senaste uppgifterna är från . Då var inom den statligabyggnadsverksamheten sysselsatta 16 400 personer. Det är riktigt att det är enökning med 800 jämfört med , men det var en mycket störreökning pä den privata sektorn. var det 7 000entreprenörsanställda och 8 100. felaktigtatt säga att antalet entreprenörsanstäUda har minskat. Jag är medveten om att branschen har problem, vilket hörsamman med att den har vuxit mycket starkt. De problemen har vi haft känning aven . Det har varit lätt att bli entreprenör och köpa sig maskiner.Den här branschen har bantningsproblem, som vi måste hjälpa tUl med. Men att även måstebedriva verksamhet i egenregi är nödvändigt. Det påståendet baserar jag på egenerfarenhet, inhämtad . Det finns betydande grupper av sökande sominte får anställning pä den öppna marknaden, t. ex. hos entreprenörsföretagen.Även om man i sätter sig ner och resonerar med dessa,lyckas det inte, därför att det ställs större krav på arbetskraften där än vadsom motsvarar de krav måste ställa på de personerarbetsmarknadsstyrelsen tar hand om. Detta är alltså helt avgörande för attarbetsmarknadsstyrelsen även måste bedriva egenregiverksamhet. Detär väl helt omöjligt för mig att i kvantitativa termer ange hur omfattande denhär verksamheten skall vara det får behovet avgöra.