prot · FW0981 · 1973-12-31 00:00:00 — Överläggningen var härmed slutad. § 4 Ang. behovet av ett internationellt språk Ang. behovet av ett internationellt språk Herr ulbUdningsministem CARLSSONerhöll ordel för att besvara () framställdainterpellation, nr 63, och anförde: har frågat niig vilka åtgärdersom vidtagits med anledning av skrivelse 1965:112 angående behovetav etl inlernalionellt språk och vilka resultat som uppnåtts som följd härav. I enlighet med aUmänna beredningsutskottets uttalande 1965 förbereddeSvenska UNESCO-rådel etl resolutionsutkast om ett internationellt förbindelsespråk inför generalkonferenser 1966 och 1968. Mansökte därvid stöd inte bara från de nordiska länderna utan även från ett stortantal av UNESCO.s övriga medlemsstater. På förslag fick densvenska delegationen till dessa konferenser regeringens uppdrag all lägga framde inom UNESCO-rådel utarbetade resolutionsförslagen. Dessa försök blev i stortsett misslyckade. Såväl 1966 som 1968 fördes del nordiska förslaget fram inomunderkommissionen för samhäUs- och kulturfrågor. Kommissionen lämnade vid bådatillfällena efler sekretariatets hörande och på ordförandens propositionförslaget ulan åtgärd, trols atl del vid generalkonferensen av de nordiskaländerna framlagda resolutionsförslaget givils en mera allmän formulering iavsikt atl bemöta tidigare framförd kritik. :s generaldirektör konstaterade 1966 beträffandedet nordiska förslaget atl etl frågeformulär rörande möjligheten förorganisationen atl verka för antagandel av ell intemalionellt språk hade säntstill medlemsstaterna . Endast 38 stater svarade i sak, och avdessa var endast 10 positiva till tanken. Möjligheten att en tredje gång taupp frågan på generalkonferensens dagordning diskuterades vid de nordiskaUNESCO-kommissionernas möte . Det rådde där enighet om attsituationen inte i något väsentligt avseende förändrats och alt det därförsyntes utsiktslöst all återkomma med förslaget. Svenska UNESCO-rådel beslutadedärför att inle föreslå regeringen alt ge den svenska delegationen till 1970års generalkonferens instruktion alt ånyo framföra förslaget. Samma bedömninggjordes inom de nordiska UNESCO-kommissionerna års generalkonferens.Det är knappast troligt atl en förnyad framstöt skulle komma all vinna störregehör i än . Då är förhindrad har jag lovat all istället ta emot svaret på interpellationen. Äv utbildningsministerns svar framgår att den svenskaregeringen ingalunda varit overksam för alt effektuera beslut från1965 Ang. kvaUleten i skolutbildningen, m. m. om ettinternationellt förbindelsespråk. Del är mycket beklagligt att dessa framstötar i UNESCOinte givit resultat. Det tycks inte alltid vara så atl de länder som rimligenvore mest betjänta av en nyorientering på detta område inser sitt eget bästa.Så tolkar jag den oviha all angripa problemet som också speglar en starkttraditionsbunden, steril konservatism. Genom de internationella organen utlösesen ökad aktivitet inte minst ekonomiskt för de eftersatta länderna. Deinternationella kontakterna stimuleras, och någon brist på frågor som skaUlösas internationeUt föreligger sannerligen inle. Många sådana frågor har ocksåredovisats på en mängd områden, men krafterna och intresset tycks inte räckatill för atl ge en kraftig stöt framåt åt ett internationellt förbindelsespråk.Om detta enbart beror på stormaktsdominansen och på att de tongivande i dettainternationella arbete haft förmånen all tillbringa en stor del av silt liv iskolbänkarna och därför redan har sina egna språkproblem mer eller mindre löstaundandrar sig milt bedömande. Men all ett inlernalionellt hjälpspråk skulleinnebära en rationell lösning framstår klart för de allra flesta. Enbart att fåesperanto erkänt som ett av konferensspråken exempelvis i FN-sammanhang skullevara ett stort framsteg; dessa konferensspråk är sannerligen inle så få. Delkunde vara en rationeU genväg för ökad kulturell jämlikhet ett alltjämt heltokänt begrepp i större delen av världen. Jag hoppas alt de entusiaster och deframsynta personer, vilkas talesman jag här söker vara, inle skall förtröttas.De är naturligtvis långt före sin lid. Jag tackar emellertid utbildningsminislern för svaret ochnoterar atl trots molighelerna på det internationella planet kan uppenbarligeninte den anklagas vare sig för bristande intresse eller förlikgiltighet i denna fråga. Jag hoppas att regeringen är beredd atl, om nyamöjligheter öppnas i det internationella arbetet på detta område, la nyainitiativ i frågan. Överläggningen var härmed slutad. §5 Ang. kvaliteten i skolutbildningen, m. m. Herr utbUdningsministern erhöll ordel för att iett sammanhang besvara dels () den 23 febraari framställdainterpellation, nr 51, dels () den 20 februariframställda interpeUation, nr 46, dels () den 11 januariframställda interpellation, nr 4, och dels () den 21 februariframställda inlerpellalion, nr 48, och anförde: har frågat mig vilka slutsatserjag drar av rapporterna om otillräckliga förkunskaper hos de elever sompåbörjar studier vid universitet och högskolor. harfrågat mig, vilka slutsatser jag drar av de återkommande rapporterna om en sjunkandekvalitet i utbildningen och vilka åtgärder, om några, jag avser alt vidtaga.Herr har frågat mig, dels vilken omfallning studiet av de olika B-och C-språken har i gymnasieskolan, dels i vilken utsträckningC-språket väljs bort efter årskurs 1 i gymnasieskolan, dels i vilkenutsträckning de mål för språkstudierna i gymnasieskolan uppnås som finnsuttryckta i läroplanerna, dels ock om studiet av ett C-språk under endast ettår ger rimligt utbyte av elevernas och skolans insatser. harfrågat mig, vilka erfarenheter utbildningsmyndigheterna har gjort av denmoderna matematikundervisningen i och om jag avser att införa någonförändring i kursplanerna. Jag besvarar dessa frågor i ett sammanhang. Jag kommerdärvid alt först la upp de mer principiella frågeställningarna om vårtutbildningsväsendes kvalitet, för att därefter mer i detalj redovisa vissauppgifter och synpunkter i anledning av frågorna om matematikundervisningen igrundskolan och språkundervisningen i gymnasieskolan. Det svenska skolväsendel har under efterkrigstidengenomgripande reformerats. Strävan har varit atl ge allt fler möjligheter tillutbildning. var del endast en tredjedel av alla 15-åringar, somkunde beredas skolutbildning. får alla genom den nioåriga grundskolandenna möjlighet. genomgick cirka en femtedel av en årskull 17-åringarutbildning. får cirka fyra femtedelar utbildning på det gymnasiala stadiet.Men skolreformerna avspeglar även en förändrad och vidgad syn på skolansuppgifter. Skolan skall inle bara förmedla kunskaper om omvärlden ulan ocksåförbereda eleven för rollen som medborgare och yrkesman i ett demokratisktsamhälle. I begreppet möjlighet utbUdning ligger inte bara kravet på atlalla, som har förutsättningar för fortsatt utbildning, skall beredas tillfälletill detta, oberoende av ekonomiska och sociala faktorer. Även de svagareeleverna har rätt till tid och uppmärksamhet från skolans sida. En så storförändring av skolväsendel kan inte genomföras utan alt övergångsproblemuppträder. Delta kan inte användas som argument mot reformerna. Om del gamlasystemet bibehållits skulle ju i stället funnits problem av kvarstående natur.För skolans vidkommande gäller dessutom, all dess arbetsvillkor hela lidenpåverkas av förhållandena i samhället, vilket innebär ständiga krav påförnyelse - med de problem som följer härav. Det har i skilda sammanhang understrukils hur vanskligtdet är att jämföra utbildningsresullal . Alltför oftafärgas omdömet om dagens skolsystem av nostalgiska minnen från tidigareskolsystem. Och de som gör jämförelserna tillhör praktiskt laget alltid de iutbildningsavseende privilegierade grupperna. De kände ofta inle bristerna ietl orättfärdigt skolsystem. Dessa upplevdes så myckel starkare av de människorsom ställdes utanför den gamla skolan. De grep sig an med uppgiften att förnyaden svenska skolan. Folkskolan och realskolan var delvis parallellaskolformer, där den ena, nämligen realskolan, betraktades som finare än denandra. På det gymnasiala stadiet fanns också en uppdelning på skilda skolformermed olika status. Den sammanhållna och gymnasieskolan motverkarsådana klassificeringar efler sociala värderingar. Detta är en kvalitet som börbeaktas när man debatterar dagens skola. Det gamla parallellskolesyslemel fungerade som etlsorleringsverk. T. o. m. i den redan segregerade realskolan fullföljde barahälften av eleverna studierna enligt programmet. En fjärdedel kom aldrig framtill 2 protokoU 1973. Ang. kvaUleten i skolu tbildningen, m. m. Ang. kvaUleten i skolutbildningen, m. m. målet, enfjärdedel försenades . I gymnasierna var situationen, som jagtidigare redovisat för , liknande. Vi har tagit på ossuppgiften atl föra fram alla elever lill en nioårig skolgångs slut och attundvika kvarsiltning och utkuggning även i gymnasieskolan. Detta är givetvis ensvårare uppgift. För min del betraktar jag denna höjda ambitionsnivå som någotpositivt för den nya skolan. För tidigare ungdomsgenerationer var valet mellan folkskolaoch realskola ofta livsavgörande. För dem som hade möjlighet altgå tUl realskolan kunde studierna föra vidare lill universitet och högskolor.De övriga - för vilka friheten atl välja ofta var illusorisk -hamnadeulbUdningsmässigl i en återvändsgränd. ger -oavsett vUkettillvalsämne som valls på högstadiet - behörighet för studier i gymnasieskolan.Och genom beslutet vid förra årets riksdag om gymnasieskolans kompelensvärdekommer allmän behörighet för högskoleutbildning att förvärvas av alla somslutfört en tvåårig utbildning på någon av gymnasieskolans linjer, förutsattatl svenska och engelska ingår i studieprogrammet. Vid en bedömning av dagensskola bör man inte bortse från denna förbättring. Jag skall i delta sammanhang inte gå in på de förändringarsom skett i fråga om arbetssätt, kursplaner, läroböcker etc, förändringar somjag inte tror någon vill beskriva som en för skola och samhälle negalivutveckling. De jämförelser av vår egen skola som har gjorts och görsinternationellt visar också atl de svenska elevernas prestationer slår sig välvid jämförelse med ulbildningsresultalen i länder på motsvarande utvecklingsnivå.lEA-undersökningen har redan bekräftat detta när det gäller matematiken iskolan, och uppenbarhgen kommer detsamma att gälla de naturorienlerande ämnena. Jag reagerar mot den kritik av dagens skola som innebäratt man noterar den - helt begripligt - blygsamma kunskapsnivån hos den gruppav elever som i det äldre skolsystemet obarmhärtigt skulle ha slagils ut pä enmycket lägre nivå än den som de nu når och gör jämförelser med kunskapsnivånhos de relativt få studerande som lyckades nå fram lill slutmålet i del äldreskolsystemet. Enligt min mening måste slutsatsen vid en bedömning av detsvenska skolsystemet bli att det i stort sett fungerar bra och ger godaresultat -betydligt bättre än vad man skulle kunna tro när man tar del av densvartmålning som delar av borgerligheten ägnar sig ål. Mina erfarenheter sägermig också alt lärarna fullföljer sina uppgifter med kunnighet och omsorg omskolan och dess elever. Därför är det naturligt att man på lärarhåll reagerarmot den onyanserade kritiken av skolan. En kommentar i för entid sedan till diskussionen om "vantrivseln i skolan" slutar så: "Stora resurser satsas på vår skola. Allaförväntar sig att den stora satsningen skall vara till nytta och glädje.Propagandan om vantrivsel är till skada för skolan. Vad som skadar skolanskadar också lärarna. Man frågar sig med stigande förvåning i vilket intressedenna propaganda bedrives. Är del möjligen så att man i vissa kretsar villskada skolan och komma åt lärarna? Vi har svårt all tro det. Men känslan avansvar för skola och samhälle saknas stundom i påfallande grad. gemensamtsöka få en ändring till stånd." Vad jag här sagt betyder naturligtvis inte att man skallbortse från de brister som finns och som det är angeläget att avhjälpa. ex. ännu inte kommit lill rätta med de svagpresterandes situation. Dettaproblem har av allt atl döma ett nära samband med den oro som på sina hållfinns i skolan. Åtskilligt återstår att göra innan individualiseringen avundervisningen har fått en tillfredsställande lösnuig. Utformningen avundervisningen i de allmänna ämnena på de utpräglat yrkesinriktade linjerna igymnasieskolan är ett annat problem som kan nämnas. När det gäller förkunskapskraven för studier inomhögskolesystemet vilka nu i detalj utreds av kompetenskommitlén vill jagerinra om vad jag uttalade i propositionen 1972, s. 103: "Erfarenheterna visar emellerlid, alt studerande påhögskolenivå i betydande utsträckning misslyckas med sina studier inomämnesområdena som matematik och moderna språk, när de inte har högre betyg än2 i motsvarande ämne i gymnasieskolan. Att införa betyget 3 som behörighetskravför studier inom dessa ämnesområden får dock tekniska och praktiskakonsekvenser för utformningen av förkunskapskraven för andra utbildningsvägar, någotsom får belysas i det fortsatta utredningsarbetet. Jag är därför inle bereddatt nu förorda att etl formligt krav på lägst betyget 3 i motsvarande skolämneuppställs för tillträde till studier i matematik och moderna språk. Med hänsynlill de erfarenheter som gjorts bör emellerlid studerande, som planerar atlstudera dessa ämnen, upplysas om att betyget 3 utgör en i regel nödvändigförutsättning för framgångsrika studier. a. universitelskanslersämbetetframhållit är del väsentligt all studerande med lägre förkunskaper fårinformation om delta förhållande i kontakter medstudierådgivningsorganisationen inom högskolan. De bör därvid enligt min meningstarkt avrådas från studier inom de nämnda ämnesområdena. Information om vaddessa studier i praktiken kräver bör också kunna föras in i gällande studieplaner." Jag vill i detta sammanhang erinra om den kraftigaförstärkning av studie- och yrkesorienteringen i gymnasieskolan som kommer allske fr. o. m. nästa budgetår. Inom såväl somuniversitetskanslersämbetet pågår också ell kontinuerligt arbete med revideringav kursplanerna. har redovisaterfarenheter av studieordning vid de filosofiska fakulteterna, senasti . Ämbetet redovisar här vilka åtgärder man redan vidtagit elleravser att vidta på skilda områden. Ämbetet framhåller vidare att när manutarbetade studieplanerna studieordning höll del nya gymnasiet påatt genomföras. Studieplansarbelet fick alltså grundas på vad som kundeförutsättas med utgångspunkt i målen för gymnasiets läroplaner men utanerfarenhet av hur långt dessa kunde uppfyllas i praktiken. Detta förhållandeliksom den breddade rekryteringen till universitet och högskolor ger enligtämbetet anledning alt fästa större uppmärksamhet på problemet med destuderandes förkunskaper än vad som hitlUls varit fallet. Bland de åtgärder somredan vidtagits kan nämnas översyn av studieplanerna i olika ämnen, t. ex. i demoderna språken, där Ang. kvaUleten i skolutbildningen, m. m. Ang. kvaUleten i skolutbildningen, tn. försöksverksamhetpå grundval av utredningsarbetet nu pågår, och i matematik, där en nystudieplan kommer alt tillämpas . Särskilda insatser planerasför atl öka intresset för matematisk-naturve-tenskapliga studier. Vidare har enarbetsgrupp tillsatts rned uppgift atl analysera resultaten av utbildningen vidde tekniska fakulteterna. Även inom pågår arbete med revidering avbl. a. kursplaner i matematik och engelska. Jag återkommer strax härtill. Inom ramen för det pedagogiska forsknings- ochutvecklingsarbetet som bedrivs bl. a, med anhtande av de bådautbildningsmyndigheternas ulvecklingsanslag söker man också att följaresultatutvecklingen år frän år och successivt vidta åtgärder där bristerkonstaterats. Genom t. ex. del nya målbestämnings- och utvärderingsprojekt somskolöverslyrelsen bedriver kommer efter hand undervisning och bedömning attkunna ske mot på förhand bestämda mål. Härigenom kommer möjligheterna till enfortgående utvärdering av skolans resultat att utvidgas. 1 skoldebatten påstås ibland att utbildningsdepartementetoch regeringen kategoriskt skuUe avvisa varje kritik av skolan. Som framgår avvad jag sagt är sådana påståenden grundlösa. Alt vi är medvetna om attdagens skola har problem att brottas med framgår för övrigt av tillkallandet avutredningen om skolans inre arbete och utredningen om skolan, staten ochkommunerna. Det är emellertid rimhgt som också inför kammaren för sedan alt avvakta resultatet av bl. a. delinom pågående utredningsarbetet innan mer generella åtgärder aktualiseras.Man bör för övrigt också hålla i minnet att de första eleverna som läst enligt1969 års läroplan för eller läroplan för gymnasieskolanännu inte avslutat sina studier i dessa skolformer. Vi kommer att få många tillfällen att diskutera dessaproblem. Jag har utgått från alt enighet rått om att skolan skallutvecklas enligt de allmänna riktlinjer som fastlagt i samband med destora skolreformerna. har emellertid från vad som kanuppfattas som representativt borgerligt håll tankar på elitskolor ochelitutbildning förts fram. Den fortsatta debatten skulle vinna på atleventuella företrädare för dylika ståndpunkter öppet deklarerade sin mening.Finns sådana uppfattningar företrädda i , är det nödvändigt att enprincipiell debatt om skolans mål och uppgifter i etl demokratiskt samhälleåter tas upp och klarhet skapas om partiernas ställning i dessa frågor. Vad gäller fråga om matematikundervisningeni vill jag erinra om alt den nya läroplanen har införts successivtfr. /71 med början i årskurserna 1, 4 och 7. Ännu harsåledes ingen elev genomgått högstadiet enligt denna läroplan. Det kommer attdröja ytterligare tills de första eleverna som undervisals enligt den nya kursplanen i matematik gått utgrundskolan. Läroplanen ger lärarna frihet atl i samråd medskolledning, kolleger, föräldrar och elever planera elevernas arbete.Utgångspunkten är därvid det stoff och de färdigheter som enligt läroplanenskall vara del väsentliga för undervisningen och den enskilde elevensförutsättningar alt tillgodo- Någon förändring av läroplanen på den punkten är inte aktuell. Det ärdock angelägel alt man - för atl underiätta lärarnas arbete - kontinuerligt görvissa mål- och processbeskrivningar. Som ell led i del pågående uppföhningsarbelel avgrundskolans läroplan genomförde en undersökning iform av enkäter och intervjuer, där ca 2 000 lärare och elever fick ge sin synpå den matematikundervisning som äger rum i de svenska skolorna. Deelever som yttrade sig gick vid undersökningstillfällel i årskurserna 5 och 8. Undersökningen visar atl elever och lärare på lågstadietär mycket positiva lill den nya läroplanen. Denna positiva attityd avtar dock ide högre årskurserna. På alla stadier förekommer dock såväl positiva somnegativa svar. De vanligaste positiva uttalandena om matematikundervisningenär alt den blivit konkretare, vilket medfört en positivare elevinställning ochalt individualiseringen underlättals genom bättre läromedel . Denegativa omdömen som redovisats är bl. a. alt elevernas formella och numeriskaräkneförmåga tycks blivit något sämre genom att undervisningen splittrats påför många skilda moment. Några av de nya momenten upplevs också - framför alltav högstadieeleverna som alltför abstrakta. Bland de åtgärder som vidtagits med utgångspunkt i vunnaerfarenheter kan nämnas att en arbetsgrupp inom haranalyserat och studerat läroplanen utifrån de svagpresterande elevernas problemoch utarbetat en handledning, "Basfärdigheler i matematik". Avsiktenmed denna handledning är all ange en kärna av centrala fakta och färdigheter,som i slörsla möjliga utsträckning skall vara gemensam för alla elever, samtatt ge metodiska förslag och exempel på hur man skall lära ul dessabasfärdigheter. 1 handledningen presenteras ingen färdig kurs, utan avsikten äratt handledningen skall ligga till grund dels för läromedels-framställning,dels för planeringsarbete i skolorna. Slutrapporten från IMU-försökel föreligger nu klar. Dentorde komma atl få betydelse för individualiserad undervisning, kanske framförallt vid de försök med årskurslösa högstadier som förekommer. Som ett led i ålgärdsarbelel för gymnasieskolan utgavs1972 en studieplan som syftade till att allmänt höja räknefärdigheten redanfrån början av första årskursen samt atl bättre tillgodose i sista årskursen deolika elevbehov som beror pä den utbildning de siktar på efter gymnasieskolan. Det pågår inom skolväsendel ett omfattande arbete påmatematikundervisningens område. Jag har i andra sammanhang - bl. a. i åretsstalsverksproposition - betonat det angelägna i alt man frånutbildnings-myndighetens sida följer utvecklingen med uppmärksamhet. Jag övergår så slutligen lill fråga omspråkstudierna i gymnasieskolan. Inom gymnasieskolan finns möjlighet för eleverpå treårig ekonomisk, humanistisk, naturvetenskaplig och samhällsvetenskapliglinje att läsa tre främmande språk. Humanistisk linje och den ekonomiskalinjens språkliga gren har genomgående treåriga kurser i tre språk. Elevernasval av B- och C-språk skiftar någol lill år. Ang. kvaUleten i skolu t b ildn ingen, m. m. Ang. kvaliteten i skolutbildningen, m. m. aktuell,fullständig statistik finns dock inle. Enligt vad jag inhämtat /71 i årskurs 1 ca 22 600 av eleverna på de tre- och fyraårigalinjerna sitt studium av tyska, medan 8 000 fortsatte att läsa B-språkelfranska. Som nybörjarspråk valde ca 14 700 franska och 6 000 tyska.Omkring 5 400 elever valde att läsa spanska och 1 300 ryska. Ett fåtal föredrogitalienska eller finska, och portugisiska lockade inte någonstans så mångaelever all en elevgrupp över huvud taget kunde bildas. Vid det successiva valet av språk i gymnasieskolan somförekommer på vissa av de treåriga linjerna är det främst C-språkel someleverna lämnar. Ettåriga kurser förekommer i stor utsträckning för eleverna pånaturvetenskaplig linje men även för de elever på ekonomisk, humanistisk ochsamhällsvetenskaplig linje vilka i årskurs 2 väher social eller estetiskvariant. av de elever som i årskurs I väljer tyska ellerfranska som C-språk genomför en treårig studiegång i språket. Del är svårt alt mäta måluppfyllelsen av språkstudiernainom gymnasieskolan. Detta sammanhänger bl. a. med att läroplanens formuleringarär tämligen vaga. I och för sig kunde det därför vara önskvärt med en vissprecisering av målformuleringarna. Svårigheterna är emellertid många. De medelsom nu står till buds för alt i någon mån mäta måluppfyllelse och standard ärdels de centrala proven, dels gymnasieinspektörernas rapporter. Dessa senareger inte någon entydig bild av utvecklingen. De centrala provens främsta uppgiftär all vara belygsnor-merande. Om proven skulle vara oförändrat återkommandefrån år , såsom fallet är med standardproven i , skulle dedärjämte också kunna fylla funktionen all mäta slandardförskjutningar. Provenär emeUertid unika med procentuell belygsfördelning per provtillfälle, ochdärjämte skiftar i proven ingående testlyper från gång lill annan. TiU dettakommer att proven ej är slutnivåprov. Det engelska centrala provet är sålundaförlagt till mitten av studiegången i gymnasieskolan. Jag vill även nämna att lEA-undersökningen kommer att geoss vissa resultat om språkundervisningen i vårt land. Inom del läroplansarbele som kontinuerligt pågår inomskolöverstyrelsen ägnar man uppmärksamhet även ål de av frågorna. 1 det timplaneförslag för s. k. särskild samordnadgymnasieskola som skolöverslyrelsen kommit in med till utbildningsdepartementethar man också strävat efler all åstadkomma minst tvååriga språkkurser i detreåriga linjerna. Erfarenheten får utvisa om det finns skäl atl mer generelltöverväga liknande åtgärder i gymnasieskolan. HerrWIKSTRÖM (fp): Får jag lacka utbUdningsministern för ettutförligt svar. Innan jag går in på de sakfrågor som jag aktualiserade i mininterpellation, vih jag kortfattat kommentera vissa polemiska inslag iutbUdningsministerns svar.