prot · FW0915 · 1973-12-31 00:00:00 — fråga omthlfähiga konjunkturvariationer, som kan lösas med hjälp av skattelättnader tUldet privata näringslivet eUer nedskärningar för den offentliga sektorn. "Arbete åt aha" åstadkommes inte genomsubventioner om hundratals mUjoner tUl kapitalägarna. Befrielse frånarbetsgivaravgiften för vissa företag, statliga bidrag tUl de svaga företageneller aldrig så vackra ord om "aUa goda krafter" löser intesysselsättningsproblemen. "Arbete åt alla" kommer med all säkerhetatt ställa krav pä stora solidariska samhällsinsatser och krav på en starkarestyrning över det privata näringslivet med ett väsentligt större samhälls- ochlöntagarinflytande i företagen. Då återstår att se vad mittenpartiernas"alla goda krafter" i verkligheten betyder. "Välfärd bygges av folket i arbete. Samhähetsmöjligheter att öka välfärden sammanhänger med att sä många som möjligt bidrarmed sin produktiva insats. Om fler människor sysselsätts ökar den totalaproduktionen. Det samhälle som inte tar till vara arbetsvUja och arbetsförmågaförslösar resurser och undandrar sig möjligheter till att förbättramänniskornas vUlkor." Detta fastslog den socialdemokratiska partikongressen 1972när den antog jämlikhetsgruppens andra rapport. Att planmässigt ta tih vara nationens viktigaste tUlgång människornas vilja att delta i arbetslivet är vär angelägnaste uppgift. Föratt förverkliga parollen "arbete åt aUa" krävs det därför att vipreciserar våra mål, gör upp en samlad plan för sysselsättningen och därefterredovisar de styrmedel som erfordras. I anslutning till den debatt som upphov tUl vUl jag bara säga att det i en del län inte hjälper om man varenig om att fä lantbruksstyrelsen till sig - man fick den inte ändå. Så det ärinte alltid säkert att det räcker ens med enighet pä den punkten. Det har talats mycket om regionalpolitik här. Vi minns välaha den bäde långa och nyansrika debatt som fördes . Det framfördessynpunkter från olika delar av vårt land. En del områden prioriterades pä skhdasätl genom besluten. Jag har emellertid den bestämda känslan att de beslut somfattades i många fall var alltför generella. Man talade mest om länen eller omolika landsdelar, I verkligheten finns det mycket stora strukturskUlnader ocksäinom länen. Inom relativt expansiva län kan det finnas kommuner som av olikaskäl blivit avfolkningsbygder. Jordbrukets strukturomvandling har gått hårtfram, och nya företag som kunnat suga upp den friställda jordbruksbefolkningenhar inte kommit. Kan då inte sådana frågor inom länet? Tyvärr icke.Företagslokalisering kräver regelmässigt resurser som länsmyndigheterna ickeråder över. Läggs järnvägar ner utan tillfredsställande utbyggnad avlandsvägsnätet, kan en länsstyrelse knappast mer än protestera och vädja. Resurserna finns på högre plan. Tar man genom skolreformerbort utbUdningsmöjligheter i form av yrkesskolor etc. utan att skapaersättningsformer, och tvingar man ungdomen att resa flera mil för att fåUtbUdning, så kan kommunala myndigheter och länsmyndigheter knap- past merän protestera och vädja. Lägger man en skatteutjämningsreform på det sätt somskatterevi-sionskommittén har föreslagit, som slår blint mot kommuner som redanhar tunga bördor att bära, vad kan en kommun göra? Kommer därtill att man utarmar bygden genom att minskaantalet poststationer, stationeringsorter för poliser, sjukkassor, arbetsförmedlingskontor,apoteksnederiag etc, har man snart nått resultat; glesbygd! Jag vill med dessa exempel påvisa nödvändigheten att vidregionalpolitiska bedömningar ocksä skärskåda de ohka länens och områdenasinre struktur. Annars kommer vi att få glesbygdsområden i alla delar av landet,områden som ur naturvårdssynpunkt är miljövänliga, avstressande ochhälsobefordrande att bo i, men som på grund av statliga negativa åtgärderförlorat sin attraktionskraft. Då frågan om polisdistriktsorganisationen behandlades iriksdagen , hade jag anledning att ta reda på förhållandenainom ett polisdistrikt, som kännetecknas av de avfolkninssymtom jag påtalat ochsom på grund därav var ifrågasatt för indragning; Jag kunde då konstatera attdetta distrikt hade den lägsta brottsligheten i riket ännu ett positivt draghos en bygd där hetsen och stressen icke kommit tUl dominans. Detta var en inledning som jag såg mig föranlåten att göraför att på något sätt anknyta thl den grupp av talare som jag har inrangerats iutan eget förvällande. Jag hade nämligen egentligen anmält mig att tala underrubriken allmän politik, men jag hade av någon anledning kommit in undersysselsättningspolitiken. Men när jag nu talar om brottsligheten leder det migin på det som jag egentligen tänkte säga . Bäde och det näst föregående året ägdemycket engagerande debatter mm rörande narkotikaskadade. Hos alla som deltog idebatten spårade man en djup oro inför den fara narkotika utgör inte minst förvår ungdom. Bruket av narkotika är också nära förbundet med den växandekriminaliteten. Enligt petitaskrivelse /73 varden av klientelet på våra kriminalvärdsanstalter och 11procent av frivärdsklientelet narkotikamiss-bmkare. års höstriksdags debatt i ämnet påpekade en avtalarna nödvändigheten av att göra en analys av orsakerna thl att så mångaungdomar söker sin tUlflykt i narkotika. Det måste vara någon eller fleraorsaker till att unga människor flyr verkligheten in i narkotikams trots att deicke kan undgå att vara medvetna om den fara de ger sig in i. har sökt klarlägganarkotikabrukarnas bakgrund. Dessa undersökningar har bl. a. redovisats iskriften Fakta om narkotika och narkomani, som utgavs , Av dessaundersökningar framgår tvenne bakgrundsbUder såsom starkt dominerande denförsta är splittrade hemförhållanden och den andra alkoholbruk i hemmet. "Undersökningarna visar att en benägenhet att missbruka narkotika är ettav flera störningssymtom. Som bakgrund thl störningssymtom inklusive benägenhetatt missbruka alkohol och narkotika, framstår brister i famUjeharmonin sommycket viktig." På ett annat stähe står det: "1967 gjordes en undersökning av narkotikamissbrukande ungdomar . Påfahandemånga kom från ofuhständiga familjer med psykiska stör- ningar hosmödrarna samt alkoholproblem och asocialitet hos fäderna." Då man läser den här undersökningen får man denuppfattningen att om vi skulle kunna på något sätt reformera hemmen och göradem bättre så skulle det vara ett stöd för ungdomen så att den slipper detelände och de bekymmer som narkotika- och alkoholmissbruk utgör. Och hur skall det i så fall ske? För det första är det klart att man inte nog kan trycka påatt inte bara vid äktenskapets ingående utan också under vardagslivets möda bördet inpräntas och begrundas att ingående av äktenskap innebär icke bara attlegitimera ett samlevnadsförhållande, utan det innebär plikten och förmånen attskapa gemenskap där två bhr ett, där alltså utlevelsen av det egna jaget måstebegränsas av hänsynen till ett annat jag och där den gemensamma plikten ochförmånen är att skapa ett hem, där ömsesidig respekt, aktning, ömhet och kärlekåstadkommer en anda av värme, trygghet och harmoni. Det är denna av värme, trygghet och harmoni präglade miljösom verksamt kan bidra till att ge barnen det livsinnehåll de under sina barndoms-och uppväxtår behöver. För det andra är det nödvändigt att barn och föräldrarundervisas och fostras på ett sådant sätt att alla blir goda familjemedlemmar.För min egen del tror jag att den kristna etiken ahtjämt är den mest gedignaoch hållbara grundvalen för samlevnad i hem och samhälle. Dekalogens tiokortfattade bud utgör tUlbaka pelare, på vUka etträttsväsende och social samlevnad måste byggas. etik, som kanbeträffande samlevnaden i samhället sammanfattas: "Du skall älska dinnästa som dig själv" eher "AUt vad I vUjen att människorna skola göraEder, det gören I ock dem", är såvitt jag förstår oöverträffad ipregnans och innehåll. Jag är övertygad om att ett större utrymme åt sådanaverkligt livsbejakande ting på olika nivåer det mä gälla förskola,grundskola, gymnasieskola, vuxenutbUdning eher särskUd föräldraskola givetviskombinerat med undervisning i de praktiska problem som förvaltningen av ettgott hem också innefattar skulle vara av stor betydelse för att skapaharmoniska hem. För det tredje bör samhället skapa sädana förhållanden atthemmen under barnens uppväxtår kan fungera, och om möjligt fungera heladagarna. Man gör mycket för att möjliggöra för kvinnan att kommaut i förvärvslivet. Hon bör fä valfrihet. Men man gör ganska litet för attmannen får motsvarande valfrihet att vara i hemmet medan makan arbetar. Manordnar barndaghem för barnen. Det är viktigt att så sker, och jag villingalunda fälla någon dom över dem som anser sig böra lämna barnen på daghemeller i familjedaghem för att kunna arbeta. Men jag vågar påstå att ettbarndaghem kan aldrig ersätta ett gott hem. Hur har man icke hörtom barn, som långt innan hämtningstiden ställt sig vid dörren eller fönstretoch sett med längtan i blicken efter mamma eller pappa. Det berättas om en skolklass, som en gång fick i uppgiftatt tala om vhket som var det bästa de visste. En elev sade: "Det bästajag vet är när jag kommer hem från skolan och mamma är hemma." Jag kanicke frigöra mig från tanken att det är många barn som saknar denna upplevelse att hemmet fungerar , och likaså att det är betydelsefullt, att deyttre omständigheterna, ekonomi osv., ordnas så att barnen under försköte- ochskolåldern har ett hem att komma tUl, där en av föräldrarna är hemma. De senaste årens åtgärder har i många fall syftat till attskapa "valfrihet" för kvinnan utan att skapa motsvarande"valfrihet" för mannen och utan att särskht betona det gemensammaansvaret för hemmet. Icke minst skattebestämmelserna stimulerar tUl att bådaparterna i ett äktenskap arbetar utanför hemmet. Ett exempel på den disponibla inkomsten efter skatt för enfamilj på fyra personer, varav två barn i skolåldern, visas på . 50 000 10 000 40 000 20 000 16 339 5 108 30 000 30 000 10 358 9 398 Familjen har en sammanlagd inkomst av . Dennainkomst kan förtjänas på olika sätt. Om en av parterna tjänar de 60 000kronorna och den andra parten är hemma för att ta hand om barnen, fär famUjendisponera när skatten är betald. Om makarna har en sammanlagd inkomst på meni stället tjänar vardera, kommer de att få disponera 42 884kronor. Det innebär att familjen disponerar mer än omden ena av parterna skuUe tjäna in hela inkomsten. Självfallet stimulerar ensådan konstruktion en arbetsfördelning där båda makarna tjänar pengar. Om detnu inte går att ordna med halvtidsarbete för båda makarna, så kan det ju händaatt bägge tvä anser sig böra arbeta heltid utanför hemmet, eftersom det lönarsig. Det är klart att hemmet kan fungera bra, om båda arbetarhalvtid med ombyte mitt pä dagen. Men går det att genomföra? Dessutom kan manfråga sig om det är samhällsekonomiskt att en investering som gjorts iutbildning av en person används endast . Ofta har parternaolika dyrbar utbUdning. är det kvinnan som har genomgått en högreutbUdning, ibland är det mannen som gjort det. Ur samhällsekonomisk synpunktbör man givetvis utnyttja den mest i vars UtbUdning samhället har gjort denstörsta investeringen. Om det inte är genomförbart att ordna med deltidstjänstersä att tvä makar kan bytas om att vara hemma, anser jag att hemarbetet börvärderas på det sättet att den som arbetar utom hemmet avstår en del av lönentill den hemarbetande maken, som får deklarera och skatta för denna del av den gemensammainkomsten. Motsvarande avdrag görs givetvis hos den som intjänat lönen. Pådetta sätt minskas förstås skatten, vUket för det enskilda hemmet är likapositivt som det ur det allmännas Ett hemarbete medför emehertid också samhäUs-vinster, som pä längresikt kan bli nog så väsentliga. Det kan i varje fall inte vara rimligt att enmänniskas arbete i hemmet skall anses som värdelöst, allra helst om manbetraktar det sammanhållna harmoniska hemmet som en nyckel tUl minskadkriminalitet och minskat narkotika-och alkoholmissbruk bland våra ungdomar. Jag vih i detta sammanhang framhålla att det är nödvändigtatt den här saken genomarbetas ordentligt, hur det nu skah ordnas. Det har mångagånger i motioner och även frän denna talarstol hävdats att en hemarbetandekvinna åtminstone bör ha rätt till ATP-poäng, dä hon sköter sina barn i hemmet.Sä är ju inte fahet . En annan sak som jag i största hast vUl nämna något om äratt i mänga hem går sammanhåhningen förlorad på grund av alkoholmissbmk. Denfrågan är allvarlig. Skall antalet alkoholmissbrukare öka? SkaU antalet hem sombryts sönder av denna orsak öka? Tungt ansvar vUar över riksdagsbeslutet ,då mehanölet släpptes ut i ahmänna handeln. Alkoholmissbruket har härigenomträngt långt ner i åldrarna. Ungdomen i är thl huvuddelenalkolbrukare, mänga rena missbrukare. Det är att hoppas att alkoholpolitiskautredningen snart kommer med ett förslag som radikalt minskar det alkoholmissbruksom nu skapar så många famUje- och hemproblem och att kommer attfatta beslut som kan verka hämmande inte bara på alkoholbruket utan även pådess konsekvenser i form av bl, a. kriminalitet. () kort genmäle; menade att samhähets åtgärder ärinriktade på valfrihet enbart för kvinnan. Det är något som vi kvinnor kanskeinte riktigt förstår. Valfriheten existerar i dagens samhähe för devälutbildade och för dem med goda inkomster men inte för dem som har lågainkomster och som av ekonomiska skäl måste gå ut i förvärvsarbete. Målsättningen måste vara att för båda parter i ettäktenskap, bäde man och kvinna, skapa ett ekonomiskt oberoende av den andraindividen. Samtliga våra åtgärder måste vara inriktade på det. Samhähetsinsatser skall därför inriktas pä åtgärder som leder tUl ekonomiskt oberoendeoch därmed tUl valfrihet för både man och kvinna. () kort genmäle: Jag beklagar om jaginte kunde uttala mig tillräckligt tydligt när jag vid många thlfähen framhävdeatt svårigheterna just är att man inte har kunnat åstadkomma samma valfrihetför mannen som man nu söker åstadkomma för kvinnan. Jag säger inte att målet ärnått i någotdera fallet, men jag hävdar att valfriheten måste finnas för bådeman och kvinna, så att de kan bestämma över sitt arbete. FruTHEORIN (s) kort genmäle; talade om att hemarbetet skallvärderas och att vi skall vidta åtgärder för det. Men vi har intesamhällsresurser att ge den borgerliga valfrihet som talar om medbåde vårdnadsbidrag och en utbyggd barntUlsyn. För att åstadkomma ett 5 protokoll 1973. oberoendeför kvinnan, som är det största målet , måste vi bygga ut barntiUsynen ochskapa förutsättningar för henne att gå ut i förvärvsarbete. Det målet skah viha för ögonen. Jag upplever arbetslösheten som det svårasteproblemet i vårt land, och det är motiveringen tih att jag gång pä gång imotioner, interpellationer och debatter tar upp arbetslösheten. Jag ser arbetslösheten som drabbar den enskilda människansom ett hdande, som något som förtar all möjlighet till trygghet och glädje.För äldre människor kan en långvarig arbetslöshet göra deras återstående hvsärbittra och svåra att uthärda. Jag upplever arbetslösheten som den tyngsta bördaen politiker kan bära, och det tunga ansvar man har gör att man ständigt måstearbeta med denna fråga, ständigt försöka medverka till att lindra människorssvårigheter och ständigt försöka medverka tih att åstadkomma arbete, som germening ät människors liv. Jag skall uppehålla mig vid dels ungdomsarbetslösheten,dels arbetslösheten i mitt eget län. Arbetslösheten är mycket omfattande iGävleborgs län. Länet var bland de län som 1971 och 1972 redovisade den störstaökningen av antalet arbetslösa, och prognoserna för visarpå fortsatta svårigheter detta, väl att märka, i en uppåtgående konjunktur. Företagen väntas uppehålla sysselsättningen pä ungefärnuvarande nivå, vhket således innebär en fortsatt hög arbetslöshet. Situationenär besvärande inom exempelvis skidproduktionen i länet. Man har avsättningssvårigheter,man har stora lager och man har redan nu börjat med produktionen av nästavintersäsongs produkter. I denna situation planerar regeringen att gå in medpengar för att skapa ny skidproduktion i landet, som skah konkurrera just påden nuvarande exportmarknaden, bl, a, och . Hälften av exempelvisEdsbyverkens produktion går pä export. Här fär man kallt räkna medfriställningar pä ungefär 50 man inom stödområdet, och man kan inte hellerutnyttja den mycket stora produktionskapacitet som skidföretagen har. Det är naturligtvis positivt i och för sig att regeringenstöder lokahsering till stödområdet, och det är angeläget att det sker, men omman medverkar tih överproduktion skapar man problem både för de gamla och förde nya företagen och därmed också för människorna inom stödområdet - och detvar väl ändå inte det som var meningen! Svårigheterna på arbetsmarknaden kommer att bestå föräldre och handikappade, för kvinnor som söker sig ut på arbetsmarknaden, förungdomar och för långtidsutbildade. Företagen är restriktiva när det gällertjänstemannasidan, och enligt länsarbetsnämndens bedömning är risken föravskedanden pä sikt uppenbar. Detta är mycket oroande i ett läge med en uppåtgåendekonjunktur. När konjunkturen går upp stiger, som vi vet, efterfrågan päarbetskraft i andra delar av landet. Om det då blir en svag efterfrågan påarbetskraft i tvingas människor att flytta från länet för att fäsysselsättning på annat håll. Vi kan i så fall befara en fortsattbefolkningsminskning. Vi hade en kraftig avtappning pä 593 personeroch det i ett läge då de flesta andra skogslänen ökade sitt befolkningstal ochdå den tidigare snabba befolkningskoncentrationen i storstadsregionerna i någonmån dämpades tih följd av lågkonjunkturen och den därmed följandearbetslösheten. Med det läge som har mehan ä ena sidankraftigt expansiva landsdelar och å andra sidan de övriga skogslänen hamnarlänet i en gränszon, vhket innebär att man ofta kommer pä mellanhand när detgäller statliga satsningar av olika slag. Det visar sig när det gällersatsningen på skidproduktionen, och det visar sig ocksä när det gäller deneftergymnasiala utbildningen. Trots att länet ytmässigt och befolkningsmässigthör till de största länen är det ett av de fä län som icke skaU få möjlighettUl eftergymnasial utbildning enligt utredningen U 68. Man måste verkligen av regeringen begära engagemang ochinsatser för . Behovet av åtgärder är stort i Ljusdalsregionen.Där har man en bristfälhg industriell expansion och en negativ befolkningsutveckling.I Hofors- och Sandvikenområdet är det angeläget att åtgärder vidtas, eftersomman där har en ahtför dålig differentiering av näringslivet, vilket isynnerhet drabbar kvinnorna. Med några rösters majoritet avslog förslaget omlokalisering av mynt- och justeringsverket rih . Den kompensation somman har talat om har uteblivit. Det finns anledning att stödja regionala centrai länet och att bl. a. genom utlokahsering medverka till deras utveckling. Ungdomsarbetslösheten har sina speciella problem. Arbetethar en social betydelse för ungdomarna. Ett arbete som de upplever sommeningsfyht är en förutsättning för att de skall bh förankrade i samhället ochinte komma utanför samhähsgemenskapen. Ökad social missanpassning ochkrimmalitet bland ungdomar har ett nära samband med arbetslöshet. Enligt arbetskraftsundersökningama har antalet arbetslösai åldern inte vid någon månadsundersökning sedan våren 1971understigit 30 000, Här behövs dels långsiktiga åtgärder, dels åtgärder för attlösa de akuta sysselsättningsproblemen. Det har från samhällets sida vidtagits en del åtgärder somjag tycker är positiva. Vi har den specieUa utredningen om ungdomsarbetslöshetsom har lagt fram betänkandet Ungdom och arbete, som är ute på remiss, ochvi har den s. k. femkronan som dock enhgt min mening inte haft den effekt somman hoppats på. Undersökningar visar att det är de sämst utbUdade somdrabbas hårdast av arbetslösheten. Jag har sagt det tidigare här i kammaren ochandra har sagt det: Utbildning är A och O för ungdomen. Man måste sökaåstadkomma en bättre anpassning mellan utbildning och arbetsmarknad. Jag trorockså det är nödvändigt att ungdomama fär en viss praktisk arbetslivserfarenhett. ex. mellan gmndskola och gymnasieskola. Yrkes-valslärama bör kunna fungerasom kontaktorgan mellan skola och näringsliv. Samarbete mellan skol- och arbetsmarknadsmyndigheterna ärviktigt ocksä för att söka åstadkomma en spridning av utbildningen. Vi har nuen koncentration av ungdomar som lämnar skolorna , när skolornaslutar, vilket åstadkommer svårigheter pä arbetsmarknaden. För de lägutbildade med enbart nioårig gmndskola krävs detsärskilda insatser. Mellan dem och arbetsförmedlingen bör etableras enkontinuerlig kontakt för erbjudande av utbildning, yrkesorientering,information och olika slag av service. Likaså är en kontinuerlig informationnödvändig från arbetsmarknadsorganen till skolor och ungdomsorganisationer. Möjlighetema till beredskapsarbete för ungdom bör vidgasoch arbetsmarknadsutbildning underlättas genom en sänkning av åldersgränsenför erhållande av utbildningsbidrag frän 20 tih . Arbetsmiljö frågorna är också utomordenthgt viktiga närdet gäller att skapa trivsel i arbetet. Det här var ingen fullständig och utförlig genomgång avproblem och åtgärder när det gäller ungdomsarbetslösheten. Jag hoppasemellertid att vi efter remissarbetet pä Ungdom och arbete skah kunna få ensamlad syn på ungdomsarbetslösheten med inlägg från aha berörda parter,inklusive ungdomsorganisationerna själva, och att vi därefter skall kunna samlaoss kring ett program med målsättning och åtgärder för att kunna ge ungdomamaett meningsfyllt arbete och därmed en förankring i samhället. Till slut, herr talman, skulle jag bara vilja säga någraord i anslutning tih vad tog upp. Det är glädjande att densocialdemokratiska partikongressen höjde ambitionsnivån när det gällersysselsättning från fuU sysselsättning tih allas rätt tUl arbete. Därigenomkommer man närmare den målsättning som ladefast i sitt program, där vi säger att arbete är grunden för försörjning ochtrygghet, att samhället skall garantera att principen om trygghet för individentill arbete och inkomst kan förverkUgas och att rätten till arbete skall varainskriven i grundlagen. Det kanske hade varit bättre om man inomsocialdemokratin hade kommit fram till sin nuvarande målsättning på etttidigare stadium. Då hade vi kanske sluppit de utomordentligt svära och storaproblem som vi nu har när det gäller arbetslösheten. i (s): Efter den högtidsstund som det faktiskt varnär statsministern öppnade remissdebatten med bl. a. ett som jag tyckerallvarsmättat och väl avvägt avsnitt om , så har vi dumpit ned i denvanliga diversehandeln - det gjorde vi nästan när centernspartiledare fick ordet - och där befinner vi oss nu också. Finansministern lyckades ju få en debatt kring vårt landsförsörinings-problem, trots att det är litet ofördelaktigt att ha den renabudgetdebatten en bit ned på hstan och sedan tiUämpa en viss hushållning föratt man skall kunna orka med och ha någonting kvar till finansdebatten. Det kankanske diskuteras om det är det bästa sättet. Den debatt som fördes här i går kring finansministemsanförande hade en socialpohtisk toning som jag tycker är symtomatisk över huvudtaget för pohtiken just . Socialpohtiken har, menar jag, nu ett verkligtstort år, om vi ser till de förslag som har kommit. Om vi tittar tihbaka någraår, finner vi att det är helt andra ting som har väckt intresse miljöproblem. lokalisering,författningsfrågor och utbildning. Men under hela har socialpolitiskareformer arbetats fram. har de inte väckt intresse och diskussion,men vi har fått en påbyggnad av det socialpolitiska mönstersom väl helt och hållet, vågar jag säga, har präglats av den socialdemokratiskapolitiken, I är fär vi ett par nyheter som väl passar in i detmönstret. Socialpolitiken har moderniserats, den har blivit merindividuahserad, och vi har gjort ordentliga inteckningar i välståndsökningenunder de gångna åren. Det gäller vården - öppenvårdskravet har slagit igenom pånästan alla vårdområden. Det gäller skyddslagar - utbyggt arbetarskydd, skyddmot miljörisk, arbetstidsförkortningen.