prot · FW0970 · 1973-12-31 00:00:00 — Då kommer vi inle ifrån frågan: Vad skall vi göra för att de eleversom vantrivs bara i skolan eller både i skolan och i övrigt skall få en positivupplevelse av skolan? En positiv inställning lill skolarbetet leder ofta tUl enpositiv inställning till samhället och dess institutioner i fortsättningen,medan en negaliv inställning till skolan myckel lätt kan leda lill begynnandesamhällsut-stötning. kan man naturligtvis fråga sig vad som menas medvantrivsel. Om vi själva en solig majdag fylld av arbete med tyska grammatikenslabyrinter t, ex, i ett enkätformulär fått frågan: "Trivs du iskolan?" hade vi säkert svarat nej. En undersökning av det här slaget kanalltså i sig själv rymma en systematisk felkälla. Men mäter vi vantrivsel ibenägenhet alt fortsätta skolan efter årskurs nio, en önskan att sluta, iskolk, psykiska eller sociala problem av olika slag kan vi få ganska exaktamått på vantrivseln. Den s. k. Örebroundersökningen, som citerats flitigt underföregående interpellationsdebatt , visar alt av eleverna iårskurs nio blir dropouts, eller studieavbrytare som den svenska termen lyder.För de allra flesta av dessa elever är studieavbrottet i sig självt ett symptompå en besvärande totalsituation, 1 dessa fall är hemmiljön, kamratsiluationen,fritidsmihön jämte personliga svagheter sannolikt lika avgörande som eller meravgörande än vad skolsituationen är. Jag delar fullständigt statsrådetCarlssons mening, nämligen atl ett studieavbrott i årskurs nio är en allvarligföreteelse och måste bedömas på ett helt annal sätt än motsvarandestudieavbrott i gymnasieskolan. Eleven lämnar skolan utan tillräckligabaskunskaper eller yrkesförberedelse för sin roll som vuxen. Han vet med sigatt han inte fullgjort sin skolgång och upplever sig själv som misslyckad, I den Orringska undersökningen om studieavbrotti realskolan visades på hur de som lämnade realskolan ulan någonexamen ofta hela livet bar med sig en känsla av att ha misslyckats medstudierna. Problemet är analogi för de elever jag nu talar om, egentligen baraså mycket värre eftersom de till allra slörsla delen kommer från miljöer sominle kan erbjuda dem lillräckligl stöd och hjälp. Av de av elevernasom enligt Örebroundersökningen var studieavbrytare - för pojkaroch för flickor Om åtgärder för art motverka tristess och vantrivsel iskolarbetet Om åtgärder för att motverka tristess och vantrivsel iskolarbetet kom 92procent från socialgrupp 3. Enligt den klassifikation man hade gjort medavseende på föräldrarnas utbUdning kom barnen från hem där föräldrarna tUlhördeutbUdningsgrupp 7, vUkel innebär ej yrkesutbildad arbetare. av dehär eleverna har uttalade läs- och skrivsvårigheter, utöver de 57procenten har svag eller dålig läsförståelse. 80 proceni: av sludieavbrytarnakunde alltså karakteriseras som analfabeter i vid bemärkelse. Om del är någongång skolan måste gripa in och kompensera de brister dessa elever heltoförskyllt har råkat få måste det vara , i årskurs nio! Uppsalaundersökningen, som jag refererade i texten tillmin interpellation, visade att många av de här eleverna upplevde skolan somtråkig och icke meningsfull just på grund av atl den var för teoretisk. kanvi genom förlängd pryo, jämkad studiegång, befrielse eller andra speciellaåtgärder försöka klara dessa elever genom skolan. Men då uppkommer omedelbartfrågan: Varför kan vi inte hitta ett system som innebär atl även de häreleverna i skolan finner ett sludieallernativ som är normalt och inte harkaraktären av speciell åtgärd? De försök som just nu pågår vid vissa skolor iUppsala med utökade praktiska sludieallernativ och fler timmar för ämnenakonst, ekonomi och teknik visar klart på en markant ökad trivsel för dessaelever och en motsvarande minskning i tendensen tiU skolk och studieavbrott.Enligt min mening skall ett sådant alternativ kunna erbjudas eleven som fulltjämbördigt med ett teoretiskt sludieallernativ. Omfattande utredningar och föreleven ibland stötande undersökningar skall inle behöva göras för all en elevskall kunna få en studieväg av detta slag. Om vi angriper frågan om skollrivseln inifrån, så måsteundervisningen läggas upp så att varje elev hittar något han får intresse för,och arbetsmetodiken måste i så stor utsträckning som möjligt vara elevakliv,som motvikt mot all den elevpassivitet som det informationsrika samhälleterbjuder. Den brasilianske pedagogikprofessorn säger isin bok för förtryckta apropå detta problem - det gäller härbrasilianska lantarbetare: "De hör så ofta att de inte duger någontingtill, inte vel någonting och är ur stånd alt lära sig något, att de är sjuka,lata och improduktiva, att de blir övertygade om sin egenoduglighet." Delta kan med stor sannolikhet föras över på den situationsom många av de elever jag nu talat om upplever. Skolan måste genom både sillarbete och sitt innehåll stärka varje elevs självförtroende och göra honom tillell aktivt subjekt i en dialog med andra människor och inle lUl etl passivtobjekt för pedagogisk eller social vård. Låt mig , herr talman, peka på några faktorer somjag tror på ett effektivt sätt skulle kunna förbättra skollrivseln, utöver vadjag tidigare sagi om den egentliga undervisningen. Etl bättre samarbete mellan hemmen och skolan, somgrundläggs redan från årskurs 1 och kontinueriigl föhs upp, skulle kunnamotverka det misstroende mot skolan som finns hos vissa föräldrar och somkan smitta av sig på barnen. En utökad kontakt innebär utökad information ochbättre förutsättningar för båda parter all förslå varandras synpunkter. Iförlängningen av detta vill jag gärna se en allmän föräldraskola,parallell med elevens klass, från mödra- och barnavårdscentral och hela vägenupp genom skoltiden. Ett effektivtstöd till skolans personal. Del slår alltid igenom positivt påundervisningssituationen. En god lärarvård är också en god elevvård. Frågan omvarierande uppgifter för lärarna måste lösas, så att lärare med problem iundervisningen kan få dra sig tUlbaka under kortare eUer till andrauppgifter än rent undervisande i skolan, utan att som hänvisas lill totalpassivitet i form av sjukskrivning och liknande. Större frihetför den lokala skolstyrelsen eller del enskilda rektorsområdet alt användaresurser och utforma läroplansvarianter efter olika aktuella behov. har redan sagt all han delar denna uppfattning. Fortsattskolbyggande enligt principen små skolenheter med elewänliga lokaler ochskolgårdar. Fortsattverksamhet för atl genom skoldemokratiska arbetsformer öka personalens ochelevernas medinflytande i skolan. Även om den debatten nu förts ur centrum förintresset måste arbetet fortsätta, så att alla i skolan får känna atl de harmöjlighet atl påverka besluten och delta i skolsamhällets liv och verksamhet. Om åtgärder för att motverka tristess och vantrivsel iskolarbetet FruSUNDBERG (m): När vi nu diskuterar de här ytterligtkänsliga men inte mindre vikliga faktorerna när det gäller barns skolgång finnsdet - del är jag medveten om - en viss risk att vi föregriper det arbete somSIA håller pä med. Utredningen har presenterat en broschyr, som jag medintresse tagit del av. Utredningen har om inte annal klart påvisat åtskiUiga avde problem som åvilar vårt skolväsende, inte minst på grundskolestadiet.Jag skulle ändå vilja säga några ord, bl. a. om hur jag själv uppleversituationen i dagens skola i min egen lilla kommun, där vi är förskonade frånallvarliga problem - det viU jag säga utbUdningsministern. Vi har enskolsköterska. Jag talade med henne och hon sade alt ett av de vanligastebesöken utgörs av elever i lågstadiet, vilka kommer in till henne och villsitta i knät. De vill sitta i systers knä , sedan tackar de och går ut. Del som anfördes, inte minst av , omelevernas behov av kontakt med lärare och med personal tror jag all man inlestarkt nog kan understryka. Och del i sin lur aktualiserar naturligtvis fråganom hur lärarna skall få mera tid och ökade möjligheter atl svara för litet avden kontakt som eleverna har behov av. Jag vUl här säga atl jag inle alls troratt kontaktbehovet är begränsat bara lUl lågstadiet. En av möjligheterna altlösa kontaklproblemet kan vara alt ge klassföreslåndarfunktionen en myckelstörre betydelse än vad den har när del gäller de högre avdelningarna igrundskolan. Men del är lika väsentligt att ge läraren i lågstadiet möjlighetoch lid all ägna sig ål omvårdnad av barnen. Vi har talat om skolans fostrande funktion. Jag skullevilja än starkare trycka på skolans vårdande funktion. Man upplever också i ensådan liten kommun någonting som jag har velat kaUa för skolvägran. Del äralldeles rikligt all Örebroundersökningen visade den starka övervikt som gäUdeelever vilka kom från socialgrupp 3 bland dem som vägrade atl gå i 14 protokoll 1973. den 13 aprU 1973 Om åtgärder för att motverka tristess och vantrivsel iskolarbetet skolan.Men det finns också elever som inle alls av sociala skäl grips av en sådariskolleda att de över huvud taget nekar atl gå till skolan. Jag kom själv ikontakt med en 15-årig flicka som skolvägrat. Det visade sig atl hon i nära 7veckor kl. 8 hade gått ut och satt sig i skogen, och där satt honsedan eller strövade omkring, och hon kom hem först kl. 4. Det log åtskiUigaveckor innan man fick klart för sig alt hon hade så stor frånvaro som honalltså hade, och det var då man uppdagade detta. Hur skall man då råda bot på skolvägran? Jag vUl ställa endirekt fråga tUl utbildningsministern. Jag vet atl frågan om frånvaro ochfrånvarokon-troll hör lill SIA:s uppgifter, men vad jag inte förstår är att maninte i delta tekniska samhälle, som vi lever i, har lyckats klara enenkel ratinmässig närvarokontroll timme för timme. När utbildningsminislerngick i skolan antar jag all del inte var lätt all vara frånvarande utanall delta fanns antecknat. Jag kan erinra om förhållandel i amerikanska skolor,där man på reklorsexpeditionen har särskild personal avdelad förnärvarokontroll och där man för varje elev har nummer på hemlelefon och telefontill såväl faderns som moderns arbetsplats. Om en elev icke infinner sig tillförsta timmen och om icke intyg eller annal meddelande om frånvaron har ingått,telefoneras och sökes någon av föräldrarna upp på sin arbetsplats och fåruppgift om atl eleven inte har infunnit sig i skolan. 1 har vi gått åt rakt motsatt håll. Del finnsingen samordning av närvarokontrollen, och det kan gå fruktansvärt långa tider,under vilka eleven naturligtvis kan råka mycket Ula ul. Bakgrunden lill sådanfrånvaro är ofta just det som är ämnet för interpellationen : vantrivseloch missnöje med studiesituationen. tog upp en sak som jag tror ärutomordentligt väsentlig, nämligen frågan om arbetsmetodiken i . Vihar kommit fram tiU vad som populärt brukar kallas ett arbetssätt som i höggrad syftar lill att eleverna skall lösa "fylleriuppgifter" det ärx eller kryss eller kors och nollor och färgteckningar. När man talar medeleverna om del sättet att arbeta, som naturligtvis förenklar kontrollen ochförenklar själva instruktionsgivandet, kommer man fram till att många eleverhar börjat arbeta, omedvetna om vad de gör! De bara fyller i och har fåll storrutin på att ulföra detta arbete på ett tillfredsställande sätt. Utvecklingen går tyvärr vidare mot studiehäften och arbetshäften,mot kontrolluppgifter och kontrollhandlingar och mot läroböcker - eller rättaresagt lärohäflen - av olika slag. I en klass hade eleven i orienteringsämnena 33olika arbetshäften och annat arbetsmaterial att håUa reda på. För den elev sominle är metodiker men som kanske ändå är begåvad måste del vara fullständigtförödande att hela liden hålla reda på "vilket häfte gäller det , var ärjag i detta häfte, vad skall jag göra i detta häfte, här skall jag fylla i pådet sättet, i etl annat häfte skall jag fylla i på det sättet". Har man - och del är min andra fråga tillutbildningsministern - satt i fråga om denna moderna "fylleriteknik"påverkar elevernas inställning tUl arbelstrivseln i skolan? Finns del någonlingsom säger - och jag skall att detta är ell Nr 70 Om åtgärder för att motverka tristess och vantrivsel i skolarbetet här inte beröra det kvalitetsmässiga resultatet trivselbefrämjandearbetssätt i skolorna? Jag vill beröra en fråga som jag också tror ärutomordentligt viktig, nämligen frågan om de elever som kommer på efterkälken.För dem har vi specialundervisning, och samhället har verkligen och här villjag ge utbildningsministern en eloge stora möjligheter atl träda in ochhjälpa dessa elever. Men på någol sätt är många av dem för all framtidretarderade inle på grund av bristande begåvning ulan därför attgrundkunskaperna och färdighetsträningen på del allra lägsta stadiet har blivitförbisedda. Våra nuvarande läroplaner ger inle möjlighet liU individualiseringi någon högre grad i undervisningen när de yngsta eleverna skall lära sig läsa.Faktum är, som sade, att vi på mellanstadiet ochhögstadiet finner vad vi förr skulle ha kallat analfabeter elever som inlekan tillgodogöra sig skriven text. Del är naturligtvis svårt atl säga hur manskall kunna få dessa elever atl läsa. Men nog har, som våra läseböcker ochläroböcker för är utformade och jag har noggrant tagit delav dem , själva färdighetsträningen i innanläsning satts ål sidan. vill jag gärna sägaföhande lill . Hans partiordförande sade i går enligttidningarna atl del skulle vara svårt alt samarbeta med moderatasamlingspartiet i skolfrågor. Jag hade luren, vågar jag säga, atl fåfolkpartiets tiopunktsprogram om utbildning i min hand. Jag kunde då konstateraall de nio sista punkterna i del har lagils upp i motioner från moderatasamlingspartiet något av . Jag tror alltså inle - och delviU jag gärna passa på atl säga redan här att det samarbetet skall visa sigomöjligt . Jag skall inle falla för frestelsen atlbetygsälta utspel, men jag kände också igen etl par gamla bekanta.Vad del kan bero på och om har tagit slällning tUl självklarafrågor, eftersom och jag tydligen har gjort samma reflexion, ellerom del i grunden råder stor enighet får den fortsatta debatten utvisa, ochjag skall inte fresta kammarens tålamod med alt diskutera det . Jag vill bara kommentera två konkreta synpunkter som fruSundberg log upp. När det gäller frånvarokontrollen hänvisar jag tiU den debattsom ägde ram , men jag vill någol komplettera den. 1 förrgår talade jag med en representant för skolledningeni , för att la ett exempel från . Där har man det systemet attföräldrar skall ringa jag tror det var mellan halv åtta och åtta eller mellanåtta och och meddela om ett barn var sjukt. Om barneninte kunde komma lill skolan skulle aUtså denna kontakt tas från föräldrarnassida. Om så inte skedde reagerade man - om jag fattade det rätt - redan sammadag för all få reda på varför barnet var frånvarande. Här finns alltså redan numöjligheter lUl initiativ i den riktning som efterlyser. Vad jag tidigare sade tiU fröken var attskolöverstyrelsen nu lagt fram nya direktiv och bestämmelser. Jag förmodar altde innebär preciseringar på denna punkt som etl stöd för skolledarna. Om åtgärder för att motverka tristess och vantrivsel iskolarbetet inle föredenna debatt kunnat läsa dessa bestämmelser och kan därför bara meddela alt dekommer. När del gäller den här fylleritekniken - som det är jag personligen tveksam till atl den används i för storutsträckning. Den är bra som ett medel, men den kan överdrivas avläroboksförfattare och pedagoger som är specialintresserade av den metoden.Därför tror jag alt en varning är på sin plats. Jag tror också många lärare ärmedvetna om del. Jag hörde av min egen dotter - hon går i årskurs 2 igrundskolan - all hon tillsammans med en kamral fått ett arbetsområde ochskulle redogöra för hur man använder oha. De får då använda uppslagsböcker ochannat tillgängligt material för atl självständigt - helt utan något sådant härstöd och utan alt drivas i en viss riktning - redogöra för ell visstarbetsområde. Det är ju raka motsatsen lill den metod som taladeom, och jag tror atl dessa olika metoder måste varvas med varandra. Om manständigt och jämt sätter preparerat malerial som är myckel styrt i händerna påeleverna trubbar man av deras initiativförmåga, något som är myckel farligt. Jag skall sedan göra någol ovanligt. Som svar på alla desynpunkter som kommit fram i deballen skaU jag göra tre citat ur ledaren iLärartidningen nr 5: "Sista skriket är att tala om vantrivsel i skolan.Strax före jul kunde vi i dagspressen läsa alt vissa internationellaundersökningar redovisade alt den svenska skolans elever vantrivdes mer än allaandra. I klar motsats lill dem vittnade barn och ungdomar om alt skolanberedde dem en av trivsel i ett hårt dagligt liv." Lilellängre ned heter det: "Många synes mena alt de svenska eleverna trivs såmyckel bättre på andra ställen än i skolan. För våra elever skulle alltsåskolan mest framstå såsom en hemort för tvång och tristess, under del alltrivsel och aktivitet utvecklas dämtanför. Undersökningarna synes dock icke genågra upplysningar om alt eleverna trivs bättre annorstädes än i skolan.Möjligen kan det vara så alt barn och ungdom icke trivs i skolan, icke heller ihemmet och icke heUer någon annanslans, inte ens på ungdomsgården. Att de icketrivs i skolan, kanske då beror på alt de icke från hem eller kamratliv för medsig trivsel in i skolan. Det är helt enkelt ej på sin plals atl trivas. Vikanske bör påminna om att vi emellanåt från utlandet hör kritiker tala om atlingen trivs i del svenska välfärdssamhället. I så fall brukar vi protestera även officiellt." "Stora resurser satsas på vår skola. Allaförväntar sig atl den stora satsningen skall vara till nytta och glädje.Propagandan om vantrivsel är till skada för skolan. Vad som skadar skolanskadar också lärarna. Man frågar sig med stigande förvåning i vilket intressedenna propaganda bedrives. Är del möjligen så att man i vissa kretsar villskada skolan och komma åt lärarna? Vi har svårt atl tro det. Men känslan avansvar för skola och samhälle saknas stundom i påfallande grad. Vi bordegemensamt söka få en ändring lUl stånd." Jag kaninstämma i vad sagt på den här punkten. vill inlepåslå atl jag citerat tidningen med anledningen av några av inläggen -jag tyckte alt dessa var i stort sett positiva. Men jag tycker ändå medinterpellationens utgångspunkt - vantrivseln i skolan -att del är på sin platsatl fundera över och ta hänsyn till dessa ord från lärarna själva när manfortsätter den skolpoliliska debatten. Både och utbildningsministernhar nu åberopat ett tal i skolfrågor som höll i i går. 1samband med detta presenterade vi också ett skolpolitiskl program, som jagskulle vilja in extenso citera: "kräver en bättre skola Geskolan större frihet Ge skolan en mer flexibel utformning. Skolan måste fåstörre frihet inom givna ramar för all bättre kunna anpassa sig efter lokalaförhållanden och elevernas förutsättningar och önskemål. Låt kommuner och skola bestämma mera. Den starkadetaljregleringen i skolväsendet måste upphöra. Kommuner och skolenheter börges större möjligheter atl fritt disponera sina resurser. Öka utrymmet för lokala experiment. Olika vägar atl uppnåskolans mål måste prövas. Läroplanen och anvisningar måste därför ge utrymmeför lokala avvikelser och experiment. Decentralisera SÖ:s uppgifter. Lokala och regionala organbör la över delar av SÖ:s uppgifter. Gör skolgången meningsfuU för alla elever Öka valfriheten i nian. Valmöjligheterna i årskurs 9 måsteökas, så alt större hänsyn kan tas till elevernas behov, förutsättningar ochintressen. Praktiska och teoretiska studiemöjligheter bör erbjudas eleverna somlikvärdiga alternativ. Ge alla elever en god yrkesförberedelse. Yrkesförberedandeinslag bör ges utrymme på högstadiet. De praktiskt inriktade eleverna måsteberedas plals på de yrkesbetonade linjerna i gymnasieskolan. Längrepraktik-perioder bör prövas som ett reguhärt inslag i utbildningen i gymnasieskolan.Förbättra arbetsmiljön i skolan - för elever och lärare Inga nya storskolor bör komma tillinnan betydelsen av dem för arbetssituationen i skolan klariagls. Nedläggningav små skolenheter måste undvikas. Inrätta mindre klasser. Skolans arbetsformer bör präglasav större flexibilitet och variation. En brett upplagd försöksverksamhet rnedmindre undervisningsgrupper och varierande elevgrupperingar är nödvändig. Betygen måste finnas kvar. relativa betygssystemet måste ersättas av ett system som bättre anknyterlUI faktiska kunskaper och färdigheter. Den regelbundet återkommande personligakontakten med hemmen bör byggas ul. Ge lid för elevvård. Lärarna bär del slörsla ansvaret förelevvården -men måste ges lid all ägna sig ål den. Klassföreståndarna måste fåreella möjligheter atl klara av sin uppgift. Om åtgärder för att motverka tristess och vantrivsel iskolarbetet den 13 aprU 1973 Om åtgärder för att motverka tristess och vantrivsel iskolarbetet Förbättra lärarnas arbetsvillkor. Lärarna måste få tiUgång tiU egna arbetsplatser i skolan och kontorshjälp. Lärartjänster ulan direkta undervisningsuppgifter bör inrättas.Stärk färdighetsträningen i skolan Ge alla elever grandläggande färdiglieter. Varje elev somlämnar skolan måste garanteras grundläggande färdigheter i svenska, matematikoch ett främmande språk. Individualiserade studieprogram och homogena undervisningsgrupperkan då vara nödvändiga. Ärskursgränser måste därför kunna brytas. Förbättra språkundervisningen i gymnasieskolan.Språkutbildningen i gymnasieskolan måste förstärkas. De treåriga hnjerna börvara minst tvåspråkiga och treåriga studiekurser om möjligt garanteras.Undervisningen i svenska och språk på de tvååriga linjerna bör kunna.ske ihalvklass. Se över lärarutbildningen. En översyn av utbildningen avlärare framför aUl i gymnasieskolan är nödvändig. Större krav måste ställas påutbUdningen av lärare i främmande språk. 60 poäng bör vara etl minikrav förlärarbehörighel i gymnasieskolan." Detta är ett konkret program, och jag ber högtidligen allfä utfärda en invit lUl utbildningsministern att ansluta sig. FraSUNDBERG (m): Låt mig uttrycka min förvåning över delnågol ovanliga förfarandet all läsa in en programskrift från ett politisktparli i riksdagsprotokollet. När nu har gjort det skall jagnaturligtvis också uttrycka min glädje över att därigenom också våraskolpoliliska målsättningar har kommit till uttryck i riksdagsprotokollet. Jaghänsyftar då på vad jag sade i milt förra anförande om överensstämmelsenmellan vår uppfattning och vad här har redovisat. I ett tal i sadestatsrådet så här: "A andra sidan är det naturligtvis allvarligtatl en elev av fem på högstadienivå vantrivs med skolan. Jusl därför bör mankanske försöka gå lite djupare i frågan om anledningen till detta än bara devanliga triumferande angreppen på skolan. Jag skulle här åter vilja citera vadLärartidningen, som är organ för , skrev påledarplats", och så följde detta citat igen. Vi är alltså överens bådestatsrådet och jag om atl del finns vissa elever som vantrivs pågrundskolans högstadium, och orsakerna lill det kan vara många. Men så länge vihar elever som upplever skolan på det här viset måste vi fortsätta all försökahitta lösningar. Jag har inle ens sträckt mig så långt som lill en femtedel,utan det som jag talade om och som jag bedömer som allvarligast är de fyraprocenten, som blir studieavbrytare i årskurs nio. Om del nu visar sig att man kan rädda kvar de här elevernainom del vanliga skolsystemet genom alt tillföra mera praktiska arbetsmomentför dem, som etl normall alternativ, är frågan varför vi inle skulle kunna nåden förändringen genom alt medge kommunerna rätt att göra variationer påläroplanen. Då behöver inte de här eleverna utdestilleras ur systemet Alla studiegångar i skolan skall vara lika, alla skall varajämkade, alla skaU ha samma status och varje elev skall ha rätt att hittanågonting som han eUer hon har intresse eller förutsättningar för. Jag åberoparåterigen forskningarna i , som jusl på basis av de resultat som kom framrörande vantrivsel gjorde försöket med s. k. utökad jämkad studiegång ochomedelbart konstaterade atl skolkfrekven-sen minskade och benägenlieten förstudieavbrott försvann. Eleverna upplevde plötsligt skolan som meningsfull.