prot · FW09119 · 1973-12-31 00:00:00 — § 14 Föredrogs betänkanden Nr 49 i anledning av motion om avdrag vid taxeringen föruppförande av skyddsrum Nr 50 i anledning av motion angående kyrkobokföringsortinom riket för person i statlig u-landstjänst Nr 54 i anledning av motion om höjning avförsäkringsavdraget vid inkomsttaxeringen m, m. Nr 55 i anledning av motion om en granskning av Kungl,Maj;ts praxis i ärenden angående befrielse från inkomstskatt vid avyttring avaktier Nr 56 ianledning av motion om skattebefrielse för kennelhundar Nr 57 i anledning av motion angående avdragsrätt vidinkomsttaxeringen för fackföreningsavgift Nr 22 i anledning av Kungl, Maj:ts proposition 1973:42 medförslag till lag om ändring i sjölagen (1891:35 s, 1) m, m, (sjöpanträtt ochskeppshypotek m, m,) Nr 23 i anledning av motioner angående registrering avsvenska fartyg under utländsk flagg Nr 19 i anledning av motion om säkerhetsföreskrifterna vidkirurgiska ingrepp Nr 20 i anledning av motion om fosterlega för barn somvistas hos särskilt förordnad förmyndare Nr 21 i anledning av motion om fastställande avbehörighetsbestämmelser för sjuksköterskor (sjukskötare) Nr 22 i anledning av motion om utbUdningen avambulanspersonal och om utrustningen av ambulanser Nr 23 i anledning av motion om större trygghet för äldrepersoner mot övergrepp m, m. Nr 32 i anledning av motion angående skolhälsovårdensorganisation och huvudmannaskap Kammaren biföll vad utskotten i dessa betänkandenhemstäUt, § ISSkolanläggningars storlek i och i gymnasieskolan Föredrogs utbildningsutskottetsbetänkande nr 33 i anledning av motioner angående skolanläggningars storlek igrundskolan och i gymnasieskolan, I detta betänkande behandlades motionerna 1973:700 av m, fl, (m) i vad avsäg hemställanatt hos Kungl, Maj;t skulle anhålla att vad i motionen 1973:241anförts angående skolenheternas storlek och att nedläggning av mindre skolorsåväl i glesbygd som i tätorter borde undvikas kom till beaktandevid det fortsatta planeringsarbetet, 1973:1264 av fröken m, fl, (c) vari hemställtsatt hos Kungl, Maj;t skulle anhålla om åtgärder för att så långtmöjligt begränsa tillkomsten av ytterligare mastodontskolor, 1973:1280 av i (fp) vari hemställtsatt hos Kungl, Maj;t begärde att kommunerna rekommenderades att iawaktan pä resultaten av SlÄ;s undersökningar inte bygga stora skolenheter, 1973:1284 av () vari hemställts attriksdagen hos Kungl, Maj:t skulle anhålla om snabb utredning av frågan omåtgärder för att maximera antalet elever vid de olika stadierna i grundskolansamt i gymnasieskolan samt 1973:1313 av herrar i (c) och Bengtssoni (c) vari hemstäUts att i skrivelse tiU Kungl, Maj:tuttalade som sin mening att skolor inte borde byggas väsentligt större än vadsom oundgängligen motiverades av läroplanerna. Skolanläggningars storlek i och igymnasieskolan att skulle avslå motionerna 1973:1264,1973:1280, 1973:1284, 1973:1313 och 1973:700, sistnämnda motion såvitt nu var ifräga. Reservation hade avgivits av herrarWikström (fp), i (c) och Nordstrandh (m), () och () samt herrar () och i (c)som ansett att utskottet bort hemställa, att i anledning av motionerna 1973:1264,1973:1280, 1973:1284, 1973:1313 och 1973:700, sistnämnda motion såvitt nu var ifräga, som sin mening gav Kungl. Maj:t till känna vad reservanterna anfört omskolanläggningars storlek. i (c): Frågan om skolanläggningarnas storlek hartUldragIt sig ett ökat intresse. Stora skolor med flera hundra, ja, ibland ettpar tusen elever har mer och mer börjat betecknas som ohanteriiga och miljöovänliga. De ekonomiska aspekterna kommer givetvis in i bedömningen.Detta framhåller också den socialdemokratiska utskottsmajoriteten. Skolanläggningars storlek i och igymnasieskolan särskiltpå anläggningsekononiins betydelse i sammanhanget och pä utnyttjandefrekvensen.Jag tror dock att vi måste varna kommunerna för att hysa en övertro på deekonomiska vinsterna vid byggande och drift av stora skolor. En mängd andra nackdelar med de alltför stora skolornaanmäler sig på löpande band. Ett sådant problem är elevanonyrniteten, sorninfinner sig vid alltför stor elevsamrnandragning. Vid ett besök i en av deallra största gymnasieskolorna i en norrländsk stad fann jag att vid den skolaninte bara eleverna var okända för varandra utan att även lärarna var anonymaför varandra. En tjänsteinnehavare vid den skolan förmenade att lärarna, äveninom samma ämnesområde, var sä många att de inte hade den kontakt med varandrasom var önskvärd och nödvändig. Vi framhåller i vär reservation att den liUa skolan geruppenbara fördelar. Det kan då bli en daglig kontakt både eleverna emellan ochmellan lärare och elever - det sista kanske är det mest betydelsefulla. Ensädan kontakt innebär att de känner varandra, är bekanta med varandra ochdärför på ett riktigare och naturligare sätt kan tala om problem ochsvårigheter lika väl som om undervisningens och skolans glädjeämnen sådanafinns ju också i rätt stor mängd. Vi har blivit mer och mer övertygade om atten personlig kontakt mellan lärarna och eleverna är nödvändig. Vi har också i varit med om att diskutera de härtingen och vi har, som omnämnts, gett ut en debattskrift om dessa frågor. Jagskall inte säga annat än att vi såvitt jag förstått är införstådda med deförslag till byggnadslösning sorn bygger på hemrurnsprincipen. Den utgör mednuvarande läroplaner en ganska god lösning. I min hemkommun har man gjort erfarenheten att det ärnödvändigt med ett s. k. basutrymme för varje klass. Denna kommun.Staffanstorp, var den första här i landet som byggde en skola helt enhgt den s.k. öppna principen, men vi har som sagt kommit fram till atten modifiering av den öppna skolan är nödvändig. En sädan modifiering tror jagär att skapa basutryrnmen för de olika klasserna. Man måste med andra ord ocksåmodifiera skolornas storlek. Vi säger i reservationen att bör utfärdarekommendationer beträffande skolanläggningarna. Därvid bör förutomelevantalet även beaktas planlösning, lokalernas beläggningsgrad osv. Vi yrkari reservationen att skall ge Kungl, Maj:t detta till känna. Utskottsmajoriteten menar att vi bör avvakta SlA.sslutliga förslag. Men detta betänkande skrevs före den 1 , dä"höstverkarn" kom, I denna proposition föreslår man ytterligare 30miljoner kronor direkt till resursanslag i skolan och mertill skolbyggen, och detta utan att avvakta SlA:s slutliga ställningstagandehärom. Det har alltså plötsligt blivit bråttom. Och situationen är analog närdet gäller skolanläggningarnas storiek - den frågan är uppenbarligen likaangelägen. Med anledning av denna nya drive tycker jag det ärkonsekvent att bifaller föreliggande reservation. Vi har just hört av iStaffanstorp att man i debatten om små eller stora skolenheter harsagt att vi måste vänta päresultatet av de pågående utredningarna innan vi fattar nägra mer definitivabeslut. Det är på det argumentet som majoriteten stöder sig iutskottsbetänkandet. Jag är emellertid övertygad om att vi, om vi skall väntapå vetenskapUga utredningar om hur större respektive mindre skolenheterpåverkar eleverna, aldrig får något svar på den här frågan. Det är såfantastiskt mänga irrationella variabler som spelar in när det gäller hurskolmiljön och närmUjön över huvud taget påverkar eleverna att det inte finnsnägra möjligheter att med nuvarande vetenskapliga metoder hålla dem underkontroll och frilägga just variabeln "skolenhetens storlek". Däremotvet vi alla att det finns en övervägande opinion bland lärare, elever ochföräldrar mot stora skolenheter, och vi vet också erfarenhetsmässigt det harvi många vittnesbörd om - att det uppstår problem i stora skolenheter på ettsätt som det inte gör i mindre. Till att börja med innebär skolans storlek att den blirohanterlig. Många av de moment som bör ingå i skolarbetet för att skänkatrivsel och ge något av skolanda och social utveckling är omöjliga attgenomföra i en större skola. Det är inte bara eleverna som inte kännervarandra. Lärarna känner knappast varandra heller, och elever och lärare kännerinte varandra, Vidare vet vi att det av praktiska skäl är svårt att ordnagemensamma samhngar därför att skolan kanske inte har någon lokal där man kansamla alla pä en gäng. Inte ens en årskurs i taget från en gymnasieskola kanman kanske få in i samma sal. skall man försöka påverka eleverna attkänna social samhörighet med varandra och med skolan! Hur man skall göra med skolfester,resor, utflykter, friluftsdagar allt sådant som tidigare bidrog till attskapa social samhörighet i skolan det vet man inte heller. Det försväraseller omöjliggörs. Vi vet också det är heller ingen nyhet att det finnsmänga övervakningsproblem i en stor skola. Man kan inte ge barnen, framför allti de lägre åldrarna, det skydd mot översitteri och mobbning som de trots alltmåste ha och är berättigade till på rasterna. Det skall emellertid klart slåsfast att mobbningsproblemet inte är så enkelt att man löser det bara genom attha mindre skolenheter. Det finns många exempel på mobbning även i små skolor. Men när nu den här insikten börjar göra sig gällandealltmer och vi kan förmoda att det på läg-, mellan- och högstadiet inte kommeratt byggas nägra större skolor frågar man sig varför vi inte kan slå fast denprincipen också när det gäller gymnasieskolan. Debatten om gymnasieskolan har i mycket stor utsträckningkretsat kring frågan om integration. Det har gällt en lokalmässig integration,vilket innebär att sä många linjer som möjligt skall finnas på samma skolenhet.Det skuUe motverka en icke önskvärd skiktning av eleverna efter studieval,studieinriktning och kön. Den tanken är i och för sig riktig, men man har intetillräckligt analyserat om det blir så positiva effekter av den härintegrationen som man egenthgen hade tänkt sig. Det är inte alls säkert att manfår en reell integration mellan elever på ohka linjer bara därför att de läseri samma skolhus eller undervisas i samma enhet. Vi vet inte om de umgås pårasterna eller . Vi vet inte ens om de äter i samma matsal - om detfinns skilda matsalar. Skolanläggningars storlek i och igymnasieskolan 3 protokoU 1973. Skolanläggningars storlek i och igymnasieskolan hurlärarna i de praktiska ämnena umgås med lärarna pä den teoretiska sidan. Mendet vi vet av erfarenhet av gymnasieskolan är att det här problemet äravsevärt mycket svårare än vi trodde när vi införde den integreradegymnasieskolan. Det har faktiskt t, o, m, skett en ny segregation och skiktningav elever och lärare på de lokalintegrerade gymnasieskolorna. Därför är det glädjande att utskottet entydigt har slagitfast att tanken om integration ligger djupare än i enbart en lokalmässigintegration. Det finns exempel på stora skolenheter där man tidigare hade brasamhörighet mellan lärarna men där man nu har fått nya segregationstendenser.Lärare i olika ämnen som tidigare träffat varandra spontant och naturligt kringkaffet i lärarrummet tenderar nu att bli alltmer isolerade till sina respektiveinstitutioner. Dessa institutioner är nu så stora att de innehåller både vilrumoch arbetsrum, och lärarna är så många att de kan klara sitt socialakontaktbehov inom sitt eget ämne. Följden har varit att den skola som skulle geen ökad integration i många fall i stället har givit tiU resultat en ökadsegregation när enheterna har blivit för stora. Då frågar man sig, varför utskottet inte kunnat följa denskrivning som vi står för i reservationen, med de erfarenheter och debakgrundsdata som som finns , och slagit fast att SÖ bör få iuppdrag att utfärda anvisningar som förhindrar att stora skolenheter förgymnasieskolan planeras utan att man fördenskuU inte behöver avvakta . Såsom vi alldeles hört en ledamot i utredningen säga, kommerinte att kunna prestera någonting i detta avseende som vi inte förut kändetill. Däremot kan vi hindra vissa missgrepp och felsatsningar dåvi väntar på resultat. HerrALEMYR (s): Den här frågan har diskuterat vidflera tillfällen . Varken utskottet eller de ärade talarebland reservanterna som uppträtt har tillfört debatten ett enda nytt argument,och jag, herr talman, har inte heller nägon möjlighet att tillföra debattennägot nytt argument. Det som sagts kan sägas också . Utskottet och har tidigare uttalat att vi böravvakta slutförandet av pågående utredningar innan vi tar ställning till attrekommendera kommunerna hur stora gymnasieskolorna skall vara. Utskottet harinte anslutit sig till nägon linje - tar inte ställning i frågan omskolenheternas storlek men har betonat att vi måste slä vakt om detintegrerade gymnasium som beslutat om; det beslutet får inte på någotsätt upphävas. Gymnasiereformen fär inte påverkas genom beslut omskolenheternas storlek, men inom ramen för de regler som gäller förgymnasieskolan finns det vissa möjligheter att differentiera skolstorleken, ochvi vill avvakta pågående utredning. i sade att man påandra punkter har ansett sig kunna föregripa , t, ex, genomstatens insatser med 30 miljoner tUl vissa åtgärder i skolorna fr, o, m, ihöst. Jag vill erinra om att den åtgärden bygger på en mycket kraftig ochsamlad begäran frän lärarorganisationerna, som har hemställt att få 10 miljonerkronor för att göra vissa speciella punktinsatser. har det anslaget ökats påav staten till 30 miljoner, och det kommer med kommunala insatser troligen attuppgå till ca 40 miljoner sammanlagt. Man har satsat mera än vadlärarorganisationerna har begärt, men orsaken till att denna fräga nu tagitsupp är ju detta ganska massiva önskemål från lärarorganisationerna. har i sitt inlägg sagt att det är mycketsom är oklart. Det är mycket som vi inte vet om hur relationerna har förändratsi gymnasieskolan. gav många exempel pä företeelser vi vetalltför litet om. Jag instämmer med och drar den konklusionen,att det är bättre att vi försöker få veta litet mera innan lägger sigi den kommunala självstyrelsen och bestämmer hur stora skolenheterna skallvara. Med hänvisning till vad utskottet sålundaanfört och den debatt som förts också tidigare i hemställer jag ombifall till utskottets framställning. (vpk): Vi i vpk har ingenting till övers för detnegativa borgerliga hackande som ytterst har sin grund i en reaktionär syn påundervisningsfrågorna. Det betyder emellertid inte att vi är nöjda med allt somsker pä utbildningens område. Där finns fortfarande oerhört mycket att göra. Viregistrerar också med oro vissa negativa tendenser som har skärpts under senareår. Dit hör de frågor som behandlas i utbildningsutskottetsbetänkande nr 33 och som handlar om skolanläggningarnas storlek. Jag villemellertid redan frän början säga ifrån att vi inte kommer att rösta för denborgerliga reservationen, men det beror uteslutande pä att vi vill awakta den ibetänkandet nämnda utredningen som skall lägga frammaterial och förslag. Vi har reagerat mot byggandet av mastodontskolor, ochinnehåller inte en bestämd målsättning att göra slut pä dentypen av stordrift finns det all anledning att gä till attack på bredfront. Det finns i dagens läge vaga rekommendationer frånskolöverstyrelsen, men det finns inga klara normer eller direktiv, Pä1950-talet byggde man i allmänhet skolor för 700-800 elever, gickman in för skolor med I 5002 000 elever, och på sina håll förbereder man sigför att ta nya steg på den vägen, dvs. anlägga ännu större skolor. Bakom detta storskoleraseri kan man spåra flera olikabevekelsegmnder. Bl, a, har det framförts att man för att nå fram tillintegration av skolformerna måste bygga sädana storanläggningar. Det argumentethar flitigt använts i debatten bl, a, i min egen stad, där man tidigare påfullt allvar diskuterade en gymnasieskola på upp till 3 000 elever. Det är braatt utskottet fastställer bl, a, följande: "Den uppfattningen möter ibland att statsmakternauttalat att gymnasieskolan i en kommun för att vara integrerad om möjligt börvara förlagd till en och sarnma skolenhet. Enligt utskottet finns inte grundför denna uppfattning." Skolanläggningars storlek i och igymnasieskolan Skolanläggningars storlek i och igymnasieskolan Stor betydelse har ju också tillmätts de ekonomiskaargumenten. Det har sagts att stora skolor blev rationellare och billigare förkommunerna. Det sistnämnda kan betraktas som något tveksamt, och det får underinga förhållanden tillmätas någon avgörande betydelse. Det handlar om barn ochungdom som skall danas för framtiden, och det man offrar pä en god skolsocialmUjö får samhället senare igen pä mänga olika sätt. Det är däremot inte underligt att de kommunalaförtroendemännen mot bakgrund av kommunernas pressade ekonomiska läge ochstigande kommunalskatter förtvivlat har sökt efter olika möjligheter attdämpa kostnadsstegringarna. Då kan man ofta hamna snett, och det har mandefinitivt gjort när man har gått in för byggandet av dessa mastodontskolor. Som jag ser det är två saker angelägna. Dels bör staten istörre utsträckning svara för skolkostnaderna, dels bör det utfärdas bestämdarekommendationer när det gäller skolornas storlek. Kravet pä att man skall ta itu med frågan om skolornasstorlek har rests med sådan styrka att man inom såvälskolöverstyrelsen, och utskottet som departementet mäste vara medveten om attdetta är en fråga som både föräldrar och lärare betraktar som mycket allvarlig,I blev motståndet mot byggandet av en mastodontskola så starkt att planernanu är föremål för omarbetning. Sä förhäller det sig också pä andra häll ilandet. Man vill inte ha dessa jättebyggen, och med all rätt underkännsargumenteringen för dem. Allt tyder också pä att det är en väl underbyggdmotreaktion. Det har sagts att de stora enheterna är positiva därföratt de skulle göra det lättare för elever med skilda studieinriktningar attträffas och hjälpa varandra. Men en rad vetenskapliga undersökningar visar istället att elever i sådana stora anhopningar antingen isolerar sig helt ellersöker sig tUl en liten och sluten krets för att få en fast punkt i enskrämmande, anonym och osäker tillvaro. Resultatet bUr att mänga känner sigövergivet ensamma och att andra hamnar i grupper av mindre önskvärd karaktär. Det som har väglett värt parti i ställningstagandet mot destora skolorna är självklart inte att vi är motståndare till en integration avskolformerna fackskola, gymnasium och yrkesskola. Den betraktar vi självklartsom ett steg i demokratisk riktning. Men integration är en pedagogisk anordningoch inte alls lika med att undervisningen måste samlas under ett tak, som endel kommunalmän tycks ha fått för sig, I planeringen av storskolorna har detdominerande inslaget varit ekonomer och arkitekter, medan psykologer, läkareoch socialvårdare har hållits utanför. Sådant är aldrig bra. Åtskilligt av det som har skett tidigare när det gällerplaneringen kan måhända tillskrivas brist på fakta och erfarenheter. Det kaninte sägas . Det finns nu en rad undersökningar - bäde svenska ochutländska -som bör vara av stort intresse för alla skolplanerare. Till deutländska hör exempelvis en amerikansk utredning som undersökteolika gymnasieskolor. Resultatet blev entydigt: i de små skolorna engagerar sigfler elever i olika aktiviteter, medan eleverna i de stora skolorna antingenavstår frän att engagera sig eller blir specialister I ett fätal aktiviteter. Som exempel nämns att i en liten skola engagerade sig 71procent av eleverna i ett idrottsevenemang, medan man i den stora skolan baraförmådde engagera . Dessutom fann man att i den lilla skolan varskillnaden i aktivitet mellan elever från ohka socialgrupper liten, I den storaskolan var förhäUandet helt annorlunda. Den .slutsats man kan dra är också attde stora skolorna måhända ger tiUfälle ät de elever som är mest försigkomna attkomma ännu längre pä de mindre försigkomnas bekostnad. Från svensk sida har vi exempelvis i sin bok följande: "De stora asfalterade skolgårdarna vid jätteskolornautgör den sämsta miljön och presenterar de flesta fallen av svår mobbing, medanproblemen bäde i intensitet och antal sjunker kraftigt ju mindre själva skolanär och ju bättre skolgården är utrustad," Till detta kunde man ju också lägga det som anfördes avden s. k, thinnergruppen i som rapporterade; "Allt detta - de stora skolorna, avsaknaden av egetklassrum, eventuellt en lärare som är bekant också för föräldrarna, bristandenärvarokontroll, transport ur den egna stadsdelen - förstärker den känsla avrotlöshet som många har," Vi hyser självklart inte den illusionen att bara manbörjar bygga mindre skolor, så löser man aUa de allvarliga ungdomsproblemen. Såär det naturligtvis inte, men de stora skolornas negativa tendenser kan intebortresoneras. De utgör en del av helhetsbilden, och det är därför vi hoppasatt den utredning som läggs fram i början av nästa är inte har halkat över denhögst allvarliga frågeställningen om hur stora skolor det kan vara vettigt attbygga ur människovänlig, pedagogisk och ungdoms-social synpunkt. inte det svar vi förväntar, har vi all anledning att återkomma. Skolanläggningars storlek i och igymnasieskolan HerrNORDSTRANDH (m): När man nu i debatten från fyra av de femriksdagspartierna var och en deklarerat sin inställning till förekomsten ochnybyggandet av stora skolenheter, viU jag göra detsamma för moderatasamlingspartiets del, TUl de mest angelägna önskemålen rörande förbättringar avskolmiljön som vi framför inom mitt parti hör som en mycket viktig beståndsdelkravet pä mindre skolenheter. Hur stor vikt vi fäster vid detta krav har vimarkerat genom att ta upp denna sak, bland andra, i en partimotion. Vi kanalltså inte finna nägot motiv för att allt fler storskolor eller som manbrukar säga mastodontskolor uppförs. Jag skall inte understyrka ytterligare - det har redansagts i debatten att ett flertal undersökningar av olika slag bekräftar vadsom i och för sig kan konstateras utifrån den erfarenhet som skolledare, lärareoch elever har; stora skolbyggnader har i regel negativa konsekvenser förordning, trivsel och effektivitet. Jag säger alltså i regel - det behöver intealltid vara sä. De dåliga sociala och pedagogiska effekterna av stordrift inomskolväsendet överstiger, som vi ser det, de kortsiktiga ekonomiska vinster someventuellt kan göras med stora skolenheter. Skolanläggningars storlek i och igymnasieskolan Vi har inom moderata samlingspartiet en fler-a hundra mänoch kvinnor stark, låt oss kalla den utbildningspanel, bestående avutbild-ningspolitiskt kunniga och intresserade personer, som vi rådfrågar ochsom ger oss en del aktuella skolerfarenheter utifrån fältet. En enkät i vårasbestyrkte att det vi tidigare argumenterat för alltjämt har full giltighetbland dem som vet vad de talar om av egen erfarenhet. Man vill bl. a. främst hamindre skolor och mindre undervisningsavdelningar. Så säger rösterna utifrån. De skäl som brukat anföras för stora skolor på grundskolenivå,nämligen att eleverna skall ha största möjliga valfrihet mellan olikahögstadiehnjer, kvarstår inte längre, sedan valfriheten genom den nyaläroplanen försvunnit. Vi menar också att den önskade integrationen igymnasieskolan kan uppnås utan att samtliga tänkbara linjer och kombinationersamlas under ett tak. Inom moderata samlingspartiet har vi länge här i riksdagenliksom i vårt övriga skolpolitiska handlande krävt en ändrad inriktning avskoldimensioneringen, I den gångna valrörelsen har vi vid mötet med väljarna inte minst unga människor med omedelbara eller upplevdaskolerfarenheter fått bekräftat att om det är något inom vårtutbildningsväsende man inte vill ha så är det stora skolenheter på flera tusenelever och lärare, SÖ har ju för del utfärdat vissarekommendationer om skolenheternas storlek. Av den reservation som vi biträttframgår att vi menar att liknande rekommendationer syftande till mindreskolenheter än bör utfärdas också för gymnasieskolan. Vi liksomde andra partier som står bakom reservationen anser att sådana rekommendationerfrän SÖ:s sida skall gälla tills nya rekommendationer kan bli aktuella genomde utredningsresultat som kan komma fram till. Inte heller vi gär längre iden reservation som fogats till det föreliggande betänkandet. Denna reservationär ganska blygsam.