prot · FW0998 · 1973-12-31 00:00:00 — Man rekommenderar en höjning avavdraget för sparande för den enskilda människan vi känner igen det. Manrekommenderar att gynna tillkomsten av aktiefonder, där den som inte självvägar placera skall kunna bli delägare. Man talar om betydelsen av det internasparandet i företagen, och man säger sluthgen att närmast till hands skulle detligga att sänka avgiftsuttagen för ATP-systemet. "Det skulle inte på nägotsätt försämra pensionssystemet som sådant men det skulle innebära en åtgärd påbredden som ökade tUlgången på företagarkapital för stora företag likaväl somför sniä." Det är alltså ingalunda så, som det ibland framställs frånsocialdemokratiskt håll, att dessa 500 miljoner skulle vara den enda räddningen.Inte heller är det så att de över huvud taget är en räddning. i (vpk) kort genmäle: Om vänligt antyder att vpk;sförslag om utbyggnad av statliga basindustrier är groteskt, och om han i andrasammanhang röstar till förmån för storbankernas fusion och emot vpk:s förslagatt förstatliga de privata affärsbankerna, då må det väl inte förtänkas ensocialist om han börjar undra hur pass entusiastisk egentligen ärför det kapitalistiska systemet. Jag har förståelse för att i sina begränsaderepliker inte kan svara pä alla mina frågor. Men låt mig ställa en av dem engång till; den har han tid att svara pä. Vore det inte bra, , omde två arbetarpartierna, trots aUa viktiga meningsskiljaktigheter i mänga principiellating, hade kunnat enas om att ge den fjärde fondstyrelsen enlönearbetarmajoritet? Det finns ju majoritetsunderlag för ett sådant beslut häri kammaren. Varför ville ni inte samverka med oss i den frågan? Varför måste nikoppla ihop er med och spela bort lönearbetarmajoriteten? Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Herr tredje vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tUl ytterhgarereplik. HerrANTONSSON (c): Den debatt som förts har avspeglatmycket skUda åsikter. Om man skuUe försöka hitta någon åsiktsmässig gemensamnämnare i debatten, tror jag dock rnan kan notera att det råder en ganskautbredd enighet om att investeringarna i näringslivet måste öka. Det ärOtUlfredsstäUande för den industrieUa expansionen att industriinvesteringarnahar legat så lågt under en mycket stor del av . Det faUer sig dånaturligt att rikta blickarna mot bl. a AP-fonden, med tanke på den dominerandeställning som fonden har i vårt finansiella liv och på kapitalmarknaden.AP-fonden kan väl betraktas som vär viktigaste kapitalkälla. Den uppgår i dagtill ca , och den kommer att öka tUl ca 200 miljarder kronorom något decennium. Det rör sig alltså om mycket stora belopp mycket störreän vad svenska folket genom, jag höll på att säga århundraden, har sparat ibanker och försäkringsinrättningar. AP-fonden spelar redan nu detta bör vi notera när vidiskuterar de här tingen en väsentlig roll för näringslivets investeringar. av dess medel har placerats i näringslivet under perioden 19661971.Den form vi har för dessa placeringar är mellanhandsinstitut,som lånar upp pengar i AP-fonden och sedan lånar ut dem till företagen. Det bör observeras att vad frågan nu gäller inte ärnäringslivet i dess helhet utan en begränsad del av näringslivet det är ettganska litet antal företag - även om det är en mycket betydelsefull del. Vaddet gäller är nämligen att förse de stora företagen i första hand börsnoteradeföretag inom näringslivet - med riskvilligt kapital ur AP-fonden. Detta kangivetvis ske genom att fondmedel placeras i aktier. Jag beklagar att det tyvärrinte har varit möjligt att uppnå politisk enighet i denna fråga. Det är välganska naturligt att jag hade hoppats på en bred samling kring den kompromisssom kapitalmarknadsutredningen efter ett mycket seriöst arbete lagt fram, menvarken finansministern eller en del företrädare för andra partier har kunnatsluta upp kring kapitalmarknadsutredningen. Detta ter sig överraskande,eftersom utredningen lade fram Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. ett istort sett enhälligt betänkande, där många stora samhällsintressen varföreträdda. Visserhgen var det bara två parlamentariker med i utredningen detvar och jag men vi hade med representanter för storaintresseorganisationer, bankväsendet, näringslivet, TCO, LO etc, och detförelåg bara en avvikande mening, nämligen från , i frågorsom rörde vad han själv har betecknat som detaljer jag erkänner viUigt attdet är väsentliga detaljer. är vi alltså i det läget att regeringen har lagt framett förslag för vilket i betydelsefulla hänseenden skiljer sig frånde linjer som utredningen hade dragit upp. Jag måste notera att förslaget iförsta hand innebär en centrahsering tUl regeringen. Det är den viktigaideologiska frågan i detta fall. Man öppnar vägen för ökad centralisering ochmakt över näringslivet, koncentrerad till den fjärde fondens styrelse, där isista hand regeringen avgör tillskott av medel etc. När det gäller omfattningen av det rambelopp som denfjärde fonden i första omgången - jag betonar att det är fråga om enförsöksverksamhet, åtminstone enligt utredningens uppfattning skall fåhantera, följer regeringen utredningens förslag. Alltså skall 500 miljonerkronor i första omgången vara tUlgängliga för aktieköp. Det är om detta somriksdagen fattar beslut första gången. Men sedan får inte vara med längre. Om den nyafondstyrelsen viU ha ytterligare medel tiU sitt förfogande fär den enligtpropositionen hemstäUa om detta hos regeringen, och det ankommer på regeringenatt ta ställning tUl i vad mån rambeloppet skall ökas. Jag säger rent ut attdet är en högst otillfredsställande ordning. Vem är det som garanterar ATP-pensionerna? Man kan föra enteoretisk debatt om vem som äger AP-fondernas medel. Är det löntagarna? Är dethela den del av de ATP-försäkrade som ingår i systemet vid sidan av löntagama alltså de fria yrkena? Eller tar vi medel ur den samlade produktionen ochställer som garanti för att ATP-pensionerna skall utbetalas? 1 sista hand finnsdet ingen annan instans än den svenska som kan garanteraATP-pensionerna. Därför bör enligt min mening ha en väsentligkontroll över hur fondmedlen disponeras, inte minst det viU jag understryka -när det gäller ett så vanskligt område som placering i aktier. Det fmns alltsåall anledning att undvika denna maktkoncentration tUl regeringen. Det parti somjag företräder anser att skall avgöra om rambeloppet skall utvidgas.Detta är en principiell ståndpunkt som grundas pä den uppfattning vi har om detparlamentariska livet med som det centrala organet. Utredningen ansåg alltså att rambeloppets storlek och eneventueU utökning av det skulle beslutas av . Vidare sade utredningenatt eftersom aktieköp alltid är vanskliga måste ha betydandekontrollmöjlighet. Den fjärde fonden borde bli föremål för ärligen återkommanderiksdagsbehandling i fasta former. Maj:t skulle varje är i skrivelse tUlriksdagen överlämna förvaltnings- och revisionsberättelse. Den årliga sakgranskningenskulle utföras av ett särskilt granskningsorgan på fem personer, av vilkafullmäktige i och skulle utse vardera tvåledamöter. Vi fann i utredningen dettanaturligt, eftersom det är fråga om verk i båda fallen. Man skullevidare ha en hög jurist som ordförande i denna sakrevision. Det där stryker finansministern nu ett streck över. JagvUl gärna fräga honom varför? Det kan inte grundas pä uppfattningen att detinte behövs - det är ju andemeningen i såväl propositionen som utskottetsskrivning. Finansministern säger sig i propositionen delautredningens uppfattning att det med hänsyn tiU den nyaplaceringsverksamhetens specieUa natur finns anledning för statsmakterna attsärskilt uppmärksamma den användning av fondmedel som kommer att ske genom denfjärde fonden. Har man den meningen, varför skall vi då inte i riksdagenårligen få granska detta område? Varför skall vi inte ha den specieUa form avrevision som vi föreslår? Det är tydligen bara Kungl. Maj :t - regeringen eUerkanske finansministern - som skaU kunna granska förvaltningen i den fjärdefonden. Man tycker inte att det finns "tiUräckliga skäl"för de anordningar som utredningen föreslagit när det gäller sakgranskningen.Majoriteten i näringsutskottet hävdar att det inte finns skäl att föreslå"en särskUd, komplicerad anordning för granskning". Vad menar man meddet? Det är inte så märkvärdigt att utse fyra revisorer, tvä från varderariksgäldskontoret och riksbanksfuUmäktige. Att dessa revisorer med sinspeciella status skall granska detta vanskliga område tycker jag ligger i varjeparlamentarikers intresse att hävda, eftersom det är fråga om allmänna medelsom i sista ändan skall garantera pensionsutbetalningen. Jag viU gärna uppmana finansministern att redovisa motivenför att ställs åt sidan när det gäller sakrevisionen. Men det är intedet viktigaste, utan jag måste fräga finansministern; Varför har finansministernupphävt utredningens förslag om att efter regeringens granskningskuUé ta ställning tiU frågan om ytterligare medel skulle ställas tiUförfogande? Detta är, åtminstone som jag upplever det, mycket viktigaprincipfrågor, där man naturligtvis grundar sin uppfattning på den principieUaståndpunkt man har ideologiskt om parlamentets ställning. Vi har alltså följt kapitalmarknadsutredningen pä samtligapunkter. Vi har gått ett steg längre när det gäller styrelsens sammansättning.Där har vi följt propositionen, därför att det föreligger inga stora skillnadermellan utredningsförslaget och propositionen. En annan central fråga pä sätt och vis den allraviktigaste är hur stor del av aktierna i ett bolag som AP-fonden skaU ha rättatt äga och förvalta. ansåg efter många diskussioneratt man borde ha en begränsning så att röstetalet för aktierna utgjorde högst 5procent av röstetalet för samtliga aktier. Samma begränsningsregel gäUer ifråga om försäkringsbolagens rätt att förvärva aktier. Också på denna väsentliga punkt frångår finansministernutredningens förslag. Det finns inte någon anledning tUl denna begränsning,anser han. AP-fonden får sålunda, det vUl jag notera, i princip möjligheter attköpa upp aktiemajoriteten i enskUda företag, om den så skulle vilja. Det ärlitet svårt att köpa hela företag, för det är säUan hela aktiestocken utbjudspå marknaden, men aktiemajoriteten får man möjlighet att köpa. Enligt minuppfattning föreligger mycket starka skäl att också i detta 5 protokoll 1973. A llmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. avseende följa kapitalmarknadsutredningens förslag. a.talar säkerhetsskäl för detta. Aktieägande är ingalunda riskfritt, och medtanke pä att en god omvårdnad om pensionsmedlen mäste eftersträvas är det intevälbetänkt att släppa spärregeln. Förutom att regeringsförslaget sålunda negligerar skyddetav försäkringstagarnas intressen kan det leda tUl att kreditgivarna skaffarsig alltför stor makt över företagen. Det sker som manupphäver 5-procentsspärren. Därför anser vi i likhet med utredningen att en5-procentsspärr bör föreskrivas. En annan fråga som hänger nära samman med pensionernassäkerhet rör förfarandet med avkastningen av medlen från fjärde fonden. I detavseendet förordar finansministern att inte bara realiserade kursvinster utanockså utdelning på aktier och annan avkastning på fondens placeringar skall fååterinvesteras inom fondens verksamhetsområde man skall alltså kunna köpa nyaaktier. Vi kan för vår del inte acceptera att avkastningen pä detta sätt gårpensioneringen förbi, pensioneringen som är den centrala frågan. AP-fonden skall enligt reglementet förvaltas på sådantsätt att den bhr till största möjliga gagn för försäkringstagarna för allmäntilläggspension. Det skulle ligga väl i linje med en sådan strävan att tUl deövriga delfonderna överföra avkastningen på medlen i fjärde fonden, sä attdenna kommer att kunna bidra tUl pensioneringen. Det är värt förslag att såsker. Regeringsförslaget lägger helt och hållet makten pä fjärdefondstyrelsen. Det är självklart att fjärde fondstyrelsen i sin egenskap avaktieägare ytterst skaU ha ägaransvaret, men som det har sagts i centerpartietsmotion bör det vara möjhgt att i normalfallet delegera rösträtten förAP-aktierna tUl representanter för de anställda, som väljs av de anställdasorganisationer på arbetsplatsen. Jag tror att det har rätt stor betydelse försåväl företagsdemokratin som möjligheterna att bättre anpassa företagspolitikenefter varje enskilt företags speciella förhållanden. Vi har krävt attriksdagen, som redan är sagt i debatten av i , genom ettuttalande skall understryka den här ståndpunkten. Det är viktigt att möjligheterna till utveckling avföretagsdemokratin tUlvaratas i aUa företag och företagsformer. Jag noterardärför med tillfredsställelse att näringsutskottet i det här fallet haraccepterat vårt förslag genom att enhälligt förorda en hemställan hos Kungl.Maj :t om förslag till en sådan lagändring som gör det möjligt för AP-fondenatt uppdra ät representanter för de anställda i ett företag att utövarösträtten för fondens aktier i företaget. En sådan lagändring kan ge merapraktiska och smidiga former för de anställdas inflytande än nuvarandelagstiftning ger möjhghet tiU. Detta underströk , och detinstämmer jag i. Även om det inte är ett stort steg är det ett värdefulltföretagsdemokra-tiskt steg i rätt riktning. Sedan mäste jag, herr talman, kritiskt granska någracentrala tankar som varit framme i den här debatten jag syftar nu inte påriksdagsdebatten utan den allmänna debatten kring förslaget. Då har bl. a.framhållits att förslaget om aktieköp skulle öppna möjligheterna tUl ettväsentligt löntagarinflytande i företagen. Jag säger klart ut att det är ett misstag att tro att detta är enväg, som på ett avgörande sätt ökar de anställdas inflytande och löserproblematiken kring företagsdemokratin. Det är som jag säger bra att deanställda fär möjlighet att utöva rösträtt för , men den centralafrågan, den stora frågan om företagsdemokratin och dess former, måste lösas påhelt andra vägar. Den löses bl. a. genom styrelserepresentation i företagen,genom deltagande i revisionen och genom medinflytande, inte minst i den direktaproduktionsprocessen och beträffande arbetsmUjön pä de mänga enskUdaarbetsplatserna. Denna min principståndpunkt gäller givetvis vare sig ÄP-fondenhar aktier i ett visst företag eller inte. Jag har redan betonat att AP-fonden skall inrikta sinaaktieköp på större företag och att det gäller en begränsad sektor avnäringslivet. Jag vUl tUlfoga och mycket markerat stryka under, herr talman,att det icke är de stora börsnoterade företagen som har det störstabehovet av riskbärande kapital. Visst har de behov - det har aUa som villexpandera och utvidga. Men det är de mindre och medelstora företagen som iförsta hand behöver kapitaltillskott för sin investeringsverksamhet. Jag troratt det har nämnts i debatten jag har inte hunnit lyssna på hela debattendärför att jag måst koncentrera mig på mina egna funderingar, som jag -villeframföra - att AB Företagskredit och AB Industrikredit har beviljat läntUl i randa tal en kvarts miljard kronor, som de icke kan utbetala på grund avkapitalbrist. Jag vet att dessa båda institut har liggande ansökningar om lånpä ett flerdubbelt större belopp. Vidare har hypoteksbank en lånekö påöver jag tror det var som nämnde den siffran.Hypoteksbanken är inte direkt aktueU i det här sammanhanget, men jag tar uppden därför att vi skall granska var behoven finns. Hypoteksbanken tUlgodoser iförsta hand jordbrukets krav på kapital. Vi StäUer stora krav på rationalisering inom lantbmket. Dekraven är vi alla överens om, oavsett vilket parti vi företräder. Men jagtycker det är en orimlig situation att man i samma ögonbhck man ställer dessakrav stryper möjligheterna tUl kapitalförsörjning. Hypoteksbanken hade vid ingången av 1970 enlåneeftersläpning på . På dessa få år har den länekön ökattill mellan 500 och 600 mUjoner kronor. Måhända vet finansministern bättre än någon annan att detblir särskUt anmärkningsvärt och bekymmersamt med en sådan stor lånebalans iinledningsskedet tUl en konjunkturuppgång, då vi troligen får räkna med hårdarekreditrestriktioner. Vi har ju varit vana vid detta under konjunkturuppgångar. Jag kan inte se hur denna fräga kan lösas om inteytterligare kapital ställs till förfogande. Det är möjligt att man kan hittanågon form av undantag frän kommande kreditrestriktioner - en kreditvolym förvissa angelägna behov för den mindre och medelstora företagsamheten ochjordbruket, eftersom dessa inte har den större industrins möjUgheter att gå utoch skaffa riskbärande kapital. Jag vill understryka att ökat kredittUlskott till demindre och medelstora företagen är en förutsättning för att flerasysselsättningstUl-fäUen snabbt skall kunna tUlskapas. Det är detta vi så oftadiskuterar här i Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. riksdagen.Från vårt parti har vi därför i anslutning till propositionen krävt attriksdagen som sin mening skulle uttala att medel ur AP-fonden i ökadutsträckning och i första omgången i storleksordningen 250 mUjoner kronorskulle ställas till förfogande för bl. AB Industrikredit och ABFöretagskredit för utlåning till mindre och medelstora företag. Majoriteten i näringsutskottet uttalar att det inte medfog kan hävdas att de mindre och medelstora företagen är missgynnade vidfördelningen av allmänna pensionsfondens medel. Jag förstår inte riktigt denuppfattningen. Det är möjligt - det beror på hur man mäter - att mindre ochmedelstora företag får ut en andel som något sä när motsvarar vad de inbetalari pensionspengar. Men det är inte den saken det är fråga om. Vi måste ha klartför oss att dessa företagstyper som regel inte kan gä ut pä aktiemarknaden. Dekan inte gå ut på obligationsmarknaden. De är hänvisade tUl att gå ut i en oftahårt reglerad kapitalmarknad med hög ränta och stora restriktioner och försökaskaffa kapital den vägen. Därför är våra ohka företagstyper inte jämstäUda närdet gäller kapitalförsörjningen. Det är en väsenthg fråga. Det är bl. a. därförvi har fört fram dessa krav. Då är det också angeläget, herr finansminister, att vi fåren översyn av utlåningsbestämmelserna hos Industrikredit och Företagskredit medsyftet att bättre tUlgodose de mindre och medelstora företagens kreditbehov förbl. a. exportverksamhet, marknadsföring och produktutveckling. Jag tror att det blir beslut attstäUa riskbärande kapital tUl förfogande ur AP-fonden. Detta kapital tar andrarisker än i vanlig läneverksamhet. Vi måste väl vara överens om att aktiemedelär det mest riskbärande kapitalet. När vi går in för detta, kräver logiken att vi såsnart som möjligt ger de meUanhandsinstitut som har räknats upp av migmöjlighet att förse näringslivet med mera riskbärande kapital än vad nu ärfallet, alltså lånekapital i vanlig mening. Där har vi en svår a-wägning. Detgäller att ställa frågan hur långt vi vägar gå här när det gäUer riskbärandekapital. Vi får inte träda pensionstagarnas intressen för nära om vi skall tade här slantarna ur AP-fonderna. Det finns ju andra medel man kan ställa tiUförfogande om man har god vilja. Det ingår i kapitalmarknadsutredningens återståendeuppgifter att göra en översyn av AP-fondens organisation. Vi understryker i vårmotion att denna översyn bör inriktas på att ta tUl varadecentraliseringsmöjligheterna, så att AP-medel kan slussas ut tiUnäringslivet i decentraliserade och smidiga former. Jag vet att det varit uppe i debatten om vi inte skall slåihop de här fonderna tiU en enda stor fond. Jag vill protestera bestämt emotdetta. Jag skaU inte på några andra punkter binda mig om jag kommer attfortsätta i kapitalmarknadsutredningen det sista finns det i och för siganledning att överväga. När vi gjorde ett seriöst försök att lägga fram ettkompromissförslag så stryker finansministern ett streck över det mesta, men jagär inte långsint i det avseendet. Jag vUl dock bestämt säga att man inte kan gä med på attvi skall ha en enda central fond. Vi kan se på förhäUandena i , där manhåller på att byggaupp liknande system. Man har decentraliserat tiU fem olika delfonder med regionalauppgifter. Jag skulle vara intresserad av att pröva ett sådant system, närregionalpolitiken äntligen har fått den plats i den svenska politiska debattensom den skaU ha. Det är decentralisering och det bidrar tiU att man kan prövanäringslivsbehoven i olika delar av landet. När i anslutning till pensionsreformen beslöt omAP-fonderna , uttalade sig mycket bestämt omatt fonden inte borde åläggas att uppfylla några ekonomisk-politiska ellersocialpohtiska mål vid sina placeringsbeslut. Det finns anledning att i dagfriska upp minnet av detta uttalande. Jag förmodar att kommer att tala om attLandsorganisationen i sin framställning begärde att av nuvarandeoch tillkommande kapital skulle användas för aktieköp det är ju dennaframstäUning som är anledningen tUl att vi har den här propositionen på bordet.Man frågar då vUken omfattning detta krav har. finns, som jagsagt, ca 60 mUjarder i fonderna. av detta betyder alltså tremiljarder. Om något decennium kommer fonden att uppgå tUl ca 200 miljarder. Femprocent av det betyder då tio miljarder. För att få riktiga relationer pä vadvi hanterar här skall detta jämföras med siffran för de värden som man sammanlagthar i de börsnoterade företagen. Dessa värden uppgår med en reservation förminnesfel tiU ca . Det är alltså siffror som talar sitttydliga språk. Varför jag nu kritiserar detta är att denna del inte ärden avgörande delen av näringslivet, dvs. den del som har störst behov avriskbärande kapital. Om vi skulle gå in för detta eller nägot annat förslag somnu inte är aktuellt - här vUl jag ge finansministern en honnör för att han ändåhar reducerat det något - så vill jag stäUa en fråga: Är det någon som tror kan släppa ut mer än mycket små medel i miljoner räknat på den svenskabörsen, som är så relativt liten - det rör sig om en omsättning på i genomsnittmellan 800 miljoner och en miljard - utan att få feberheta kurser? Sedan vUl jag notera och det är kanske värt att särskUtstryka under att kapitalmarknadsutredningen under full enighet betonat attAP-fonden inte kan bära ett sådant pohtiskt ansvar som förbindes med ökatsamhällsinflytande i näringslivet. Ledande socialdemokrater i utskottet anslötsig följaktligen till denna ståndpunkt. Enligt min mening tillgodoser manbehovet av riskbärande kapital bättre om man har aktier imånga företag än om man har en större procentandel i ett mindre antal storaföretag. En låg procentandel i mänga företag innebär en decentralisering och enriktig riskspridning ur fondens synpunkt, även ur aspekten att fördelamöjligheterna tUl riskbärande kapital meUan företagen. Men en hög ägarandelinnebär en maktkoncentration som jag för min del bestämt mäste avvisa pä rentprincipiella grunder. Låt mig sedan diskutera ett upphävande av5-procentsspärren i enlighet med regeringsförslaget. Vi utgår från att manförst placerar de nu föreslagna 500 miljonerna och sedan begär kanskeytteriigare 500 miljoner. I propositionen framhåUes att vi då får ta stäUningtiU detta Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. efter deerfarenheter som gjorts. Men vad vi skall ha i minnet när vi bedömer siffrornaär ju det faktum, som ingen kan bestrida det skulle vara intressant att höraom finansministern vill göra det att trots de stora kapitaltUlgängar somredan finns i AP-fonderna och som kommer att bli större pä ,kommer det att bli en mycket stark konkurrens om dessa medel. De skaUtillgodose bostadsbyggandet där har fonden sin största uppgiftkapitalvolymmässigt sett och vidare industrin där fonden, som jag tidigaresade, redan har av sina tUlgångar placerade, kommunerna,landstingen och andra intressenter. Då kan man inte ensidigt rikta bhckar pådessa medel. Jag menar inte att någon direkt har gjort det, men den allmännadebatten har i så hög grad centrerats kring denna fråga att jag vUl varna fören alltför stor ensidighet. Vi måste också tänka på de andra kapitalbehövandesektorerna i vårt samhälle.