prot · FW09108 · 1973-12-31 00:00:00 — För det andra tror jag inte att svenskt näringsliv kommeralt sänka sitt arbetskraftsbehov så snabbt och sä mycket som utredningen antar-detta givetvis om det förs en sysselsättningsinriktad aktiv näringspolitik.Exportindustrin kommer att söka nya marknader. Och nya produkter och nyaföretagsbildningar kommer fram som ökar arbetskrafts-efterfrågan. Jag tror att ni socialdemokrater har kastat yxan i sjönför . Om ni inte trasslar till näringspolitiken mer än ni redan gjort, omni tar avstånd frän sociahseringssvärmarna, om ni tänker er för nästa gång niämnar klämma till företagen med nya pålagor ja, dä vägar mänga satsa påframtiden igen och då blir det nya, riktiga jobb. Eller vill ni inte låta den privata konsumtionen fåexpandera? Den har ju varit låg ganska länge . Är det bättre att staten ökarsin konsumtion istället? Jag vill också lägga till: Jag tror atl det kan blinödvändigt med en ökad offentlig konsumtion och att fler blir sysselsatta inomvärdyrkena, inom skola och undervisning m. m. Men skall detta vara möjligtmåste vi ha något som skapar de nödvändiga resurserna. Därför blir minslutsats: Både för att öka sysselsättningen och för att skapa de nödvändigaresursema i en måttlig ökning av den offentliga sektorn behövs ett starkt ochexpanderande näringsliv. Mot denna bakgrund är det självklart att jag yrkar bifalltill kravet att tillsätta en sysselsättningsutredning i enlighet medcenter-folkpartimotionen, som stöds av moderata samlingspartiet. Jag vill i övrigt hänvisa till vad vi anfört om vikten aven långsiktig planering, om investeringarna, bytesbalansen, skattepolitiken,alternativa konjunkturprognoser m. m. men hinner inte i detalj gå in på dessabetydelsefulla områden. Avslutningsvis måste jag anföra någrasynpunkter i anslutning till den del av vår reservation som berör postverketsframställning om rätt att till nästföljande budgetår balansera över den del avpostverkets överskott för budgetåren 1972/73 och 1973/74 som inte erfordras föratt inleverera skälig avkastning på statskapitalet. Reservationen avges ianslutning till yrkanden i motionerna 1989 och 1998, väckta av representanterför , , moderata samlingspartiet och vänsterpartietkommunisterna. socialdemokratiska majoritet menar attdet inte går för sig att bifalla postverkets framställning om att balanseradessa överskottsmedel därför att man måste behandla aUa affärsverk lika ochlösa frågan om resultatutjämningsfonder för alla affärsverken på en och sammagång. Detta är ett resonemang som utan vidare kan rubriceras somde obotfärdigas förhinder. Den ekonomiska poUtiken m. m. Nr 108 Man bortser helt från att det är en unik situation som har den uppkommit för postverket genom att framför allt verksamheten under 4 iuni1973 /73 beräknas ge ettexceptionellt stort överskott ca -------------------- utöver normalt beräknad avkastning på 16,4 Om hela dettaöverskottsbelopp skall inlevereras till m. staten innebär det ju ett orimligt överuttag. Det skulle motsvara en förräntningav det i postverket investerade kapitalet på . Det har intresserat mig att ta reda på hur storförräntning som postens båda systerverk och vattenfallsverket gettunder för att se om det förekommit att något av dessa verkvid något tillfälle inlevererat ett överskott av den extraordinära storlek somfinansministern nu vUl lägga beslag på från postverkets sida. Såvitt jag kunnat finna stannade den högsta avkastning som televerketgett under dessa vid . Det var /72, ochmotsvarande siffra för del är , som uppnåddes budgetåret1953/54. Att kräva postverket pä en över 80-procentig avkastning ärju liktydigt med att pä nytt använda postavgifterna som ett beskattningsmedel.Postmedlen fråntogs karaktären av bevillning genom grundlagsändring som antogsav riksdag. Även har regeringens och linjevarit i varje fall i modern tid att undvika att utnyttja postavgifterna ibeskattningssyfte. Som ledamot 1956 tillsatta postutredningen harjag haft tUlfälle att sätta mig in i postverkets ekonomi - bi. a. i aUt somgäller postavgifterna och inleveransen av överskottsmedel. I de handlingar frånpostutredningen som belyste statsmakternas inställning till postavgifterna idet förflutna finns ett uttalande hämtat ur statsverkspropositionen till 1941års riksdag, som förtjänar att citeras här . Dåvarande finansministernErnst Wigforss gjorde där följande uttalande: "Med hänsyn särskilt tillpostens stora betydelse för handeln och den allmänna samfärdseln är det ickelämpligt att utnyttja statens monopolställning på det området ibeskattningssyfte." Men en finansminister lever ju som bekant inte alltid somhan lär. Aret därpå - 1942 tog regeringen initiativet till en portohöjningsom inte var motiverad av postverkets behov. Men det skall tUl Wigforss' hederanföras att han därvid klart deklarerade att portohöjningen enligt hans mening"ej bort ifrågasättas, därest normala förhållanden varit rådande".Och förhållandena var ju vid det tillfället - under ofredens år - minst sagtonormala och rikets finanser utomordentligt hårt pressade. 1 dagens läge, då postmedlens karaktär av bevillning harupphört, är det inte bara "icke lämpligt", som finansministerWigforss uttryckte saken, utan direkt felaktigt och i strid mot riksdagensbeslut att utnyttja postavgifterna som beskattningsinstrument. Vadutskottsmajoriteten gör är att blunda för de faktiska förhållandena. Frågan äri själva verket mycket enkel. Vill man medverka tiU att vi får oförändradepostavgifter framåt, till gagn för allmänheten, handelnoch industrin och för att ge postverket arbetsro för fortsatt effektivisering och tillväxt i verksamheten efter de senaste årens 84 köpmotstånd och trafikbortfall pägrund av två kraftiga, tätt på varandra Eller vill man utsätta allmänheten och även Nr 108 postverket för de uppenbart negativa verkningarna av en ny portohöjning w. , Som postverket påtalat är risken då stor för att 41,,; 1975 postverket blir ett företag pä nedgång, med alla de problem för ;----- postservicensupprätthållande och inte minst för personalens trygghet ekonomiska som dåföljer i släptåg - säkert som ett brev på posten. reservanter vill inte medverka till ennegativ utveckling för postverket och postservicen här i landet utan tvärtomskapa förutsättningar för en positiv utveckling och yrkar därför bifall till deföreliggande motionerna och att beslutarge postverket rätt attbalansera över den del av överskottet för /73 respektive budgetåret1973/74, som inte erfordras för att inleverera avkastning inklusive ränta påstatsverkslån, till nästföljande budgetår. Jag ber att få yrka bifall till den vidfinansutskottets betänkande fogade reservationen 1 rörande utskottets hemställanunder punkterna 1, 2, 3 af och h. Efter en konjunkturnedgång kommer det förreller senare en uppgång. I detta fall kommer den . Den kommer senare änden borde ha gjort. Den kommer senare än vad finansministern har försökt intalasig och svenska folket att den skulle göra. Och vad beträffar sysselsättningenhar den inte kommit alls . Den uppgång vi kan inregistrera iproduktionen beror för övrigt på att man i utlandet har så pass goda tider därför köper mera svenska varor; det är därför som vi får ettproduktionsstöd här i landet. Någonting sorn däremot haft en rejäl uppgång ärpriserna. De ekonomiska svårigheter som vi har befunnit oss i underett antal är och fortfarande befinner oss i kan betecknas som ganska onödiga.Vi har här i sä goda förutsättningaratt dessa påfrestningar i myckethög grad måste anses ha uppstått på grund av en avig ekonomisk politik. Enallvarlig sida av denna politik är att nyföretagandet hämmats. Vi hade förnågon vecka sedan en debatt här i om det sviktande nyföretagandet.Det stod då klart att industriministern och de sorn har ansvaret för denekonomiska politiken står handfallna inför det mycket oroande problemet, attdet vill synas sorn om nyföretagandet befann sig på upphällningen. Man villknappast erkänna problemets existens. Och ändå är detta ett mycket allvarligtproblem. Professor i , som sysslat en hel del rneddessa frågor, har t. ex. talat orn "den sviktande 'företagarandan' -viljan till etableringar, nya satsningar och systematisk planering - kanske detviktigaste hotet mot det svenska näringslivets utveckling". Detta ärsocialdemokraterna på det hela taget inte benägna att erkänna som en svårighet.Det är möjligt att kan ge litet bättre inblick i hur vi skallhantera denna svårighet. Socialdemokraterna talar i stället nästan som om detgällde att lägga band på nyföretagandet, sorn om vi hade ett stort överskott pänyföretagande och som om detta vore en stor svårighet vi hade här i landet. Isjälva verket har vi ett underskott. Om manvill få en inblick i de ekonomiska och politiska besvärlig- 85 Den ekonomiska politiken m. rn heternanär det gäller nyföretagande skall man läsa ett av de senaste numren avByggnadsarbetaren. I den debatt jag förde med statsrådet för någontid sedan gjorde jag tvä citat ur denna tidning, men eftersom industriministerninte hade någon rimlig kommentar att göra till citaten, vill jag gärna upprepadem. Jag hoppas att , som jag har stor respekt för och sorn ärordförande i finansutskottet, kan ge några synpunkter på det motsägelsefulla isocialdemokratisk politik när det gäller företagande, nyföretagande ochdärigenom sysselsättning och utveckling. På s. 5 i tidningen heter det: "Ensanering bland de favörer företagare av skilda kategorier har är inte bara enrättvisefråga den skulle också genom sina psykologiska effekter underiättautjämningssträvandena inom hela löntagarkollektivet." Och sä uttryckerman sig ofta. Det är den typen av resonemang som fär oss att tro attsocialdemokraterna har uppfattningen att en av de verkliga svårigheterna isvensk ekonomi är att vi har för mycket företagande. Men pä s. 10 i sammatidning får man en något annan bild. Där varnar tidningen på det aUvarligastede omisstänksamma för att starta något eget företag och bli företagare, för dågår man förlustig en hel del favörer. Låt mig läsa upp den listan för atlställa den i motsats till den tanke som presenterades pä s. 5 i tidningen. Omman startar ett eget företag, heter det, förlorar man "semesterersättning,övertidsersättning, uppsägningslön, reseersättning etc. grupplivförsäkringgäller inte. AGB avgångsbidrag - kan inte erhållas. Ingen ersättning frånA-kassan vid arbetslöshet, ATP endast efter egen avgift. Ingen pension vid 65års ålder frän SPP - den nya pensionsförsäkringen. Ingen påbyggnad tillpensionen . Ingen kostnadsfri hälsokontroll genom Bygghälsan.Byggnadsförsäkring gäller inte. Ingen möjlighet tUl skadestånd vid olycksfall.Högre avgift till allmänna sjukförsäkringen. Ingen ersättning från den nyaavtalssjukförsäkringen AGS. Ingen ersättning från yrkesskadeförsäkringen.Byggnads-ansvarsförsäkring gäller inle. Fordringar för ulfört arbete äroskyddade vid beställarens konkurs. Risk för stora skadestånd vid felaktigtutfört arbete." Det är en imponerande lista, och den är helt riktig. Dettaär alltså vad som händer orn man skulle vilja satsa pä ett eget företag och päde viset bidra till utvecklingen och skapa sysselsättningstillfällen. Det äralltså inte att undra på att det sviktande nyföretagandet har kommit att bliett mycket allvarligt inslag i svensk ekonomi. Nyföretagandet är ingetsjälvändamål, . Nyföretagandet behövs för att lösa de långsiktigaproblem sorn vi har i landet. Att det sviktar förklarar de svagheter somdiskuteras i det utskottsbetänkande vi har till utgångspunkt för vår debatt. Skall rnan råda bot på arbetslösheten och inte bara döljaden genom olika beredskapsarbeten och annat i AMS:s regi gäller det att skapaförutsättningar för näringslivet att utvecklas. Det har både och starkt understrukit i sina anföranden, och jag berockså att få göra det. Jag tror inte att det går att sä ensidigt somsocialdemokraterna gör satsa pä att det offentliga skall anställa fler och flermänniskor - 40 000 nyanställda per är. Det går inte, precis som tidigare talare har sagt. Pä något sätt mäsle nämligen dessa tjänster Nr 108betalas med skatter, och skatterna är mycket höga. Den den partUedardebatt som förts har också i hög gradkretsat just a . runt desvårigheter som är förknippade därmed. Därför tror jag att det -------- kommeratt visa sig att den satsning som ni lättvindigt försöker inrikta er ekonomiska pä genomatt utvidga den offentliga sek tom kommer att visa sig vara en politiken m. m.återvändsgränd. När jag säger det innebär det inte att jag menar att människorsom är anställda inom det offentliga skulle göra något dåligt jobb. Tvärtom!Jag menar inte heller att de tjänster som där åstadkoms inte skulle behövas. Dekan vara bra ur olika synpunkter, men kvar slår ändå det ofrånkomliga faktumatt man måste finna pengar till att över huvud taget betala dessa människor. När rnan tillämpar detta betraktelsesätt ärdet mycket spännande att se pä vilket sätt socialdemokraterna vill backa uppsin egen tolkning av hur vi skaU blicka in ; att vi skall anställasä mycket fler människor i offentlig tjänst och acceptera att sysselsättningenpå industrisidan går ned. Socialdemokraterna hänvisar till långtidsutredningensberäkningar, och det låter oerhört förtroendeingivande att ha den mycket tjockautredningen till stöd - i den har mycket duktigt folk sammanställt olikaberäkningar men jag har ändå undrat över hur de ekonomer somarbetat med långtidsutredningen kan lösa det problem som iHarplinge, och jag har påtalat: hur man skall betala det hela. Man får läsa den här skriften för attöver huvud taget hitta något svar pä den frågan. När man kominer fram till s.370 finner man något slags budgetberäkning. Det är några mycket intressantasidor därefter som ägnas åt detta spörsmål. Speciellt intressant är den tabell,, som finns på s. 373. Den är intressant därför att man av den,tillsammans med texten i övrigt, kan utläsa att lönesumman i fortsättningenberäknas öka med 7 . Vidare står det attstatsinkomsterna skall öka med . Statsinkomsterna skall alltsåöka snabbare än lönerna, men skillnaden är inte särskilt stor. Ser rnan sedan på tabellen på s. 373, finner rnan atlstatsinkomsterna visserligen skall öka med ungefär de som jag harangivit, men med hur mycket skall den direkta inkomstskatten öka? Jo, den skallenligt de här beräkningarna öka . Det är nrycket det, herrtalman! Det är mycket med tanke på att den direkta inkomstskatten varje årunder de närmast föregående åren har stigit med . Jag påminnerom att det i partiledardebatten förekom mycket diskussion även av finansministern om den typ av svårigheter som har skapats pä grund avden mycket snabba ökningen i den direkta inkomstskatten. Och sitter ni här ilugn och ro och räknar med att pä något sätt kunna lösa problemet medsysselsättning och samhällsekonomi genom att öka dendirekta skatten med en ytterst anmärkningsvärd stegring avden hittillsvarande ökningstakten i de direkta skatterna. Ni har det politiska ansvaret. Ni kan icke komma tillbakaoch .säga att några ekonomer i långtidsutredningen har suttit och räknat på detta, 87 Nr 108 eftersom ni måste studera vilka förutsättningar de har använt vid sina Måndaeen den beräkningar. Då märker man, herr talman, att de bara har räknat med vad Vad innebär det för framtiden? slutsatsjag drar av detta är att när de räknar på detta sätt påvisar de det orimliga i de nuvarande skattesatserna detta har understrukits tidigare i politiKen rn. m. jg q yjjgj. j , j . påstå, nämligen att här finns ettpenningunderlag för att betala alla de 40 000 offentliganställda som ni villskall tillkomma . Inte ett enda ord finns i ert utskottsbetänkande om dessating. Jag finner det verkligen graverande att ni inte själva ställer dennafråga. Om lönerna skulle öka med säg 7eller , skulle det innebära en total löneökning - däri är då inflationoch annat inräknat; det är alltså inte en reallöneökning - med knappt 50procent. Men den direkta totala inkomstskatten som skulle las ut underfemårsperioden skulle öka med 1 . Detta är helt orimligt, herrEkström! Det kan visas också på ett annat sätt. Om man använder deförutsättningar sorn ligger bakom de beräkningar jag angett här kan man finnaföljande, sett från vanliga inkomsttagares belägenhet . Hushållens totala inkomster uppgick till 130miljarder kronor och de totala skattebetalningar som hushållen gjorde var 50miljarder - jag har rundat av siffrorna litet. Efter skatt var det kvar exakt83 miljar-der kronor för hushållen. Men hur kommer det att bli med deberäkningar som ni stöder hela er ekonomiska politik på? Om vi räknar precis sorn ni har gjort och med exakt deförutsättningar som legat till grund för långtidsutredningen, finner vi att ireell köpkraft skulle hushållen vid slutet av femårsperioden ha 5 miljarderkronor mindre att röra sig rned än de har - trots de stora löneökningarnapå som jag har räknat med skulle de alltså få 5 miljarderkronor mindre. Jag har konsulterat en och annan av dem sorn har varitdirekt engagerade i att göra långtidsutredningen, . Jag kan intepåstå att jag har haft nog för att göra konsultationerna tillräckligtgenomgripande, men när jag talade med vederbörande föreföll det som om de ickehade uppmärksammat vad jag nu försöker påpeka för . Jag anklagarinte dem - de har klart redovisat sitt beräknings-.sätt. Men att ni som har detpolitiska ansvaret inte sätter er in i konsekvenserna av att gå till väga pådetta sätt finner jag anmärkningsvärt och oroande. Alternativet är att skapa arbetstillfällen också på andrahäll för att det över huvud taget skall vara möjligt att ge underlag för det offentliga att handha de uppgifter som det skall handha. Därför återkommer jag till frågan om nyföretagandet. Att det har sviktat är ingen dålig förklaring på att vi har en påtaglig ungdomsarbetslöshet. Nya företag anställer i genomsnitt yngre arbetskraft. Det förklarar också kvinnornas svårigheter på arbetsmarknaden, eftersom nya företag anställer först och främst den nya arbetskraft som kommer ut på arbetsmarknaden. Att nyföretagandet sviktar förklarar alltsä rätt mycket av svårigheterna för dessa grupper av arbetstagare. 88 Hur har vi då fått arbetslöshetenför de äldre? Jo, den har vi fått därför attdet är en kraftig ökning i nedläggningen av företag. Det är inte bara så attnyföretagandet sviktar, utan en hel del existerande företag har också klappatihop. I förelag som vacklar på gränsen tUl att gä i kvav blir arbetskraftenäldre och äldre det nyanställs inte, de som kan skaffa sig nya jobb gör det,och när företaget slutligen går omkull är det mest äldre arbetskraft kvar.Dessa äldre människor blir då arbetslösa och har svårt att göra sig gällande pånytt. Man talar mycket om de utstötta äldre på arbetsmarknaden. Men i sinanalys skall man inte glömma att vad som först och främst stöts ut är ett antalföretag och med dem äldre arbetskraft som får svårt att komma tillbaka iarbetslivet. har vi också en ökande arbetslöshet förtjänstemän. För att råda bot pä den arbetslösheten - och det är väldigt viktigtatt observera de svårigheter som tjänstemännen har räcker det inte medallmänna åtgärder för att fä i gäng hjulen i näringslivet. Det fordrassatsningar på att förbättra arbetsförmedlingen för tjänstemän, utbildningsverksamhetinom företagen, mera av personalpolitisk långtidsplanering samt en merayrkesanpassad och rätt dimensionerad grundutbildning. Socialdemokraterna harvarit ointresserade, vågar jag säga, av tjänstemännens belägenhet, och det ärallvarligt. För att få någon rätsida på svensk ekonomi och på deenskilda människornas ekonomi behövs det en annan skattepolitik - det trorjagatt mina resonemang med utgångspunkt i långtidsutredningen har visat. När man talar om skattesänkning är det viktigt att göraskillnad mellan skatteinkomster och skattesatser. För att klargöra denskillnaden kan man resonera på följande sätt. Lät oss tänka oss att en kommun som - det är ingetdåligt exempel, eftersom har väldigt hög skattesatser - skuUe ökaskattesatsen till . Då är det sannolikt att man skulle få så skralekonomisk utveckling i att det skulle bli mindre inkomster förkommunkassan och för de enskilda människorna i . Det är detta som är återvändsgränden i socialdemokratiskskattepolitik . Man har drivit upp skattesatserna så, att denekonomiska utvecklingen faktiskt har blivit sämre än den hade behövt bli. Manhar på det sättet motverkat syftet rned skatter. För syftet med skatter är juatt man skall ha pengar för att lösa gemensamma svårigheter. Men om man driverupp skattesatserna för högt, är det sannolikt att man får mindre pengar attklara sig med än man annars skulle ha. När vi framhåller detta brukar ni säga:Jaså, då rnäste talet orn att det skall löna sig att arbeta betyda att ni menaratt folk inte arbetar tillräckligt . Om vi återvänder till nyföretagandet, finner jag dettavara ett ganska svagt motargument. Om det skattemässigt sett är en så pressadsituation, är det klart att många som kanske går och bär pä goda idéer intebryr sig om att försöka förverkliga dessa, eftersom de säger till sig själva:Varför skall rnan ta alla risker, när ersättningen är så dålig? Det är ettexempel på att utvecklingen försämras, när det inte lönar sig att arbeta. Jagtror också, fru talman, att den brist som finns på högt utbildadarbetskraft också beror på den nuvarande skattepolitiken. Man frägai-sig varförman skall ta pä sig besväret med lång utbildning, om det ändå inte Den ekonomiska poUtiken m. m. Nr 108 blir någon ekonomisk ersättning fördet hela. I de vanliga inkomstlägena Måndaeenden innebär inte en löneökning att rnanfår någon ekonomisk förbättring, för 4 iuni1973 '' samlade verkningarna av erskattepolitik visar sig i höga marginal- Den ekonomiska poUtiken m. m. skatter,avtrappade bostadstillägg och annat. Det finns nrycket som är bra i den svenska ekonomin ochdärför skall vi, även orn vi nu har anledning att tala om det som är vrängt,för balansens skull påpeka också det som är bra. Vår valutareserv är t. ex.stor. Detta beror dock till en del på att vi i mycket hög grad har lånat iutlandet, men det beror också pä att importen har ökat långsammare än exporten.Men när valutareserven ökat pä det viset, beror det i hög grad pä att man inteklarat sysselsättningen i landet. Därför har folks möjlighet att köpa utländskavaror kanske varit lägre än den borde ha varit. Ett problem är de stigande priserna. Avslutningsvis skalljag säga, att jag tycker att regeringen tar för lätt pä inflationen. Man harsjälv bidragit till prisstegringarna genom att lägga på indirekta skatter ochman rycker på axlarna åt inflationen i detta utskottsbetänkande. Man nöjer sigmed att konstatera att prisstegringarna i varit låga i förhällande tillandra länders. Men, fru talman, detta är en ganska dålig tröst. Om vi serlängre tillbaka än enbart har kännetecknats av en höginflationstakt järnfört med andra länder. Detta har gällt . I den mån det i relativt sett inte varit lika illaställt beror det pä att vi här haft en mycket högarbetslöshet, vilket man inte haft på annat håll. Vad kan rnan göra för att rätta till priserna? En viktigsak är alt se till att det finns pengar hos dem som har möjlighet attrationalisera och bygga ut företagen. Om det blir möjlighet till detta, kan manklara högre löner utan att behöva höja priserna. För det andra krävs en skattesänkning,så att man undviker de kostnadshöjande krav på kompensation för skatten, somför närvarande reses på en rad håll. För det tredje skall man lita mera påkonkurrens och i mindre utsträckning pä olika selektiva ingrepp och regleringarsom socialdemokraterna försöker med. Här skulle jag vilja påminna om att föreställningen genom ett prisstopp skulle kunna komma någon vart inte är någon specielltgod idé. Ändå undrar jag om skulle vilja begagna detta tillfälleför att upplysa om huruvida socialdemokraterna för att låtsas vara handlingskraftigainför valdagen kommer att klämma till med någon sorts försök till utvidgatprisstopp . Det vore spännande att få höra vad haratt säga. hörde vi säga att vi inte kanvärja oss för inflationen utomlands. Det är en idé som socialdemokraternaförsöker framföra.