prot · FW0944 · 1973-12-31 00:00:00 — Det kommer vidare förslag om ettindustriverk, och man försöker på alla sätt ge den vanliga människan ökatinflytande över sin situation. När tar upp avskrivningsreglernaför företag och beskriver dem som någonting som verkligen gynnar storfinansen,kanske jag kan påminna om att då Wigforss 1947 lade fram sitt förslag omavskrivningsregler, hälsades det med glädje av det stora flertalet av dem somhar en socialistisk uppfattning såsom ett steg i riktning mot störresamhällsinflytande och bättre förhållanden. Och när målar helasamhället i mörka färger och säger att vi näsfan håller pä att gå under, villjag bara påminna om att folk trots nedgången i ekonomin köper färg-TV och Anslag till arbetsmarknad m. tn. Anslag till arbetsmarknad m. m. stereoanläggningaroch har åkt till utlandet mer än . Det är nog ialla fall inte sä mörkt som målar upp. Men, herr talman och ärade kammarledamöter, frågan om denfulla sysselsättningens samhälle har alltid sin aktualitet och kanske merän . Men det är inte därför att vårt samhälle har en lågsysselsättning. Vår sysselsättningsgrad är högre än de flesta länders i denindustrialiserade världen om den inte är allra högst. Vi har ensysselsättningsgrad på av befolkningen i åldrarna 15 till 64 årenligt befolkningsräkningen. När man talar om den höga arbetslösheten,beror det på att vi har helt andra ambitioner än vi hade för bara ett tiotal årsedan när det gäller sysselsättningen. jämför man på borgerligt håll dagens arbetslöshetmed 1930-talets, Vi som var unga då måste reagera mot detta. Vi vet skiUnadenmellan att gå arbetslös i ett borgerligt styrt samhälle och ett som präglats avarbetarrörelsens värderingar om trygghet och solidaritet. Allt detta innebär emellertid inte att vi påsocialdemokratiskt håll anser att dagens situation är bra. Vi måste skapa ettsamhälle, som ger möjligheter till arbete ät alla. Detta måste ske inte barafrån samhällets synpunkt utan än mer för den enskilda människans behov. Att haett arbete utgör för det stora flertalet människor en personlig tillfredsställelse,och det skapar harmoni. Men mitt uppe i den siffermässigt stora arbetslöshetenkan vi konstatera, att många industrier inte kan erhålla denarbetskraft som de efterfrågar, I lördagens tidning stod t. ex. att Trollhättanräknar med att anstäUa 2 500 nya arbetare och dänsteman , I massmediaredovisades att industrin fått en ordemppgäng mellan januari ochfebruari månader. Att sysselsättning skall skapas låter ju hoppingivande. Mennär dessa siffror omnämns i TV, blir man chockad. Det sägs då alt industrinnog måste ta emot invandrare för att kunna klara den ökning som förestår. Vadkan detta bero på? Ingen vet väl något med bestämdhet om orsakerna. Kanskeberor det på att man inte vill byta bostadsort eller att industrins arbetsmiljöoch stress gör att ungdomen över huvud taget inte vill söka sig till de ledigaplatserna. Är det bristen på företagsdemokrati och inflytande eller är detavsaknaden av utbildning eller någonting annat som är det avgörande? Jag kan inte ge något svar, men jag är övertygad om attjust sådana problem måste ställas i fokus i framtidens debatt. Vi vet attSverige måste förbli ett industrisamhälle. Industriproduktionen och exportenhar utslagsgivande betydelse för både sysselsättningen och möjligheten att göraframsteg. vet vi att antalet induslrisysselsatta ligger kvar påungefär oförändrad nivå, trots att produktionen ökar mycket starkt. För attskapa samma sysselsättningsgrad som det riksgenomsnitt som jag talade om ibörjan av mitt anförande, nämligen , måste man enligt beräkningar,byggda på de befolkningsramar som tog i samband medregionalpolitiken, skaffa fram mellan 82 000 och 235 000 nya arbetstillfällen.Tar man hänsyn till den avgång, som finns inom glesbygdsnäringarna, blirsiffrorna mellan 220 000 och 373 000 nya arbetstillfällen. Detta visar storleksordningen av de problem som vi har ivårt land. Det är en dålig tröst i sammanhanget att problemen kanske är ännustörre ute i världen. Att klara dessa problem genom att stoppa den s, k,strukturomvandlingen, dvs, att hålla tillbaka den ekonomiska tillväxten, kanaldrig vara en framtid för oss här i , De personer som talar om sådantär ofta desamma som påpekar att det är genom en ökad tillväxt som vi skallskapa ökad sysselsättning. Det går inte ihop. Naturligtvis måste vi även ha hög tillväxttakti vår ekonomi för att skapa förutsättningar för de reformer som vi villgenomföra på det sociala området, naturvården, sjukvården m, m. Därför tror jaginte heller det finns många som vill hejda en fortsatt effektivisering sominnebär att mänga tunga och smutsiga jobb kan ersättas med maskiner, att dåligaarbetsmiljöer kan ersättas av moderna arbetsplatser och att en ny teknik kananvändas som bl, a, ger möjligheter till bättre skydd för den yttre miljön. Dä får man emellertid också vara på det klara med att enny industriell teknik och organisation betyder att vi kan öka produktionen utanatt det leder till en lika snabb ökning av sysselsättningstillfällena. För densysselsättningen kommer då dänstesektorn och framför allt den offentligasektorn in i bilden. Ofta försöker man - gjorde det åstadkommaett motsatsförhållande mellan den industriella varuproduktionen och densysselsättning som den offentliga sektorn ger. Det gäller att komma förbi dennasyn och att väva samman de olika delarna av vår ekonomi på ett sätt som skaparen tiUräcklig, total sysselsättning och ger individen trygghet i arbetslivet. Häriligger en av den framtida sysselsättningspolitUcens kärnfrågor. Därmed, herr talman, är steget inte långt över tiU det mansysslar med i reservationen 1, som de borgerliga avlämnat i inrikesutskottet,nämUgen frågan om en arbetsmarknadsutredning som man vill kalla sysselsättningsutredning. Det framgår tydligt och klart inte minst av dagensdebatt - att sysselsättningsfrågorna i hög grad står i centrum för medborgarnasintresse. Så kommer otvivelaktigt att bli fallet under det närmaste året, ochså tUl vida kan man hålla med reservanterna om att vi behöver en debatt och attvi behöver vetenskapliga och andra undersökningar beträffandesysselsättningsfrågorna. Men det har kanske redan framgått av vad jag sagt, attskall vi föra en debatt om 1980-talets arbetsmarknad, kan vi inte göra det medså snävt perspektiv som man har i de borgerliga reservationerna. Vi kan intekomma ifrån problem som rör de grundläggande villkoren för svenskt arbete ochnäringsliv. Frågan är: Kan vi över huvud taget nå full sysselsättning med dentyp av biandekonomi som vi har ? Ett näringsliv förutsätter en kombination av arbetskraft,kapital och idéer. För att näringslivet skall vara effektivt fordras en ständiganpassning till nya produktionsmetoder och nya marknadsförutsättningar. Föratt möta dessa krav behövs åtgärder såsom vidareutbildning av arbetskraft,främjande av uppfinningar, t. ex. stöd tUl forskning, samt styrning viamarknadskrafterna eller pä annat sätt av kapitalresurserna till Anslag till arbetsmarknad m. m. 4 protokoll 1973. Anslag till arbetsmarknad m. m. de mestangelägna områdena. För mig är det uppenbart att debatten om 1980-taletsarbetsmarknad även måste inkludera faktorer som kapitalets roll och dentekniska utvecklingen i form av bl, a, innovationer. När det gäller dessa faktorer ger de senare årensutveckling anledning tUl en hel del eftertanke. Det fria näringslivet har inteförmått hålla uppe den investeringstakt som är nödvändig om vi skall hänga medi utvecklingen. Än mindre har det skapats nya arbetstillfällen i tillräckligutsträckning. Innovationstakten är låg. Det kan sättas i fråga om vårtekonomiska system är ändamålsenligt när det gäller förmåga och vilja tiUförnyelse. Den offentliga sektorn kommer att spela enallt större roll, om vi vill det eller inte viljan är ju beroende på vilkenpolitisk uppfattning man har. skrev i sitt uttalande omregionalpolitiken bl, a, följande: "Den industriellautvecklingen behöver därför stimuleras och sysselsättningen inom industrin återvändas uppåt. En väsentlig del av ansvaret för industriutvecklingen ochindustrisysselsättningen måste läggas på de privatägda företagen, som i dagäger av svensk industri. Om inte ett tillfredsställande resultat näsav privat industriutveckling bör detta vara en ytterligare anledning att intensifieraden stathga industriverksamheten," De borgerliga ledamöterna i utskottetreserverade sig för att de två sista meningarna skulle utgå. i har ju varit inne påsambandet mellan den ekonomiska politiken och arbetsmarknadspolitiken. är av det slaget att man måste ta med den i resonemanget kringen ny utredning. Om reservanterna är méd på denna linje skall vi kunnadiskutera mera konstruktivt om 1980-talets arbetsmarknad. En diskussion om degrundläggande villkoren för svensk ekonomi och svenskt näringsliv kan sedanlämpligen utvidgas att omfatta även de mera begränsade arbetsmarknadspolitiskafrågorna. Alt föra debatten från den mer begränsade utgångspunkt som anges imotionen kan inte vara riktigt. Mot den bakgrunden yrkar jag avslag på reservationen 1 omen ny arbetsmarknadsutredning. Det finns ju, herr talman, 16 ytterligare reservationervid detta utskottsbetänkande. När det gäller reservationerna 2, 3, 4 och 16kommer i att motivera utskottets skrivningar ochförslag. Jag kommer därför inte att beröra dem här. i har stigit upp här och talat omcenterpartiels stora krav. Det är väl ingen som har undgått att lägga märketill deras annonskampanj om att de vill skaffa 100 000 nya jobb. också tagit upp detta i de allmänna debatter som har förevarit här. Det är självklart att man med verklig spänning tar del avdet här utskottsbetänkandet för att se vad vill göra på arbetsmarknadspolitikensområde för att skapa de här jobben. Vad möter dä den intresserade läsaren ochden arbetslöse? Jo, följande frågor där ledamöter i utskottetär reservanter, ensamma eller i lag med övriga borgerliga ledamöter:företagsutbildning, arbetsmarknadsutbildningen som regionalpolitiskt medel,eliminering av flyttningsbidragens koncentrationsfrämjande effekt,näringshjälp till jordbrukare. Jag vill fråga talesman, iTvärålund: Hur många arbetstillfällen skapas genom företagsutbildningen? Vi harvisst diskuterat denna fråga tidigare. Låt mig nu bara peka på att det bedrivsen viss sådan utbildning genom femkronan som utgår som bidrag vid anställningav ungdom och kvinnor. Saken är också föremål för utredning i kommittén föröversyn av arbetsmarknadsutbildningen, som har att utreda frågan om samarbetemellan arbetsmarknadsmyndigheter och företag när det gäller utbildning, Uksomkostnadsfördelningsfrågorna i detta sammanhang. Utskottets ordförande har ställt en fråga tillinrikesministern om detta spörsmål, och jag skall inte längre uppehålla mig viddet. Hur många arbetsplatser skapas genom att inskränka påflyttningsbidragen? Hur skall de 2 500 platserna i tillsättas,i ? Arbetsmarknadsutbildning som regionalpolitiskt medel hur många arbetsplatser skapar den? Det är en annan fråga sorn jag vill ställa i dettasammanhang; Är det meningen att utbildningen helt och hållet skall anpassastill det näringsliv som finns på orten? 1 så fall lämnar jag in en bestämdprotest. Jag försökte i den regionalpolitiska debatten få svar frånherr NUsson i på en fråga, men denne undvek då debatt. Jag anfördeföljande citat ur en studiehandledning, som kommit till användning inomcenterpartiet, nämligen bok - decentralisering;"Skolan ger nämligen den lokala befolkningen en utbildning som det äromöjligt att få användning för i lokalsamhället. Utbildningen i lokalsamhälletbör alltså huvudsakligen inriktas på utbildning i de verksamheter som kanfinnas på orten," Är det verkligen meningen att vi skall gå tUlbaka tillatt ungdomen inte längre skall ha en chans att utbilda sig i det yrke som deönskar? Är också och med på att vi skall skapa enarbetsmarknadsutbUdning avsedd bara för den lokala orten, utan att ge dem somfått en dålig grundutbildning en möjlighet att skaffa sig det yrke som de villha? Och vad är del för ökat anslag föreslår idetta ärende? Jo, det är . Om man utgår från att varjearbetsplats kostar , räcker detta belopp för att skapa 50 nyaarbetsplatser. Jag tror att dessa proportioner är ganska viktiga vid enjämförelse mellan å ena sidan viljan hos en socialdemokratisk regering och ettsocialdemokratiskt parti och å andra sidan munväder.Centerpartisterna vill att vi skall skapa 99 950 arbetsplatser genom eneffektiv arbetsmarknadspolitik, och sedan skall de sörja för de 50 sista. Detär vad det är fråga om. Vad övriga partier beträffar finns det reservationer frånfolkpartiet, som faktiskt i viss mån har en anknytning tUl vpk när det gällerde inkomstprövade utbildningsbidragen. Låt mig konstatera att vi harinkomstprövning även på andra områden i vårt samhälle. Vi har det när detgäller det studiesociala stödet, studiemedel och studiehjälp, förmåner som ärinkomstprövade mot makes inkomst. De är faktiskt hårdare inkomstprövade än andraförmåner, och i realiteten betyder ett slopande av inkomstprövningen i nämndasammanhang att grundbidraget, som är , skulle höjastill . Anslag till arbetsmarknad m. m. Anslag till arbetsmarknad m. m. Inget av partierna har tagit upp kostnadsaspekten. Dennareform kostar , och det beloppet skall kanske vid enprioritering ställas mot den beräknade kostnaden för de i propositionenföreslagna höjningarna av grundbidrag och traktamente vid utbildning utanförhemorten, nämligen . Då jag ser att min tid rinner i väg, skall jag stanna viddetta när det gäller den saken. Ett annat intressant inslag från ärdiskussionen om indexreglering. Jag höll nästan på att säga att detta harblivit något av ett partiprogram för . Man kan ibland fråga sig hurdet skall samhällsekonomiskt. vill indexreglera skatterna,vilket är detsamma som att skatterna inte skall stiga. Men vill manäven indexreglera förmånerna, och det är ju detsamma som att utgifterna stigerför samhället. Man skall dock när det gäller de bidrag som folkpartietvill ha indexreglerade notera att dessa har stigit i takt med denpenningvärdeförsämring som skett. Anledningen till att vi går emotfolkpartiets krav - det har vi ju framhållit så - är att vi villha handlingsfrihet att prioritera angelägna krav i detta sammanhang. Jag viU tUl slut, herr talman, något gå in på det ämne somherr Lorentzon uppehöll sig vid, nämligen de skyddade verkstäderna. Avstyrkandetav vpk:s reservation är inte betingat av ett ointresse för det problem som herrLorentzon tog upp. Men jag tycker att han använde en vokabulär som man inte börtUlgripa när han talar om att ifrågavarande personer förvisas tUl skyddadeverkstäder, att de gör ett sämre jobb osv. Motionärerna tar upp principiella frågor beträffandeverksamheten vid de skyddade verkstäderna. Utskottet har inte velat tillmötesgåmotionärernas önskemål, eftersom dessa frågor, om inte alla så dock väsentligadelar av dem, har behandlats i betänkandet Skyddat arbete, som efterremissbehandling nu är under regeringens prövning. Motionärerna trycker särskilt på behovet av meningsfulltarbete för att, som de menar, förbättra de skyddade verkstädernas status somarbetsplatser. Där är vi fullständigt överens, men när man sedan i nästa meningbodar tala om att i det här landet är legoarbete någonting diskriminerande, dåmåste jag protestera. Det är inte bara de som arbetar på de skyddadeverkstäderna som då kommer in i den bUden, utan också aUa de som runt omkring ivårt land hjälper till att tillverka Volvobilarna, de som jobbar för , LMEricsson, ASEA och aUt vad de heter. Det kan inte anses diskriminerande, varesig man jobbar i skyddad verkstad eller någon annanstans. Alla som gör eninsats i samhället - var det än är - utför ett meningsfullt arbete, och därförskall vi inte klassa ner någonting i det här sammanhanget. När det gäller huvudmannaskapet kan man ha ohka meningar.Utredningen om skyddad sysselsättning föreslog pä sin tid att landstingenskulle bli huvudmän. har ärendet remissbehandlats, och frågan har stäUts påsin spets genom att och förordar statligthuvudmannaskap. Det innebär att kommer att få den här frågan underprövning; den är aktualiserad. Vi har ett intresse av att göra det bästa möjliga av de skyddade verkstäderna.Där finns inget motsatsförhållande, men utskottsmajoriteten anser att detmesta är aktualiserat. Med detta ber jag att få yrka bifall tillinrikesutskottets hemställan på samtliga punkter. i (fp) kort genmäle: Utskottets vice ordförande mig något i sitt inlägg, när han som han talade omplanerna inför 1980-talets arbetsmarknadspolitik ifrågasatte helabiandekonomin. Tycker verkligen att erfarenheterna av denstatliga dirigeringen är sådana att han vill förorda något annat system? sade också att här kommer från och talar som vanligt om den selektivaarbetsmarknadspolitiken. Jag vill säga att vi är inställda på att denselektiva arbetsmarknadspolitiken skall komplettera den generella. Man kan juställa frågan, om insatser som står till förfogande för alla företag som villanvända dem ändå inte har en dragning åt den generella typen: femkronan, som vitalat om. och som vi återkommer till, och det 40-procentigaavdraget för löner till byggnadsarbetare. Jag kan ju påminna omhur hårt vi från vårt håll har drivit motståndet mot löneskatten, som ju har enoerhörd betydelse för arbetslöshetssituationen. Det måste väl ändå vara en generellåtgärd. yrkade avslag på trepartireservationen omsysselsättningsutredning, men jag vill säga att det finns en formulering pä s,10 i betänkandet som ändå ger en förhoppning för framtiden om att regeringenkommer att ändra sig och gå med på vårt förslag. Jag har tidigare påmint om att vi föreslog enmycket välbehövlig personalförstärkning vid arbetsförmedlingarna med 100tjänster, och jag har sagt att jag är lUlfredsställd över att vi har fåttden förstärkningen. avslog vår reservation med ungefär sammamotivering som utskottet nu använder när det gäller sysselsättningsutredningen,och jag noterar en mening på s, 10 där det står: "Sammanfattningsvis villutskottet alltså inte för dagen förorda att en utredning av det slag somföreslås i motionen tillsätts," Både vissa avsnitt i anförande och dennaformulering i utskottets betänkande tyder på att även detta vettiga förslagsannolikt vinner gehör ett annat år. i (c) kort genmäle; underströk den högasysselsättningsgrad vi har i vårt land - . Det är riktigt, och detbör naturligtvis tas in i diskussionen om sysselsättningen i vårt land. Vi haremellertid haft praktiskt laget stagnation med mycket liten tillväxtav nya arbetstillfällen. Och ett faktum är att finansplanen förutser attsysselsättningen under nästa budgetår skall minska mätt i tid.Ett annat faktum är att sysselsättningen inte ökar i takt med konjunkturstegringen.Detta är mycket illavarslande för framtiden när det gäller sysselsättningen häri landet sysselsättningen för dem som är arbetslösa, sysselsättningen föralla som önskar komma in på arbetsmark- Anslag till arbetsmarknad m. m. Anslag till arbetsmarknad m. m. liksom finansministern tror inte påsamhällets möjligheter att åstadkomma 100 000 nya arbetstillfällen genomstimulansåtgärder. Tror man inte på det blir det givetvis inte heller möjligtatt förverkliga det. talade , liksom finansministern underfinansdebalten, mycket envetet emot möjligheterna att fä till stånd 100 000 nyaarbetstillfällen och redovisade samma mycket fyrkantiga och orealistiska kalkylöver kostnaderna. Precis som om dessa herrar inte vet om att det finns enoutnyttjad kapacitet i vårt näringshv, med vars hjälp det inte kostar 100 000kronor för varje nytt arbetstillfälle man ökar sysselsättningen med! Det kan ide flesta fall vara fråga om en liten marginalkostnad. Jag har sagt i mitt tidigare anförande att det inte räckeratt vi år ökar anslagen till . I det uttalandetligger ingen nedvärdering av verksamhet. Det ärviktigast att människor har sysselsättning i det så att säga ordinariearbetslivet. Det är på den punkten som inte regeringen och regeringspartiet villsatsa för att åstadkomma fler nya arbetstillfällen, vilket är - det vill jag änen gång hävda - en av 1970-talets största politiska uppgifter. Men det verkarsom om regeringen har blivit paralyserad på något sätt och inte anser detmöjligt att komma till någon lösning av svårigheterna. tecknade något slags vrångbild av vår synpå arbetsmarknadsutbildningen. Jag känner inte alls till den bild som han målarupp. Däremot tycker jag att det är alldeles givet att arbetsmarknadsutbildningenbör inriktas sä att den motsvarar arbetsmarknadens behov i olika delar avlandet. Finns det behov av sysselsättning i och behov av utbUdning sompassar denna sysselsättning skall givetvis arbetsmarknadsutbildningen inriktasåt detta håll. HerrLORENTZON (vpk) kort genmäle: När anklagar mig för att målai svart måste han minst sagt vara färgblind. Jag log nämligen inte upp fråganom arbetslösheten och sysselsättningssvårigheterna här i landet, utan jaghänvisade till att en talare kommunisterna i interpellationsdebattenkommer att ta upp de problemen. Jag förmodar att kamrat , somsitter här i kammaren, kommer att använda de breda penslarna. Men man behöverinte svartmåla därför att man skildrar läget som det i verkligheten är. Så fort man talar med någon från-regeringspartiet omgåvorna tUl storfinansen, är det som om man trampar på mycket ömma liktornar.Vad jag sade i mitt anförande och vad jag ansåg vara det väsentligaste var attdet privata näringslivet inte hade klarat sysselsättningen i detta land utanatt samhället måste träda till. Efter att ha anklagat mig för att ha målat isvarta färger säger själv att det privata näringslivet inte harlyckats; den offentliga sektorn kommer att spela en betydligt större roll ifortsättningen. Han understryker ju bara vad jag har sagt. Vi är i det fallethelt överens. Det är bara det att jag inte sätter så stor tro till vad herrFagerlund säger - förlåt att jag uttrycker det så - om att vi kanske inte kanlita till biandekonomin i fortsättningen, som ju ändå är enideologi hos socialdemokratin här i landet. När ni avsvär er den, gratulerarjag er - då är vi på samma frontlinje. köper svenska folket färg-TV som ,sade . Det tror jag alldeles säkert. Den mördande reklam somfinns i snart sagt vade tidning vi slår upp måste naturligtvis påverka detsvenska folket att köpa färg-TV, även om man inte har råd tUl det. Men då fårman tillbringa tiden hemma , och man har inte råd till några andranöjen. Varför talade bara om ? reserfolk till i stället. Så den socialdemokratiska regeringen har ju lyckatsmycket bättre än framställer det. Anslag till arbetsmarknad m. m. () kort genmäle: vice ordförande, herrFagerlund, tyckte inte om de siffror som jag nämnde då det gälldearbetslöshetsstatistiken, I remissdebatten ville statsministern göragällande att antalet sysselsatta här i landet avsevärt hade ökat. Jag var inteövertygad om att det förhöll sig sä, och därför har jag begärt siffror och fåttdem. De bekräftar att statsministern hade vilseledande siffror. Faktum är attde sysselsattas antal 1972 var 3 860 000, 3 800 000 och ifebruari 1973 3 790 000 allt enligt . De visar enminskning av de sysselsatta. fick jag också siffrorna för den öppnaarbetslösheten som var 126 000 och för den dolda arbetslösheten som var 77 000,Antalet latent arbetssökande var 97 000, Vi är alltså där redan uppe i 300 000.Därtill kommer de som är på omskolning, i beredskapsarbete och i arkivarbete.Det blir tUlsammans 407 000. Omskolning är i de flesta fall, , en följdav att vederbörande har blivit friställd av en eller annan anledning. Ochmålsättningen är ju också att omskolningen skall leda till en ny placering inomproduktionen. Så långt är vi väl överens, ? Jag nedvärderar intedessa människor eller deras insatser i beredskapsarbetena, lika litet som jagnedvärderar dem som är sysselsatta inom omskolning eller annat av AMS ordnatarbete t, ex, arkivarbete.