prot · FW0965 · 1973-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för . Ang. skatteunderlaget i kommuner med många fritidsfastigheter § 2 Ang. skatteunderlaget i kommuner med mångafritidsfastigheter Herr finansministern erhöUordet för att besvara i (c) framställdainterpellation, nr 54, och anförde: i har frågat mig, om jagobserverat konsekvenserna för skatteunderlaget i de kommuner som har ett stortantal fastigheter ägda av personer bosatta i andra kommuner utav reglerna för utnyttjandeav grundavdrag vid taxering även i annan kommun än hemortskommunen, och vUkaåtgärder jag i så faU avser att vidtaga. Den berörda avräkningsregeln tiUämpas i förhåUandevis fåfall. Det gäller i stort sett 30 000 eller av totaU ca 500 000fritidsfasligheter i utbokommuner. HärtiU kommer att flertalet berörda kommunergenom skatteutjämningssystemet regelmässigt fått kompensation för detskatteunderlag som faUit bort på grund av avräkningsregeln. Rätten att avräkna grundavdrag iutbokommun har sålunda ringa betydelse för kommunerna och torde inte förnärvarande motivera särskilt ändringsförslag tiU . 1972 årsskalteutredning är naturligtvis oförhindrad atl pröva frågan om förhållandenaföranleder liU det. HerrMATTSSON i (c): Jag ber alt få tacka finansministern för svaret. Turismens kommunalekonomiska konsekvenser är en ofta ochintensivt diskuterad fråga. Flera utredningar har ulförts i olika delaravlandet för atl försöka klarlägga den. a. och Bohuslänslandsting utfört utredningar inom tre kommuner i länet. Det enda gemensamma för dessa utredningar är att mankonstaterar svårigheten alt kunna ge ell klart besked på frågan, om dekommunala organens kostnader för dimensionering av olika delar av den kommunalaservicen uppvägs av motsvarande kommunalskatteinkomster av de olika formerna avfrhidsverksamhel. I har dessa frågor också aktualiserats genommolionskrav på att kommunalskatten enligt ett visst system skulle fördelasmeUan fritidskommunen och hemortskommunen. har inle ännu ansett delvara berättigat att pröva sådana metoder utan hänvisat tillskatteutjämningssystemet. För min del anser jag det nödvändigt att komma framtiU bättre skatteinkomster för fritidskommunerna, eftersom den 10 aprU 1973 Ang. förslag från samarbetsorganet för bekämpning avnarkotikamissbmk det ärangeläget all de attraktiva fritidskommunerna ser all en utveckhng inomfritidssektorn också kan vara ekonomiskt positiv för kommunen. Det är därför oroande atl grundavdragsreglerna kan medföraförlust av skalleunderlag genom atl garantibeloppet för fastighet kan utjämnasmot inkomst i annan kommun. Visserligen är det riktigt atl fritidskommunernahittUls haft så låg skattekraft atl de regelmässigt erhåUit tillskjutetskatteunderlag och alt detta därför inte haft direkt effekt. Men om man tänkersig alt utvecklingen är så positiv i en frilidskommun alt dess egen skattekraftöverstiger det procenttal med vilket den får kompensation, då skulle reglernaslå igenom med förlust av skatteunderlag som följd. I propositionen om nya skalteutjämningsregler föreslås attinkomsten av fritidsfastigheter skall ligga utanför det övriga skatteunderlagetoch inle reducera kommunalskatten. När denna välkomna ändring av bestämmelsernaträder i kraft får vi en positiv effekt för kommunerna. Men kommer deförhåUanden jag påpekat i interpeUationen atl synas ännu tydligare och minskaeffekten av de ändringar som är föreslagna i propositionen om nyaskalteutjämningsregler. Man måste också räkna med, atl när bestämmelsernaupptäcks kommer man alt i de famUjer där endera maken saknar inkomst all setill all fastigheten skrives på denne. Även om det enligt finansministerns svarskuUe röra sig om ett begränsat antal fastigheter och om ett begränsat antalfaU, så kan det bli fråga om ett stort antal fall i de särskUl utprägladefrilids-kommunerna. Det finns i mitt län exempel på kommuner som snart har hkamånga fritidsfastigheter som helårsfastigheter och där underlaget frånfritidsfastigheterna är en rätt avsevärd bit. Jag kan förstå alt man inte kan vidtaförändringar för alt komma till rätta med delta. Därför noterar jag medtillfredsställelse att finansministern anser all skatteutredning äroförhindrad att pröva denna fråga. Jag hoppas atl utredningen också kommer attta upp den och undersöka möjligheterna atl gardera fritidskommunerna mot dessanegativa effekter. Överläggningen var härmed slutad. §3 Ang. förslag frän samarbetsorganet för bekämpning av narkotikamissbruk Herr statsrådet erhöU ordet för att besvara fruKristenssons (m) framsläUda interpellation, nr 26, och anförde: har frågat mig om jag villlämna en redogörelse för den verksamhet som samarbetsorganel för bekämpande avnarkotikamissbruk bedrivit och de förslag till åtgärder som samarbetsorganetavgivit. antog under stor enighet riktlinjerför bekämpandet av narkotikamissbruket. Därvid beslutades bl. a. att vården avnarkotikamissbrukare skuhe anordnas inom ramen för nuvarande socialvård ochsjukvård och atl vårdorganisationen borde utformas som en vårdkedja,innefattande uppsökande verksamhet, öppen och sluten vård, fortsatt behandlingoch eftervård. fattade beslut om en särskildnarkotikastrafflag. TiU grund för beslut låg en proposition, varsförslag i sin tur grundade sig på det arbete som utförts inom dåvarandemedicinalstyrelsens narkomanvårdskommitté. Narkomanvårdskommitléns förslaghade dessutom varit föremål för en omfattande remissbehandling. När sam arbetsorganet inrättades somett led i regeringens tiopunktsprogram för en bred offensiv mot narkotikamiss bruket, var följaktligen de grundläggande rikthnjerna för samhällets narkotUcapolitik redan uppdragna. Samarbetsorganets huvuduppgift blev att samordna myndigheternas insatser på narkotikaområdet. Detta markerades också genom samarbetsorganels sammansättning. Ledamöter blev cheferna för de centrala ämbetsverk som närmast berördes av narkotikafrågan samt förbundsdirektörerna i och . ' Samarbetsorganet har inte någon självständigbeslutanderätt, utan besluten i olika frågor ankommer på vederbörandemyndigheter. En av samarbetsorganets viktigaste uppgifter har varit attstimulera de olUca samverkande myndigheterna tih egna insatser. Den verksamhetsom myndigheterna bedrivit på narkotikaområdel har i olika sammanhangredovisats för bl. a. i samband med tidigare interpeUations-deballer.Det är av naturliga skäl inte möjligt att direkt peka ut vad samarbetsorganetinitierat som myndigheterna inle skulle ha tagit initiativ tUl på egen hand,men den samfäUda uppfattningen bland samarbetsorganels ledamöter är atlorganels arbete haft en betydande del i myndigheternas ökade aktivitet pånarkotikaområdet efler . En viktig uppgift för samarbetsorganet har varit atlkontinuerligt föha utvecklingen på narkotikaområdet. Genom återkommandelägesrapporter har del varit möjhgt att fortlöpande hålla statsmakterna och dedeltagande myndigheterna underrättade om situationen. Ett väsentligt led idenna uppföljning utgör de frekvensstudier över narkotikamissbruketsutbredning inom olika befolkningsgrupper som görs av mihtär-psykologiskainstitutet, , , universitels-kanslersämbet ochkriminalvårdsstyrelsen. En annan uppgift som särskilt hafthög prioritet har varit informationsfrågorna. Samarbetsorganel har en särskUdarbetsgrupp för informationsfrågor. Den har utarbetat två faktasamlingar omnarkotika och narkomani och initierat information i narkotika-frågangenom radio och TV, inom skolan, via till de olika lokala ochregionala instanser som svarar för narkomanvården och via liUullandsresenärerna. En annan betydelsefuU uppgift som tagit åtskilligt avsamarbetsorganets tid har varit all bidra med underlag för och diskuterautformningen av de förslag på narkotikaområdel som lagts fram under de senasteåren. Slutligen viU jag nämna samarbetsorganets befallning meddet internationella samarbetet. Även på detta område har sam arbetsorganetfungerat som samordnare av de olika insatser som gjorts. I del internationeUasamarbetet på narkotikaområdel har som bekant den lOaprU 1973. Ang. förslag från samarbetsorganet för bekämpning av narko tikam issbmk Ang. förslag från samarbetsorganet för bekämpning avnarkotikamissbmk Detta samarbete har redan givit vissa resultat av storbetydelse för möjligheterna atl komma till rätta med narkotikamissbruket ivårt land. Jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min fråga. När vi diskuterade narkotikafråganställde jag en konkret fråga tiU statsrådet , nämligen: Vad gör egenlhgenSBN? har regeringen genom en presskonferens informerat om atl detskall bildas ett centralt råd för brottsbekämpning. I samband med att delcentrala rådet bildas är avsikten att samarbetsorganel för bekämpande avnarkotikamissbruk skall upphöra, och då kanske det är ännu mer befogal allåterkomma med frågan: Vad har då egentligen SBN gjort ? Frågan kan vara motiverad därför att vid aUa de tillfällendå vi har diskuterat narkotikafrågan i har viregelmässigt från det ansvariga statsrådet, i det här fallet statsrådet ,fått höra att vi har ju ändå samarbetsorganet för bekämpande av narkotikamissbruk.Det är ell organ som noga följer verksamheten, och vi kan förlila oss på altdet kommer att göra allt vad som står i dess makt för att vrida utvecklingentill någonting gott. Därför var jag Utet spänd på den här redogörelsen, om vinu verkligen skulle få reda på vad SBN i själva verket har uträttat. Men jagvill genast säga, herr talman, atl jag kan egentligen inle finna någontingsärskilt konkret i detta svar. Det enda som är riktigt konkret och det ärnågol som ledamöter inte har varit okunniga om - är de tvåfaktaskriflerna om narkotikamissbruket, och de presenterades ju i SBN :sbarndom så att säga. nämner herr statsrådet narkomanvårdskommitténs förslag.Det hör ju till att man nämner alla de här sakerna när man svarar påinterpellationer om narkolikafrågan. Jag känner igen den här uppräkningen fråntidigare interpellationssvar. Men fortfarande påstår jag gentemot vadstatsrådet här säger att när narkomanvårdskommiltén presenterade sitt förslagvar betänkandet i själva verket redan överspelat. Regeringens tiopunktsprogramkom ju innan narkomanvårdskommitléns belänkande lades fram. Dessutom harnarkomanvårdskommitténs förslag över huvud taget inle varit föremål för någonbehandling här i . Men om det nu är meningen att narkomanvårdskommitténsförslag skaU lända tUl efterrättelse måste man ju ställa sig frågan: Hur har dåinformationen skett till de berörda som skaU tUlämpa dessa regler? Man kan juinle gärna räkna med all de skall läsa del här digra betänkandet. Då kommer jagöver till en annan lång lidandets historia, som har sin rot i socialstyrelsensråd och anvisningar till de berörda myndigheterna när det gällernarkomanvården. Herr statsrådet känner liU denna fråga lika bra som jag och vethur som den har tagils upp. förutsattenarkomanvårdskommittén att skulle utge sådana anvisningar. Påhösten 1971 meddelade statsrådet alt då hade fåttbakgrundmaterial som skulle göra del möjligt att presentera en sådanvägledning. socialstyrelsenför alt den inte hade gett ut råd och anvisningar för narkomanvården, frågadejag statsrådet när man kunde räkna med att sådana häranvisningar skuUe komma. Jag fick del beskedel atl förraåret kunde man förvänta dem. De kom inle då, men del må vara hänt, de kom ibörjan på januari, och det är ju inte så mycket att säga om det. Om del hadevarit råd och anvisningar för narkomanvården. Jag har tagit mig friheten att la med mig de här s. k.erfarenheterna och rekommendationerna från om hur de skaU förfarasom skall behandla narkomaner. Det är två digra betänkanden på sammanlagt 350sidor text. Det skaU man tro att sjukvårdshuvudmän, sociala myndigheter ochfältassistenter skall kunna sitta och läsa för atl få någon uppfattning om hurde skaU vårda narkomaner. Det tycker jag är helt orealistiskt. Jag vUl återigenerinra om att i utgav Sundhedsslyrelsen kortfattade råd ochanvisningar på ungefär sex sidor till berörda parter om hur narkomanvårdenskulle bedrivas. Ett stort problem och det var väl egentligen för attförsöka lösa det problemet som SBN bildades - är ju att få tUl stånd samordningav olika myndigheters insatser i narkotikabekämpningen. Herr statsrådet sägeregentligen ingenting i sitt svar om huruvida han upplever det så att SBN gjortnågon insats på detta område. Jag skulle vilja fråga herr statsrådet: det nuså all situationen blivit bättre? Enbart den omständigheten att några generaldirektörer,som representerar olika myndigheter vilka sysslar med dessa frågor, träffas engång i kvartalet kan ju inte föra samarbetsfrågorna närmare sin lösning utandel behövs ju, som SBN själv har sagt, initiativ till konkreta åtgärder. Menhar det kommit några sådana initiativ? SBN har ju själv i sin faklasamling sagtatl man kommer att ta upp frågan om hur del lokala samarbetet mellan olikamyndigheter och organisationer skall bedrivas. Jag viU fråga vilka konkretaåtgärder det har lett till. I varje fall vUl jag vitsorda, herr talman, alt jag undermitt arbete i brollskommissionen upplevde dessa sam arbetsfrågor, exempelvismellan polis och socialvärdande myndigheter, som ett mycket stort problem. Detförvånar mig atl del fortfarande skall behöva vara det, ty som jag ser det ärdet naturligt alt polis och socialarbetare samverkar. Å andra sidan kan jagkanske förstå atl socialarbetarna ibland tycker all del är pinsamt medsampatrullering med poliser när de inle vel vad de skall göra med alla deutslagna narkomaner som de hittar i knarkarkvartarna. Det skall man inte lasta socialarbetarnaför kanske inte ens barnavårdsnämnderna, även om jag ibland brukar säga elloch annat också om någon - ulan , som inte gerut anvisningar om hur verksamheten skall bedrivas. Jag vUl, herr talman, istället ytterst lägga skulden för detta på samarbetsnämnden förnarkolikabekämpning. För vem har haft möjligheter atl åstadkomma en sådansamordning mellan myndigheterna om inte statsrådet själv i spetsen fördetta samarbetsorgan? Men ytligt sett kan jag inle se att någonting konkret hargjorts. Det kommer i varje faU inte fram någol av svaret. Därför skulle jagverkligen vilja be statsrådet alt tala om för mig i vilket hänseende man harfrämjat Ang. förslag från samarbetsorganet för bekämpning av narko tikam issbmk 6 protokoU 1973. Ang. förslag från samarbetsorganet för bekämpning avnarkotikamissbmk denvikliga uppgift som SBN ändå haft, nämligen atl försöka förbättra samarbetetmeUan olika berörda myndigheter. Jag kanske också kan nämna att jag var uppe i ennorrländsk stad för ett litet tag sedan, och där sade man liU mig att man förnågra år sedan hade betydande bekymmer med narkotikamissbruk och med däravföljande brottslighet. Då bestämde sig samthga berörda myndigheter, från polistUl socialvårdande myndigheter och sjukvårdsmyndigheter, för atl diskuteraigenom vad man skuUe göra. Man kom fram tUl gemensamma lösningar, och ärsituationen väsentligt bättre i denna hUa stad. Jag menar att om man hade haften sådan målsättning också på högsta nivå, torde mycket ha kunnat åstadkommas. Herr statsrådet går sedan över till den andra uppgift somsamarbetsorganel skulle ha, nämligen att kontinuerligt följa utvecklingen pånarkotikaområdet och alt ta in återkommande lägesrapporter. vih jag intepåstå alt herr statsrådet gör gäUande atl del är ni på SBN som har initieratMPL.s utredningar, de undersökningar som gjorts inom osv.Det är det väl egentligen inte, eftersom mililärpsykologiska institutet jubörjade med sina undersökningar om narkotikamissbrukets omfattning.Men jag skulle viha fråga statsrådet som har haft tillgång till informationernai detta avseende: Hur många narkomaner finns det i inte iexakta siffror men på ett ungefär och hurudan är fördelningen mellan störrestäder, mindre städer och landsbygd? Del görs ofta gällande i debatten attnarkotikamissbruket huvudsakligen är ett storstadsproblem - jag har bestrittdetta , men man bör inom SBN ändå genom lägesbeskrivningarna ha fått enungefärlig uppfattning om hur missbruket ser ut , vilken omfattning dethar och var någonstans man kan hitta narkotikamissbrukare. Jag sade i början att de här två faklasamlingarnaegentligen är det enda konkreta man utåt har kunnat få reda på av SBN:sverksamhet. När de presenterades kritiserade vi dem faktiskt här i rUcsdagen,bl. a. därför att man i den ena skriften bland organisationerna över huvudtagel inte nämnde all del finns nykterhetsorganisalioner och religiösa organisationersom har gjort betydande insatser när del gäller narkotikamissbruket och ändåskulle den här faklasamlingen vara någorlunda fuUständig. Jag skall kanske inle upprepa det som jag brukar säga omalt skrifterna också utgår från den s. k. symtomleorin dvs. att narkotikamissbruketalltid börjar med sociala missförhållanden - för vi känner varandrasståndpunkter här, statsrådet och jag. 1 slutetav svaret säger statsrådet; "Ytterligare en betydelsefuU uppgift .som tagitåtskUligl av samarbetsorganets tid har varit att bidra med underlag för ochdiskutera utformningen av de förslag på narkotikaområdel som lagts fram underde ." Del är bra att man har använt SBN till det, men jag skulleviha fråga om man egentligen behöver ha etl särskilt organ på så hög nivå föratt få fram underlag för regeringens propositioner. Jag trodde alt det exempelvisingick i sekreterarens i SBN normala uppgifter som rättschef isocialdepartementet att la erforderliga kontakter för alt skaffa fram underlagför förslag lUl propositioner. Men när man nu ändå hade organet var del välnaturligt att man passade på atl samråda, också om de här frågorna. TUl slut det internationella samarbetet. Det är väl mångagoda krafter som har samverkat inom det området, och jag skall inte bestridaalt SBN möjligen har haft en viss mission att fylla i det hänseendet. Jag villi det här sammanhanget också nämna den framställning som riksdagsman m. fl. riksdagsmän stäUde sig bakom, bl. a. när det gäUde att förmåHolland atl införa en annan ordning. Jag har tidigare tUlskrivit rikspolischefenpersonligen en stor del av äran av att det har blivit bättre i fråga omholländarnas syn på narkotUcafrågan. Jag skall sluta, herr talman, med att fråga statsrådet ensak. När SBN hade startat höUs en presskonferens det var i slutet av maj1969 och då sade statsrådet enligt tidningsreferat, atl den öppnanarkotikahanteringen är borta, att langningen i skolorna är borta, attlangningen inom den slutna fångvården har man kommit tUi rätta med, attframgångar också nåtts när det gäUer narkotikaproblemen inom den öppnafångvården och att krissituationen för den direkta narkomanvården är mindreuttalad. Jag undrar om statsrådet anser att läget nu har blivit ännu bättreeUer hur han annars bedömer situationen mot bakgrund av den ganska optimistiskaton som präglade den här presskonferensen. När nu SBN kommer atl dö en död, om inte i skönhet så ivarje faU i tysthet, tror jag inle att del egentligen finns så många sörjande,men en from önskan kanske man vågar uttala. När det centrala rådet , vad jagförstår, skaU förutsättas ta över en del av de uppgifter som SBN i varje fallskulle ha, hoppas jag all rådet kommer all bestå av folk på något lägre nivå och det kommer det väl att göra , av personer som har tid och intresse ochmöjligheter att verkligen komma med konkreta förslag som kan föra utvecklingenframåt. Med detta,herr talman, ber jag att få tacka statsrådet för svaret. Ang. förslag från samarbetsorganet för bekämpning avnarkotikamissbmk Jag hade en liten aning om atl debattenskulle ta den här vändningen. frågar i sin interpellation omjag viU redogöra för samarbetsorganels, SBN.s, verksamhet och de förslag tiUåtgärder som samarbetsorganel har avgivit. Men i sitt anförande vidgadehon högst väsentligt frågesläUningen tUl att egentligen avse allt mellan himmeloch jord som har med del stora frågekomplexet narkolikasmuggling ochnarkotikamissbruk atl göra. Om vi först skall ta detta med samarbetsorganet och dessfögderi så må ju sätta sina betyg och uttala sina omdömen omvad det har betytt eher inle betytt. Del framgår väl av min redogörelse att detaldrig har varit tanken att detta organ skulle synas så förfärligt mycket,eftersom det inte har haft några så stora självständiga funktioner. Det varinte meningen att del skuUe sättas i myndigheters stäUe och besluta saker ochting. Det har inte heUer varit meningen att SBN skulle fungera som något slagspressure group på regeringen. Det har varit meningen att det skulle vara enform för att samordna, i första hand på det centrala planet. den 10 aprU 1973 förslag från samarbetsorganet för bekämpning avnarkotikamissbmk myndigheternasansträngningar på olika områden - polisens, åklagarnas, tullens,, skolväsendets, kommunernas åtgärder osv. Jag kan inle göra mycket annat än hänvisa tiU denredogörelse jag gav här och tUl det intryck som vi som har deltagit i dettaarbete har, nämUgen att det har haft sin givna betydelse och sitt givna värdeatl detta organ har funnits. Vissa uppgifter har vi ägnat särskUd uppmärksamhet- och det har jag försökt peka på , naturligtvis först och främst att se tillatt vi så långt det är möjligt får en tUlförhtlig successiv information om hurnarkotikamissbruket och narkotikalangningen utvecklas. Frekvensstudierna harju tillkommit som ett resultat, delvis, av samarbetsorganels uppgifter. Vi har sysslat med massor av olika ting. Informationen vari början en särskilt viktig uppgift. Den har sedan förts vidare i meraordinarie banor, och inte minst anslag ochhälsovårdsupplysning har anlitats för ändamålet. Kommuner och många frivUligaorganisationer har gjort sina insatser. Vi har ägnat oss åt internationelltsamarbete. Vi har också ägnat oss åt insatser på det lokala fältet samarbetet,som talar om, mellan barnavård och polis samt skola. När det päsin lid utfärdades ett cirkulär om inrättande av särskilda samarbetsorgan ikommuner där det behövdes, så var del inle utan samarbete med SBN:s verksamhet.Del var inte utan att vi var, faslän vi den här gången nu hka litet som annarsförsökte synas utåt, något av initiativtagare. Sedan har det varit främst uppgift regionala konferenser och i andra former försöka se liU att kommunernalever upp tUl detta. Vi vet att det fortfarande finns kommuner där lokalasamarbetsorgan inle har kommit tUl stånd och kanske ändå skulle behövas. har ju själv medverkat i brottskommissionen och där haft tUlfäUealt studera frågan och göra vissa uttalanden. när samarbetsorganet skaU upphöra ochersättas av ett centralt råd, finns kanske inte så stor anledning för oss attåter kasta oss över nya stora uppgifter, utan där får väl andra ta vid såsmåningom. Del har väl begränsat intresse i denna speciellasituation, när samarbetsorganet snart skall ersättas av någonting nytt, attmera ingående ventilera dess verksamhet, och jag skall här inte uppehåUa migmera vid detta. Jag vUl bara säga allmänt, eftersom htetuppehöU sig också vid den allmänna situationen och utvecklingen, att mittintryck alltjämt är att narkotikamissbruket och narkotikalangningen är elloföränderligt allvarligt problem, att det fortfarande kommer alt ta mycket långtid att komma till rätta med detta, i den mån det över huvud taget kan lyckas.Men mitt intryck är också att de vinster som gjordes genom den särskUdasatsningen 19691970 hitliUs dess bättre har blivit bestående på det helataget. Narkotikamissbruket är fortfarande, i det väsentliga i alla fall, en storstadsföreteelse,och i missbruksmönstret har vi cannabis som det mest anlitade preparatet. Blandde allvarligaste missbrukarna hittar vi en del som använder också annat, men vikan t. ex. konstatera atl injiceringsmissbrukel tycks ha avtagit. Däremot får viväl på minussidan notera atl morfinbas har börjat brukas i större utsträckningän tidigare. Jag haraldrig låtsats som om detta var någonting väldigt enkelt, aldrig