prot · FW0983 · 1973-12-31 00:00:00 — Motionen utmynnar i yrkande om ulredning dels omdödsbcgreppel, dels om den enskildes rätt all på förhand få dokumentera sinvilja all i händelse av grav hjärnskada, s. k. irreversibel hjärnskada - sominle kan läkas - avslå från livsuppehållande insatser. Del senare avsnillet avmotionen behandlar utskottsmajoritelen inte alls, ulan uttalar endast allmänt allavbrytande av livsuppehållande insatser inte har någonling med dödsbegreppetatt göra. Ulskottsmajoriteten anför vidare att läkaren skall ge en adekvat vårdefler de behov som förehgger och "i överenstämmelse med vetenskap ochbeprövad erfarenhet". Ja, del är klart atl han skall, men del är inle delsaken gäller. Det är inle fråga om vad läkaren menar, utan vi ville få fram vadpatientens vilja skulle kunna få betyda i sammanhanget. Jag vill framhålla attdet här inle gäller hjärndöda även om de av lekmannen uppfattas som hjärndöda- ulan del gäller personer med en hjärnskada som emellertid är så grav att deninle kan övervinnas med någon insats. Nog borde man ha rätlen all slippa ett"utdraget, meningslöst livsslut som många är dömda lill. Nogborde man ha rätten all dö på ett värdigt sätt, rätten alt få en barmhärtig ochnaturlig död. Jag beklagar som sagt att ulskoltel inle har behandlat dendelen av motionen, men socialulskotlets ordförande har ju tillfälle alt kommenteraden . Jag ber med delta, fru lalman, atl få yrka bifall lillreservationen. Under detta anförande övertog fru andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 11 protokoU 1973. Utredning rörande dödsbegreppet m. m. HerrKARLSSON i (s): Utskottet konstaterar med anledning av herrWerners motion alt svensk lagstiftning i själva verket inte har någol definierbartdödsbegrepp. Man anser att en människa är död när hjärt- ochandningsverksamheten varaktigt har upphört. Frågan om införandet av ett nytt eller vidgat dödsbegrepphar vid olika tillfällen diskuterats i , men man har inle varit färdigatl ta någol steg i den riktning som motionen föreslår. Frågan har också behandlats av en kommitté inom dendåvarande medicinalstyrelsen i samband med behandlingen av ny transplanlationslag.Medicinalstyrelsen, sedermera , fann då inte anledning att göranågra ändringar av dödsbegreppet, därför att metoderna atl fastställa hjärndödinte uppfyllde de säkerhetskrav som både och andra ansvarigaorgan ocflergivligen måste ställa. hade vid förra en molion av liknandeinnehåll, och den avslogs av kammaren med stor majoritet. Utskottet har för sindel inte funnit anledning att göra något nytt ställningstagande. Frågan harstor betydelse från rättssäkerhetssynpunkt. Den har också sin inverkan påtransplantationskirurgin. Det är inte bara själva diagnosen hjärndöd detgäller, utan också de med dödsbcgreppel förknippade juridiska och etiskaspörsmålen måste övervägas. Detta innebär inte att socialutskottet för aUframtid skulle ha tagit slällning till frågan om införande av ett nytldödsbegrepp. Det finns anledning att noga följa denna fråga. Den snabbautvecklingen på det medicinska området och utvecklingen i övrigt kansjälvfallet innebära att man måste göra nya överväganden i dennaytterst känsliga fråga. log slällning i en PM så sent som 1969.Utskottet an.ser inte atl del finns anledning all efter den korta lid som gåttsedan dess ompröva ställningstagandet genom atl exempelvis tillsätta enparlamentarisk ulredning. Den promemoria från som jag nämnde harremissbehandlats av , och inom departementet överväger mannu frågan om en ändrad transplanlationslag; i samband med den frågans avgörandepågår dessutom en vetenskaplig undersökning beträffande obduktion som delvishör samman med denna fråga. Då kommer också frågan om dödsbegreppet alt tasupp. Eftersom man alltså redan har saken under övervägande idepartementet är del självklart att utskottet inte har kunnat ta någon annanslällning än utskottet gjort när det avstyrkt molion. Jag ber att få yrka bifall till utskottets förslag. HerrWERNER i (m): i refereradehandlingarna, som vi har framför oss. Del är ju alltid bra med en repetition.Han anförde också atl frågan kan ses från många synpunkter, och del är jusl deetiska, de religiösa, de allmänmänskliga och de juridiska aspekter som kanläggas på den här frågan som vi menar är argument för atl lillsälla enparlamentarisk utredning, dvs. en utredning inom en vidgad krets. Man får intebara knyta utredningen till den medicinska sakkunskapen. den juredan klar - vilket i inle nämnde ett enda ord om.Arbetsgruppen 1969 var inte klar med frågan om dödsbegreppet medicinskt varman fortfarande tveksam om diagnosmöjligheterna. Det är man emellerlid inlelängre, och del är nu också mening atl man med full säkerhetkan diagnostisera hjärndöden. nämnde också utredningen om obduktion ochdärmed sammanhängande problem. Del är rätt underligt, eftersom den man som görutredningen anser att den inle har någonling med dödsbegreppet atl skaffa. Attinvänta resullalel av denna ulredning är därför inte särskilt meningsfylll. Jag tycker det är väsentligt alt tar upp dennafråga. Jag beklagar atl det bara är moderater som har reserverat sig, eftersomdel är en synnerligen allvarlig fråga för så många människor . Här skulleliv kunna räddas definitivt kunde många liv räddas - men det kan inte ske avdessa formella skäl. hesilerar fortfarande inför hjärndödsbegreppet.Det läggs också ett orimligt stort ansvar på läkarna, när man säger all läkarnafår från fall till fall avgöra vilka värdinsatser som skall tillgripas och allläkarna även har vissa möjligheter alt avbryta livsuppehållandeinsatser efter hjärndöd. Det är ett fantastiskt stort ansvar man då lägger påläkarna, som ju har atl svara inför . Det är inle underligt atlläkarna själva här begär rena och klara linjer för sitt handlande. Dessa klara linjer får vi inte från ,och därför borde la initiativ. Utredning rörande dödsbegreppet m. m. HerrKARLSSON i (s) kort genmäle: i påstod alt jag bara refereradehandlingarna . Det är riktigt att jag återgav utskottets uppfattning. Menarherr alt jag skulle göra någon speciell tolkning av detta, eller vad ärdet för fel i alt återge vad ulskollet har anfört? Jag tror alt höra det både en och två gånger, men han vill inte lyssna pä detongångarna. Om hade lyssnat, hade han fåll klart för sigall vad vi säger är atl frågan är under övervägande i departementet. Alt undersådana förhållanden lillsälla en parlamentarisk ulredning anser utskottet intevara riktigt eller rimligt. må måla upp vilka aspekter han vill pådella, men i riksdagsarbetel brukar vi ta hänsyn till faktiska förhållanden.Eftersom arbelel redan är i gång i departementet, bör han väl avvakta resultatetinnan han fördömer utskottets ställningstagande. Sedan säger alt liv kan räddas, om man införell nytl dödsbegrepp. får väl då ge exempel på hur liv skulle kunnaräddas genom tillämpandet av ett nytt dödsbegrepp. Vidare säger att del läggs ett väldigt ansvarpå läkarna. Men, , blir läkarnas ansvar mindre, om man inför ettnytl dödsbegrepp? Blir inle i stället ansvaret så myckel större för läkarna närde skall ta hänsyn även lill delta? Jag vidhåller mitt avslagsyrkande på herrWerners motion. Utredning rörande dödsbegreppet m. m. HerrWERNER i (m) kort genmäle: Jag kritiserade inte iHuskvarna referat av handlingarna här, ulan jag menade bara atl det kanske varlitet överflödigl. kan behöva höra det mer än en gång, menade herrKarlsson. Del är möjligt, men jag måste säga atl jag inle tycker att sådana därsmå ulfall passar riktigt ihop med dagens ämne. Vi är väl båda angelägna ombästa möjliga lösning av dessa väsentliga frågor. i säger: Hur kan man rädda liv medett annal dödsbegrepp? Del är väl just del man kan! Blir dödsbcgreppel knutettill den totala hjärnmfarklen har transplantationskirurgerna möjlighet att fåfriska organ som kan fungera. Jag log etl exempel på del från professor . är man hänvisad till den gräns som den avbrutnahjärtverksamheten innebär, och därför är man ställd utanför de rika möjligheteratt rädda liv, vilka i annal fall förelegat. i (s) kort genmäle: Någol ulfall mot i har jaginte gjort. Eftersom påstod att jag refererade utskottetsbelänkande framhöll jag att jag gjorde det därför all det kunde vara nyttigtmed en rekapitulation. Om vill kalla del utfall får det stå förhans egen räkning. säger själv all ämnet är känsligt, och del ärjusl vad del är. Därför tycker jag det finns anledning all följa den linje somutskottet rekommenderar, att la det litet lugnt. säger också all del är egendomligt atl baramoderater slår bakom reservationen. Ja, moderalerna är ju inte precis kända föratt viha hasta del gör de varken i frågor som gäller livet eller andrafrågor. Men den här fi-ågan har förfärhgt bråttom att försöka lösa.Jag håller med honom om atl det rimmar dåligt med arbetssäll i övrigt,men det kan ju vara någol speciellt som gör atl är så angelägen omdenna fråga. i (m) kort genmäle: Det är just-ell sådant här resonemang som detherr slutade med som jag inte tycker är relevant i denna debatt. Ta del lungt skaU man göra med känsliga frågor, menadeherr . Ja, del skall man göra antingen man är moderat ellersocialdemokrat. Men det kan bli för lugnt också, i , ochnär livet slår på spel måste man söka komma fram till målet så snabbi sommöjligt. En sak har vi emellertid, fru lalman, inle alls fållkommenterad av , och vi saknar också en kommentar därom ibetänkandet. Del gäller den andra delen av motionen, den som talar om rättenatt på förhand dokumentera sin vilja att avslå från livsuppehållande insatser ifall av grav hjärnskada. Varför är inle den saken behandlad i belänkandet? Del vorevärdefullt atl få en kommentar på den punkten. FruERIKSSON i (s): i sade alt socialstyrelsenvar tveksam med hänsyn till opinionen. Jag tycker alt del är litet lättvindigtuttryckt. Kan man inte säga alt tvekar av rädsla atl inle visaden enskilda människan tillräcklig respekt? Det är inte rädsla för atl delskall bli upplopp eller tidningsskriverier som gör all hartagit denna slällning ulan övertygelsen om all della område är så svårt altbedöma och all man inle vill gå ell steg längre än som är humant riktigt. säger atl man räddar många liv genomIransplantationer. Det är ändå värt alt påpeka all är det bara ett slagsIransplantationer som kan betraktas som sjukvård, nämligen njurtransplantationer.Alla försök att transplantera andra organ får ännu betraktas som vetenskapligtintressanta experiment men inle som sjukvård i vanlig mening. I och med del harman begränsat frågan och kan inte påstå att om man avslår från alt få enny transplanlationslag förmenar man en rad människor möjligheten atl levavidare som fullvärdiga människor. Vi skall inte här tala orn hur transplantation leder till mycket kort fortsatt livstid under mycket storasvårigheter både för patienten och för familjen. Alla Iransplantationer förinle lill liv. När del gäller njurarna har man dock gjort framsteg. Jag anser, art den här frågan skall bedömas utifrånpatientens intresse inte utifrån andra patienters intresse av att få en frisknjure. Då kommer man kanske inle fram till all vi i första hand vill ha etlnytl dödsbegrepp, utan då blir del den andra sidan av saken som också berörtsav , nämligen om den sjuke patientens möjligheter att få sluta sinadagar på ell humanare sätt, som kommer in i bilden. Del viktiga är alt hänsynskall las till den patient som är aktuell. Såvitt jag vet har man inom inte någontanke på att definiera ett nytt dödsbegrepp, men man överväger möjligheternaall till ledning för läkarna klarlägga kriterierna för sådana hjärnskador, somäven om patienten hålls vid liv genom hjälp alt andas, icke kan medge patientenett medvetet liv. menar att man skall kunna definiera vissafall, då del blir inöjligt all göra det läitare för en människa att sluta. Det är väl delta även tycker är väsentligt.Och inle alt vi får så många njurar som möjligt atl transplantera. Det måstevara en andrahandsfråga. Problemet löses inle genom en ny transplanlationslag.Frågan ligger djupare än så. har icke gått förbi frågan på etllättvindigt sätt ulan följer den. avgörande är tillförlitligare än alt göradet hela till en allmänhetens opinionsfråga. Allmänheten har myckel svårt attta slällning. Man skaU inle anklaga för alt inte ha tagit nogallvarligt på frågan. kommer säkerligen atl framlägga endefinition pä de fall, där det kan vara riktigt att ge en människa rätt attsluta andas. Utredning rörande dödsbegreppet m. m. HerrWERNER i (m) kort genmäle: Jag blev lilel konfunderad av vad sade. Först verkade del som om hon sade alt inte hade Utredning rörande dödsbegreppet m. m. någontanke pä att införa något nytt dödsbegrepp, rnen sedan kom ett motsattpåstående, vilket jag i så fall noterar med tillfredsställelse. När jag förde opinionen på tal, sade jag inle atlsocialstyrelsen var "rädd för opinionen", men del är klart atl man ärtveksam i en sådan här fråga, vilket också är. I milt anförandepekade jag på de förhållanden som råder i grannländerna och på andra håll, däropinionen varit förvånande positiv över hela fältet. menar atl man skaU se frågan från patientenssynpunkt. Ja, det är just del man gör. Om en patient oundgängligen behöver ennjure, ligger del väl i allra högsta grad i dennes intresse att han kan fä dennjure på vilken livet beror. Vi kommer inte ifrån .det faktum alt justdödsbcgreppel utgör en gräns för läkarnas möjligheter. säger ocksåatt stora svårigheter kan uppslå vid Iransplantationer. Del är inte säkert atldel blir bättre efler transplantationen. Det är sant, men det beror väl i storutsträckning på alt vi har just det dödsbegrepp vi har och alt kirurgerna fårhämta silt material enbart från hjärtdöda patienter och mte från hjärndöda. Omde finge det senare, är del klart visat all 90 procents möjligheter föreliggertill god funktion vad beträffar njurtransplantation. Därför menar jag att frågan om dödsbcgreppel inte riktigtär en "andrahandsfråga", även om den har den vidd för övrigtnämnde och som jag i motionen också framfört. När det gäller patienten ärverkligen möjligheten atl bli hjälpt en primär fråga. i (s) kort genmäle: När jag talar om patientens rätt, menar jaghans rätt till silt eget liv och inte hans rätt till annans liv. Om man serproblemet från etl annal håll, kommer man fram lill all den ena patientenliksom skulle ha rätt alt bli räddad på bekostnad av någon annans liv. Delta ärden känsliga frågan. Det blir en svår avvägning. Jag anser all man i förstahand skall se problemet frän den patients sida, i fråga om vilken man är bereddatl förkorta livet. Del är en annan fråga om man bäst lösertransplanta-lionsproblemel med en levande människas eller en avliden människasnjure. Men den lämpar sig inte för en riksdagsdebatt. Dettakommer alllid att falla på läkarens ansvar. Såvitt jag vet har dödsbegreppet igrannländerna inte väckt samma diskussion som här. Dödsbegreppet har här hemmakommit att bli föremål för en aUtför akademisk debatt. Del är della man ryggarinför. i (m) kort genmäle: Del är ju inte, i , idetta sammanhang tal om all en människa skall bli hjälpt på bekostnad av enannans liv, utan det är faktiskt - paradoxall nog - så alt en människa skallbli hjälpt lUI livet genom en redan död. Vår mening är atl organ förtransplantation skall las från enbart döda - i delta sammanhang hjärndöda.Organ las inorn transplanlationsverksamheten även från andra,men den omständigheten behandlar vi inte . En hjärndöd människa är irealiteten en död människa, och likväl kan man i sådant fall tillvarata friskaorgan. FruKRISTENSSON (m): Del må vara mig tillåtet atl få säga någraord i den här Qnsdaeen den vikliga frågan, eftersom det var jag som år 1967motionerade om all o mai 1973 frågan ominförandet av etl nytt dödsbegrepp skulle utredas. lagutskottetbehandlade frågan, och del blev en ganska omfattande debatt i Utredningrörande anledningav utskottets ullålande i både första och andra kammaren. trorinte atl ledamöterna hade den uppfattningen atl frågan om atl utreda - ett nytl dödsbegrepp inte lämpade sig för riksdagsdebatt. var del enkänsla av alt vi nalkades något väsentligt, någol som verkligen angick osssom representanter för allmänheten och alt del var en fråga som vi borde diskutera. Del gällde inle de tekniska och medicinska detaljernaulan orn del var värt att utreda denna väsentliga fråga. En sak, som i sade, tycker jag är värdalt understryka, nämligen en människas rätt att dö på ell värdigt sätt. Delgäller ju inte alt förkorta livet, det måste vi ha klart för oss, utan detgäller vilka kriterier vi skall anlägga på när en människa anses död. Jag kaninte tycka atl det är ett värdigt sätt atl dö för den som , veckaefter vecka får ligga med en de facto utslocknad hjärna, men där man uppehållercirkulationen i kroppen med konstlade metoder, hjärl-simulatorer och annat. Detär enligt lakarna en död kropp som ligger där. Det är ur etiska synpunkter intevärdigt, och del är någol som jag tror för de anhöriga till den"avlidne" känns utomordentligt besvärande. Jag upplever denna viktiga fråga orn införandet av ettnytt dödsbegrepp inle i första hand som angelägen ur transplanlalionssynpunkl,det är en sekundär fråga även om den är viktig i sig. Det centrala är vilketdödsbegrepp vi skall ha. Den viktiga frågan är då vilka som skall bestämma ominförandet av ell nytt dödsbegrepp. Jag kritiserade att denfrågan skulle avgöras av en liten arbetsgrupp i . Jag kritiserardet som socialutskottets ärade ordförande sade, atl man nu inomsocialdepartementet överväger denna fråga som en konsekvens av en ändradIransplantalionslagstiftning och som konsekvens av diskussioner om ändringar närdet gäller obduklionsreglerna. Frågan om ett nytt dödsbegrepp ärväsentlig i sig och skall behandlas därefter. Den är verkligen värd enulredning med representanter för parlamentariker och med personer somrepresenterar kristna och etiska intressen. Frågan har en sådan bredd att delär oacceptabelt all den avgörs mera på del tjänslemannamässiga och tekniskaplanet i eller . Del har varit minmotivering till all jag anser att när liden är inne det tycker jag den är nu så skall en utredning tillsättas med uppgift att arbeta med denna vikligafråga. Utredningen bör få en så bred förankring att man sedan kan säga altresultatet har stöd i den allmänna opinionen. HerrKARLSSON i (s) kort genmäle: anförande var både värdefulltoch intressant. Det hon motionerade om har redan givitresultat genom det arbete som har utförts i och genom de bedömningarsom man har kommit frarn till i en promemoria. ärfrågan under arbete i . Därför tycker jag alt Utredning rörande dödsbegreppet m. m. vi börvänta tills del arbetet är färdigt. När frågan därefter kommer upp i riksdagenär del möjligt all man har tagit hänsyn till önskemål och atlhon då kan känna sig belåten med det förslag som läggs fram. Frågan är svår och känslig, och den måste behandlas medall nödvändig värdighet. Men vi bör alltså avvakta resultatet av del arbete sompågår. Kanske uppnår vi vad troligen alla är överens om, all människorna, somfru uttryckte det, skall få dö på ett värdigt sätt. i (s) kort genmäle: Några här har sagt, att man inle skall försökabevara hjärndöda människor till livet genom atl tvinga dem att andas. Men närman inte ännu kan bevisa atl en hjärndöd människa inle kan komma tillbaka tilllivet! håUer på atl försöka definiera de teckensom kan utgöra säkra bevis för alt en hjärndöd människa är helt död. Men detfinns exempel på människor som har varit till syneshjärndöda men kommit tillbaka lill livet, och om en enda sådan människa gårförlor-ad genom en för tidig dödförklaring är det någonling mycket allvarligt.Del finns unga människor som efter trafikolyckor varit mycket allvarligthjärnskadade och som ingen troll skulle överleva men som ändå gjort det.Hjärnan har fungerat igen. Sådana fall gör att man inle vill ta ställning för snabbt.Del är inte ovilja all handla humant mot människor, som anses hjärndöda, om manhåller dem vid liv pä konstlad väg, utan svårigheten att bedöma om en människaär hjärndöd. Del är vägledning i delta avseende som vi väntar på frånsocialstyrelsen. () kort genmäle: Det var intressant atlhöra att i nu säger alt del är självklart all en person,vars hjärna man kan konstatera är totalt utslocknad, skall anses som död. Ocksåjag tycker del. Det är bara det att den svenska medicinen även i dessa fall harhjärtdödbegreppet sorn irtgängspunkt. Del är det som gör atl man formellt settär skyldig att hålla cirkulationen i gång med konstlade medel så länge det går,trots atl man med moderna metoder kan konstatera atl hjärnan är totaltutslocknad. Del är därför vi enligt min uppfattning måste bestämma oss för attgöra en utredning - med den breda förankring som i Huskvarnafortfarande tydligen inte vill acceptera för all komma fram till ellhjärndödsbegrepp. FruERIKSSON i (s) kort genmäle: "Trols atl man med moderna metoder kanvara alldeles säker", säger . Men här står ju tvärtomstora frågetecken. Jag har ännu inle fåll sådana metoder redovisade, och däravtveksamheten. Kalla delta en känslomässig inställning! Men är det felaktigtatt ha en känslomässig inställning i sådana här frågor? Jag tycker tvärtom manbör känna tvekan. HerrERNULF (fp): Jag skulle vilja anlägga några närmastjuridiska synpunkter pä den del av motionen som i anser attutskottet behandlat aUtför kortfattat, dvs. frågan om rätt för patient atl påförhand förklara sig avstå från livsuppehållande insatser vid grav hjärnskada.Samma problem kan naturligtvis också uppkomma vid andra former av skada. Utskottet säger i sitt belänkande atl den frågan fåravgöras frän fall till fall med utgångspunkt från allmänna läkarinstruktionenskrav all patienten skall ges den behandling som hans tillstånd fordrar och somstår i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet. ibetänkandet tar man upp frågan från synpunkten huruvida reglerom samtycke ger läkare rätt all underlåta en viss behandling det skulle dåvara något makabert samtycke till mord. Jag tycker all detta borde ha kompletterats frän en någotannan utgångspunkt. Det är väl ändå så atl en allmän rättsgrundsats är atl enmänniska inle får utsättas för andra ingrepp än han eller hon medger. Kommerman in på sjukhus är det väl inte alldeles klart att det enbart är läkaren somavgör vilka åtgärder som får vidtas. Om en patient, som är i det tillståndetatt han kan lämna etl besked, säger atl han inte går med pä den och denbehandlingen, sä lär läkaren inle ha någon räll att tvångsvis sälla inbehandlingen, annat än i vissa bestämda undantagsfall. Möjligen kan läkarensäga: Om ni inte går med på den behandling jag föreskriver, så får ni ge er iväg från sjukhuset, för i så fall kan vi inte ha er här. Om nu en person kommer in på sjukhus och fortfarande ärvid medvetande och säger att han inte går med på någon livsuppehållandebehandling, så undrar jag orn man bara kan se del som en fråga om samtycke tillmord eller icke samtycke till mord. Man skulle väl också kunna säga att detinnebär att patienten förklarat sig icke vilja underkastas en viss behandling.Han är icke skyldig att göra det. Jag kan taell aktuellt faU. En jurist, en åklagare, hade blivit skadad i entrafikolycka. Foten var sä svårt skadad att läkarna sade all de måste amputeraden. Annars var det stor risk för att patienten inte skulle överieva.Åklagaren-patienten sade nej. Han ville inte leva vidare med en amputerad fot.Det får nog vi bestämma, sade läkarna. Det blev en dispyt. Det sista dennepatient sade, när han lades på operationsbordet, var: "1 vittnens närvaroförbjuder jag er läkare alt amputera min fot, vare sig jag kommer all levaeller dö därefter. Jag kommer att anmäla er till åtal för misshandel om niamputerar." Inför detta ändrade sig läkarna och gjorde ingen amputalion.Nu är patienten fullt återställd, vilket är en sak för sig. Jag tycker del skulle ha varit av intresse, om utskottetlitet närmare behandlat även denna aspekt. Jag ifrågasätter nämligen om manändå inte måste rätta sig efter patienten, om denne förbjuder livsuppehåUandebehandling.