prot · FW0994 · 1973-12-31 00:00:00 — Det varnaturligtvis rörande, men jag tyckte att det var nedlåtande att uppfattauppvaktningarna pä det sättet. i (fp) kort genmäle: Jag vUl råda i att läsaigenom betänkandet och reservationerna som jag står bakom, så kommer hon attmärka att hon har fullständigt fel när hon säger att jag inte har tagit intryckav uppvaktningarna. Jag har,för att ta ett exempel, i min reservation direkt citerat vad generaldirektöreni sagt om de avdelningar som föreslagits till utlokalisering.Jag har citerat frän FOA :s uppvaktning, och jag har tagit mycket starktintryck på flera punkter. Jag vUl verkligen understryka detta med anledning avdet sista, något ironiska inlägget. vill jag säga, att när angriper migpersonligen och drar in mitt yrke i debatten, så glider det förbi mig, för detär i någon mån typiskt för sätt att debattera. I går diskuterades i TV frågan om vem somskall bestämma på jobbet. Det borde i större utsträckning vara de anstäUda. Detvar nästan alla överens om i debatten. skaU besluta ömutflyttning av statliga verk med tUlsammans närmare 4 000 anstäUda. Med förstaetappen berör utflyttningen totalt närmare 11 000. Dessa 11 000 anställda har fått ge sin syn påutflyttningen. De flesta har sagt nej, de har sagt att de är emot attutflyttningen kommer tUl stånd. kommer såvitt man kanbedöma att med stor majoritet besluta om att utflyttningen ändå skallgenomföras. Bakom utflyttningsbeslutet hgger nämhgen en poUtisk idé och den ärsom finansministern sade när den här frågan diskuterades förra gången"inte förhandlingsbar". Jag menar inte, fru talman, att de anställda i statligaverk skaU ha vetorätt när det gäller hur svensk statsförvaltning skaU varaorganiserad. Däremot menar jag, och jag tycker det är väldigt viktigt, att -vihar aUa skäl att lyssna på vad de säger som arbetar i den statliga förvaltningen.Vi har all anledning att lyssna på dem, precis som , därför att genomgripande organisationsförändringar inomförvaltningen på ett avgörande sätt berör de anställda och deras familjer, ochdärför att de som arbetar i statliga verk haren omfattande sakkunskap när detgäUer att bedöma verkens möjhgheter att arbeta och de konsekvenser som följermed förändringar. När man läser de remissvar som avgetts av verken och sombl. a. bygger på vad personalföreningar anfört, upptäcker man att remissvarenpå punkt efter punkt med en förkrossande tydhghet och tyngd kritiserarutlokaliseringen. Det gäller förslagets effekt på verkens möjligheter attfungera effektivt i den nya situationen, det gäUer sättet att beräkna utflyttningskostnaderna,det gäller konsekvenserna för den personal som av ohka anledningar väljer attstanna i och det gäUer möjhgheterna för medflyttande anhöriga att fäarbete pä den nya orten. Jag läste alla de här remissvaren mycket noggrant och medstort intresse, och jag väntade också med spänning på den kommentar somfinansministern skulle göra i sin proposition tUl denna tunga argumentering.Men det blev, fru talman, en spänd förväntans upplösning i absolut ingenting.Remissvaren refereras visserligen på en och halv sida, men de kommenteras intemed ett enda ord. För verk efter verk konstaterar departementschefen attutlokahseringsdelegationens överväganden är bärande, invändningarna frånpersonal och verksledningar går man helt förbi. Så går det tiU ibland när manskaU lyssna på rörelsen. "Envägs-demokrati" kanske det heter. Omlokalisering av viss statlig verksamhet Omlokalisering av viss statlig verksamhet En departementschef, en regering och även ettriksdagsutskott har naturligtvis rätt att underkänna argument från anstäUda ochexperter. Man kan underkänna invändningarna i sak. Man kan i och för sig tyckaatt invändningarna är riktiga från de utgångspunkter som de görs, men mena attdet finns vinster som gör det rimhgt att ta de påvisade nackdelarna. Man kan,som t. ex. i det här faUet, mena att de samhällsekonomiska fördelarna uppvägerde svårigheter som uppstår för verkens möjligheter att fungera och de problemsom drabbar de enskilda människorna. Men om man nu gör en sådan samhällsekonomisk bedömning harman naturligtvis också skyldighet att redovisa den. Man måste också kunnabelägga att de företagsekonomiska kalkyler man bygger sina antaganden päobjektivt sett är någorlunda korrekta. Men någon sådan redovisning finns inte ivare sig delegationens rapport eUer i propositionen. Delegationen säger att statsmakterna måste ta hänsyn tillde "samhällsekonomiska konsekvenserna av ett omlokaliseringsbeslut".När man gjort det konstaterar man att man stäUs inför "mycketsvårlösta mätproblem" och att "av de variabler och effekter som borde ingå i ensådan analys-- endast en begränsad del av dessa är möjlig att någotså när invändningsfritt kvantifiera". Det är alltså delegationens utsaga. I klartext betyder detta, fru talman, att desamhällsekonomiska vinster som anförs som huvudmotiv för en reform, som enligtregeringens beräkningar kommer att kosta 1,5 miljarder, inte går att ange.Trots det säger delegationen i slutet av samma avsnitt att det är dess bestämdauppfattning att "även om en fuUständig analys kunnat göras, skulle dennainte förändra delegationens uppfattning". Det borde naturligtvis ha stått att oavsett om vad somanförs som huvudmotiv för utflyttningen går att belägga eUer inte, oavsett omde kostnadsanalyser som gjorts är hållbara eUer inte, oavsett hur starka sakhgaoch principiella invändningar som görs från experter och personligt berörda, såmåste saken ha sin gäng. I annat fall kommer finansministern och regeringen atthda ett prestigenederlag, som vi under inga förhåUanden kan ta, kosta vad detvill. Med det här sättet att handlägga frågan om utlokaliseringblir det helt enkelt inget utrymme för någon egentlig saklig debatt. Man får t.ex. ingen möjlighet att diskutera om inte de pengar som skaU satsas på attflytta ut statliga verk tUl i de flesta fall redan expansiva tätorter hadekunnat göra större nytta om de användes på andra områden inomregionalpolitiken. Både här i och i de ohka verksledningarna har mant. ex. pekat på att en decentrahsering av funktioner skulle skapasysselsättningstUlfällen för jurister, ekonomer, tekniker och servicepersonali alla kommun- och länscentra, dvs. i mänga fall orter med betydhgt störrebehov av bättre social balans på arbetsmarknaden än de föreslagnautlokaliseringsorterna. Den saken går man helt förbi. Något större förtroende för delegationens och regeringenssätt att bedöma de företagsekonomiska konsekvenserna får man inte heller.Beräkningen av vad det kommer att kosta att bygga nya kontorslokaler ärbelysande. För andra etappen beräknar delegationen dessa kostnader till 1 propositionen reduceras den summan till nästan noll. Vad sominträffar, sägs det i propositionen, är att "de föreslagna investeringarnakommer till stånd på utlokaliseringsorten i stäUet för iStockholmsområdet". Vad man helt bortser från är att om en sådan investeringmåste göras inom loppet av i stället för att spridas ut på t. ex. 20-30är, så blir både den statsfinansieUa och den samhäUsekonomiska påfrestningenväsenthgt större. lokalförsörjningsplan för kontorsbyggen iStockholm med byggstart 1977 avsåg ett investeringsprogram på 250mUjoner kronor. Genom utflyttningarna är det nu i stället fråga om eninvestering på . En tidigareläggning avdet här investeringsprogrammet med - och det är förmodligenen låg beräkning drar, diskonterad efter 7 procents ränta, ett mervärde avuppskattningsvis 200 mUjoner kronor. Men de resonemangen förs inte man varkenansluter sig till eller avvisar dem. Man ser över huvud taget inte dessaproblem. Sättet att beräkna de ökade driftkostnaderna är av ungefärsamma halt. För t. ex. FOA har delegationen, fortfarande utan invändningar frånfinansdepartementet, tagit upp en av forskningsanstalten till försvarsforskningsutredningenuppskattad "flyttnings- och stiUeståndskostnad" på 30 ä 50 miljonerkronor. I sitt yttrande över utlokahseringsdelegationens förslag att splittraupp FOA på tre ohka orter har FOA uppskattat de direkta kostnaderna härför tUl200 miljoner och gör en samhällsekonomisk bedömning som resulterar iytterligare en ungefär lika stor belastning. har beräknat de årligakostnadsfördyringarna tiU och kostnader på grund avförlängda produktionstider tiU 10 å . Det kommer att kosta 2å 3 mUjoner kronor, säger delegationen utan någon som helst närmare motivering. Inför den första etappen gjordes inga beräkningar alls avde ökade kontaktkostnaderna. har man gjort det, och det är förtjänstfullt.Men värdet av undersökningen, som gjorts genom stickprov , kan verkhgen ifrågasättas. Försvarets civUförvaltning har t.ex. gjort en egen sådan tidsstudie, som omfattar , ochdå kommit fram tiU att det årliga arbetskraftsbortfallet, med nuvarandepersonalstyrka, motsvarar tolv heltidstjänster eller per anställd.Delegationens mycket ytliga beräkningar slutar på en kostnad som bara ärhälften så stor. Exemplen skulle kunna mångfaldigas, och slutsatsen Uggermycket nära till hands: det kostnadsmedvetande som man från den här kammarenoch från regeringen alltid efterlyst hos de förvaltningsanställda har fått sigen mycket allvarlig knäck. Bara de här stickproven visar att utgiftspostenskuUe behövas skrivas upp med åtskiUiga hundra miljoner för att kommaåtminstone i närheten av verkligheten. Men andra resonemang i propositionen är Uka märkliga. Somett argument mot att avvakta nya och seriöst menade utredningar, innan manbeslutar sig för en andra etapp, säger man att syftet med den här andra etappen är att sammanföra "besläktade arbetsuppgifter". Omlokalisering av viss statlig verksamhet Omlokalisering av viss statlig verksamhet satsen avdet resonemanget har helt överraskande blivit att FOA, som är ensammanhållen forskningsinstitution, splittras upp pä tre ohka avdelningarutplacerade på tre ohka håll i landet. Enligt regeringens"sammanhållningsprincip" bör forskning om konventioneUa vapensystemligga i , medan verksamhet som har att göra med tekniskinformationsbehandhng skall ligga i och forskning kring frågor ommänniskan som objekt för vapenverkan skaU ligga i . Som resultat av tankenatt närbesläktade arbetsuppgifter skall håUas samman är det här förslaget frånregeringen ganska överraskande. Man undrar också vad det är för slags nyinriktningregeringen tänker sig för SÖs antagning av lärarkandidater, när det anses attden verksamheten måste flyttas tiU för att dä hamna i samma stad somdomstolsverket. Och vad har fortifikationsförvaltningen för samröre medmynt- och justeringsverket som gör att dessa båda verk enhgt principen om denärbesläktade verksamheterna skall Ugga på samma ort, dvs. Jag skuUekunna fortsätta även den här exemphfieringen. Det andra argumentet mot att säga nej till andra etappen,till dess man genom att studera effekterna av den första omgången skaffat sigett ordenthgt underlag för fortsatt beslutsfattande, är att man harsådana erfarenheter. Var har man fått dem ifrån i så fall? Första etappen harknappast börjat . Man vet ingenting om hur verken fungerar i den nyasituationen, eftersom de inte gjort det . Man kan inte göra några som helstempiriska studier av kostnaderna, eftersom de ännu inte uppstått. Man kan intesäga särskUt mycket om personalens problem, eftersom nästan alla fortfarande ärkvar i . Var gär egentligen gränsen för hur svaga argumenten får varai den här frågan? Det tredje argumentet är att personalen inte viU ha ettuppskov, som det kallas. Är det möjligen därför samtligatjänstemannaorganisationer krävt ett uppskov? Socialdemokraterna brukar ju varapigga pä att klassificera andra partier som löntagarfientliga, när derasförslag inte stöds av de stora organisationerna. Finns det möjligen någon litenspecialklausul i den socialdemokratiska valstrategin som säger att den principeninte alls är tillämplig när det handlar om villkoren för personal vid destathga verken? Till de problem som de fackliga organisationernanaturligtvis är särskilt intresserade av hör vad som händer med personalen. Ettspecialproblem - men ett mycket viktigt sådant, som har berörts här i kammarenförut - är hur det skall gå för de många anhöriga som har anställningar iStockholmsområdet men som flyttas ut till ohka håll i landet. Det har gjorts en särskild utredning omlokaliseringsorternas möjhgheter att bereda de här människornaarbetstillfällen. Det är ingen uppmuntrande läsning för de människor detgäller. "Utredningen läggs till handlingarna" - det är ungefär vaddelegationen orkar kommentera. Man har inte ens orkat ta reda på hur mångamänniskor det kan röra sig om. Propositionen offrar, om jag har räknat rätt,ett par rader på problemet. Det kommer nog att ordna sig, säger man och hoppaspå i säger med ogenerad uppriktighet att detinte är de statsanställda i som man är intresserad av ute i landet,utan det är deras jobb. Hur man då skall kunna omplacera personalen i Stockholmär inte hans problem, det får andra lösa. Socialdemokraterna i är djärva nog att säga nejtUl en tredje utflyttningsetapp. Därmed undviker man också risken att trampaGunnar Sträng på tårna; han har nämligen redan i propositionen avvisat tankenpä att det skuUe bli någon tredje etapp. Och så kan görasin festliga skUdring av en trojansk häst, som är grön, i den stockholmskakommunalpolitiken men glömma bort att tala om att den hästen gär i par med ensom är röd när det gäller den här frågan. Naturligtvis kan dessa problem bara lösas delvis. Mångakommer att tvingas bh förtidspensionerade, andra får finna sig i att gåarbetslösa, andra kommer att få finna sig i att ta jobb där de inte kan dranytta av de specialkunskaper de skaffat sig, specialkunskaper som samhället uppmuntratdem att utveckla och som samhäUet dragit ovärderlig nytta av. Det här är en avden utlovade samhällskalkylens minusposter som ingen vågar redovisa, hka litetsom man kan redovisa de plusposter som skulle motivera att man gjorde den häruppoffringen. Socialdemokraternas talesman i denna debatt , herrFagerlund, gjorde gällande att när det handlar om regionalpohtik är allaentusiastiska i fråga om målen, men när de skaU komma tUl genomförande tvekarman så snart det kostar på. Nej, , det uttalandet må vara ettbekvämt sätt för er att sopa alla problemen under mattan, men någon särskiltskärpt analys är det verkligen inte. Vad vi som säger nej till utlokaliseringen kräver ärutredningar som visar att den här ätgärden verkligen leder tiU den avseddaeffekten. Vi har inte fatt några sådana utredningar. De samhällsekonomiskavinster man tänker sig göra har man inte presenterat. De kostnadsberäkningarsom skulle behövas för att man skall kunna bedöma ens de företagsmässigabelastningarna är eländigt dåhga. Rader med problem som rör förvaltningensmöjhgheter att fungera effektivt har man över huvud taget inteberört. Effekten när det gäller att hejda avfolkningen av vissa delar av landetär mycket tvivelaktigt. Personalens problem försöker man klara sig ur genomallmänt prat och med mycket litet hänsyn tiU löntagarorganisationernas tungainvändningar. Det är ett mycket illa underbyggt förslag som regeringennu vUl ha bifall till. Därför bör det avvisas. Jag yrkar bifall tUl reservationerna I och 2. Omlokahsering av viss statlig verksamhet I detta anförde instämde herrar , , Romanusoch (samtliga fp). HerrBLOMKVIST (s): Med undantag av det korta rephkskiftet efterfru i anförande har det nu mest varit representanter förStockholmsområdet som yttrat sig, och jag har full förståelse för att de somföreträdare för detta område viU ge sin mening tUl känna i en så 7 protokoll 1973. Omlokalisering av viss statlig verksamhet angelägenfråga som utlokahsering av statliga verk till landsorten. Jag är fullt medvetenom att denna utflyttning kommer att skapa problem för de enskUda människorna för många kommer det säkerligen att gä bra, men för en stor del kommer det attbli svårigheter. Men det var någonting som saknades i dessa inlägg, och det varsynpunkter pä de problem som vi ute i landsorten ändå har att brottas med. När det talas om att det är tusentals människor här uppe iStorstockholmsområdet som får flytta från sin hembygd, så gjorde jagbeträffande mitt eget hemlän den reflexionen, att harenbart från jordbrukets område där flyttats bort 8 000 människor. Man kan sägaatt kommer 1 600 människor att lämna jordbruket. Jagär övertygad om att de inte är särskUt intresserade av att bryta upp och sökaandra arbetsplatser, men det är nödvändigt för att de skall kunna fåsysselsättning. Jag vUl göra en hten kommentar tUl våldsammaangrepp pä regeringspartiet. Man fick närmast intrycket att det var bara detsocialdemokratiska partiet som slöt upp bakom denna utlokalisering, men ettfaktum är ju att också har slutit upp bakom förslaget. Om detskuUe bli en borgeriig regering något som vi självfaUet får hoppas att detinte blir skuUe det väl mot denna bakgrund inte finnas stora möjligheter attgenomföra utlokahseringen med tanke på de betydande meningsbrytningar somtydligen råder mellan och i denna centrala ochviktiga samhällsfråga. Jag konstaterar att omflyttning av stathgverksamhet stått under debatt vid flera tiUfällen . När finansministernår 1971 lade fram sitt förslag tUl en första etapp av omlokalisering av statligverksamhet hade det talats om sådan utflyttning ochkanske främst sedan revisorer berättelse tagit uppfrågan. Detta har tidigare understrukits i dagens debatt. I det här sammanhanget finns det all anledning att noteraatt försvarets fabriksstyrelse numera förenade fabriksverkens huvudkontor flyttades till . Det är väl egentligenden enda flyttning som har kommit till stånd. Dettahar också finansministern tidigare konstaterat. Erfarenheten av dennautflyttning är, såvitt jag har mig bekant, mycket positiv. Men i och med riksplaneringen med regional- ochlokahseringspolitik ökades kraven pä de statligaregionalpolitiska insatserna. Dessa mycket kortfattade uppgifter ger vid handen att detär först i början av detta årtionde som debatten om en eventuell utflyttning avstatlig verksamhet givit resultat. Vi vill genom sädana insatser åstadkomma en bättrebalanserad regional utveckling och medverka till en ökad jämställdhet mellanmänniskor i olika delar av landet. Det tycker jag att det finns anledning attunderstryka i samband med de inlägg som jag tidigare här omnämnde. Frågor som berör lokahserings- och regionalpolitik harockså kommit att spela en allt större roll isamhäUsarbetet. Jag vill då främst hänvisa tiU de av antagnaregionalpolitiska handlingsprogrammen. Enligt det beslutet skall de ökade resurserna målmedvetetanvändas för att i länen bygga upp orter av olika karaktär, vUka inbördes börkomplettera varandra så att de tre grundläggande välfärdselementen arbete,service och god miljö kan göras tillgängliga för alla människor. Jag vill härunderstryka att ett väsentligt led i detta betydelsefulla arbete är attetablera väl fungerande arbetsmarknader, som kan erbjuda människornasysselsättningsmöjligheter och dessutom ge valmöjligheter beträffandeyrkesinriktning och utbildning. För att man över huvud taget skall ha någraförutsättningar att uppnå de uppställda regionalpolitiska målen kommer det attkrävas fortlöpande statliga insatser på en rad ohka områden. I samband med detförslag som föreligger räknar jag självfallet med att statsmakterna även iframtiden kommer att pröva enskilda fall av lokahsering av statliga verk tiUregioner som är i behov av sädana åtgärder. På s. 11 i inrikesutskottets betänkande nr 22 skriverutskottet följande: "En omlokalisering av det slag som föreslås med enkoncentrerad insats till ett antal orter bidrar på ett verksamt sätt till enytterligare differentierad arbetsmarknad på de föreslagna orterna. Det finnsskäl anta att omlokaliseringen som sekundäreffekt initierar enskilda företag,institutioner och organ att undersöka vUka fördelar som står att vinna genomutflyttning från storstadsområdena. En annan faktor av betydelse i dettasammanhang är de positiva effekter som en omlokalisering har på det redanbefintliga näringshvet på mottagningsortema, t. ex. när det gäller servicenäringarsutveckUng." Jag delar utskottets uppfattning när det gäller de positivaeffekterna av en statlig utlokalisering till en region. Tyvärr måste emellertid jag och mina medmotionärer imotionen 1701 med beklagande konstatera att Skövderegionen i änen gång har förbigåtts när det gäller utlokalisering av statlig verksamhet. Föratt länets primära centra skall kunna byggas upp i enlighet med Länsprogram1970 krävs att länets näringsliv medverkar till att exempelvis kvinnor ocharbetskraft med längre utbUdning får ökade sysselsättningsmöjligheter. För skall kunna fä tUl stånd en sådan utveckling behövs naturligt-vis iSkaraborgs län hksom inom Uknande regioner i landet en satsning pä olikaområden, exempelvis lokalisering av statliga verksamhetsgrenar. Jag vill erinra om att den stora befolkning som finnskoncentrerad i ja, i hela länet är starktunderförsörjd på bl. a. tUlgången till servicesysselsättning, och det gäUeräven då kvahficerade yrken. Jag vill vidare understryka att kvinnornas grad avyrkesverksamhet i konsekvens härmed är låg. Det finns anledning att återigenerinra om att länet har en synnerligen låg inkomstnivå och därmed också ettsynnerligen litet skatteunderlag. Till detta kommer en mycket väsentlig fråga som borde habeaktats vid prövningen av lokaliseringen av statiig verksamhet tUl Skaraborgslän, nämhgen att länets primärcentrum - Skövderegionen - uppfyller huvudkravenför lokalisering av stathg verksamhet, bl. a. genom ett tillräckligtbefolkningsunderlag. Det finns inom en tremilsräjong 120 000 människor, ochsamtidigt är avståndet från storstadsområdena mycket lämpligt. Omlokalisering av viss statlig verksamhet Omlokalisering av viss statlig verksamhet Ja, det vore mycket att tUlägga i denna för länmycket viktiga fråga, men jag skall i fortsättningen enbart säga någonting omett av våra motionsförslag: lokahsering av statens jordbruksnämnd tillSkövderegionen. Jag vill till att börja med framhålla att länär ett jordbrukarlän. En lokalisering dit av statlig verksamhet med anknytningtiU jordbruket har jag och mina medmotionärer därför ansett som mycket lämplig.Vi har även i motionen uttalat att Skövderegionen erbjuder sällsynt godaförutsättningar för en lokalisering av statlig verksamhet med direkt anknytningtill jordbruket. Vi har där bl. pekat på att läns roll som producentav råvaror tiU landets livsmedelsindustri aUtmer uppmärksammats av jordbruketsföreningsrörelse och av andra intressenter inom denna del av näringslivet. Härtill kommer att nästan hela den västsvenska regionenomfattande forsknings-, försöks- och serviceinstitutioner pä jordbrukets områdefinns i . Regionens ställning som förläggningsort kommer mycketsnart att förstärkas. skall ta ställningtill jordbruksministerns förslag rörande förläggning av en veterinärmedicinskfältstation i som också ligger inom Skövderegionen. Ett av skälen fören sådan lokaUsering är naturhgtvis att stationen kommer till ett område där del av landets husdjur finns. Det är också all anledning att räkna med att en stor delav svensk jordbruksproduktion kommer att Ugga i . Det är endast några av de skäl som talar för enlokalisering av statens jordbruksnämnd till Skövderegionen. Jag skulle kunnaanföra fler, men av tidsskäl måste jag avstå. En förläggning av nämndens verksamhet tiU länskulle ge goda möjUgheter till direkta kontakter med jordbruksnäringen ochhvsmedelsindustrin, vilket borde vara betydelsefullt för alla som är engageradeinom berörda.statliga organ. Vi menar också att lantbruksstyrelsensförläggande till enbart har förstärkt Skövderegionens ställning somlokaliseringsort för statliga verksamheter med anknytning till jordbruket. Vi delar utskottsmajoritetens uppfattning att beslut omutlokaliseringen av statens jordbruksnämnd skall kunna fattas . Vianser inte, som i föreslår i reservationen 6, att fråganbör bli föremål för en ytteriigare utredning innan slutgiltig ställning tastill ett eventuellt lokaUseringsbeslut. I sin motivering för uppskovsyrkandet anför huvudsak synpunkter ur motionen 1973.