prot · FW09153 · 1973-12-31 00:00:00 — Man har inte fått prövningarna godkända, och det beror i sin tur påatt då man har velat pröva Iscador har det föreskrivits att det skall ske meddubbelblindeffekter och slumpeffekter som talade om tidigare, men dåpå försöksgrupper som redan har cancer. Dessa skulle få vara föremålför blindtester, alltså tester utan verkan, för att man skulle kunna jämföraIscador med icke verkningsfulla medel. Den formen av tester har man av rentetiskt läkarmässiga skäl sagt sig inte kunna gå med på. När man nu som i har uppfattat den Ökad användning av natursubstanser och .naturläkemetoderinom sjukvården m. m. utredningsom skall göra positivt så är det bra. Jag är naturligtvisfrestad att be ordföranden i socialutskottet att formulera detta med ord tagnaur promemorian om utredningen. För av den kan man faktiskt inte få fram dengynnsamma formulering när det gäller verkan som talar om. Men vihoppas att utredningen kommer att gå i den riktningen. Jag utgår från att undersökningen inte endast skall gälladen lagmässiga och den så att säga affärsmässiga sidan, alltså vilka preparatman skall få sälja på marknaden utan prövning vilket jag hoppas kommer attgynna hälsokosthandeln utan att avsikten med undersökningen också är enverklig värdemätning av preparatens sjukdoms-förhindrande och läkande effekt.Man kan då undra över att en jurist har satts som ordförande och inte enskicklig läkare. Det finns mycket att säga om detta, men jag tycker att detkan räcka ett tag . Jag hoppas att flera av oss nu kan avstå från att pratavidare. i (s) kort genmäle: Att man har satt en jurist som ordförandevisar att det inte bara är fråga om medicinska ting utan också om juridik.Följaktligen tycker jag det är betryggande att man har någon som kan denjuridiska sidan som ordförande i utredningen. Det betyder inte att han skallsyssla med medicin, utan han skall syssla med juridik. De övriga i utredningenskall syssla med medicin. Eftersom det från alla håll har vitsordats att de ärmycket framstående representanter för alla de specialiteter som jag har pekatpå tycker jag att vi med förtroende skall låta den gruppen göra sittutredningsarbete. Sedan kan vi diskutera och kanske kritisera resultatet, men kan vi inte gå längre. Jag vågar påstå att utskottet i sin skrivning verkligenhar gått motionärerna till mötes så långt det över huvud taget har varitmöjligt. Därför är det helt enkelt överflödigt, tycker jag, att yrka bifalltill motionen. Jag vill påpeka för attCIBA-GEIGY själv skriver: "Då emellertid djurexperimentella försök ejvisade önskade resultat har nu lämnat forskningsarbetet" meddet här preparatet åt sidan. Man skriver vidare att det inte finns några planerpå att återuppta ett sådant projekt. Det gäller alltså här ett av de störstaläkemedelsföretagen. Det är detta företag som har bedrivit forskningen på dethär området men inte fått fram tillräckligt mycket bevis på effekten av dettamedel, Iscador eller vad det skall kallas, utan har avbrutit forskningen. Detmåste väl ändå betyda att man inte nått tillräckligt goda resultat i sittforskningsarbete? I annat fall är det väl uppenbart att ett sådantläkemedelsföretag verkligen skulle ha satsat enormt på detta. Om det hade visatsig att preparaten vore så värdefulla skulle det kunna betyda ofantligainkomster för företaget. Men man har alltså inte fått fram tillräckligt medbevis för medlets tillförlitlighet. HerrROMANUS (fp): Jag förmodar att många riksdagsledamöterunder dessa veckor har mötts av vädjanden från betryckta människor som harfrågat: Varför fårjag inte ta den medicin som jag blir bättre av? Jag skulle tro att vi alla hartagit intryck av dessa kontakter. Hur skall man kunna säga till en människa,som t. ex. har fått veta av läkare att hon lider av en obotlig sjukdom, som detalltså inte går att göra mycket åt, att hon inte får använda en medicin som hontror på och anser sig bli bättre av? Det är utgångspunkten för många inlägg iden här diskussionen. Men saken har också en annan sida: Under vilkaförutsättningar skall läkemedel få marknadsföras? Vi har en lagstiftning somsäger att man inte får marknadsföra en vara genom att påstå att den har en vissegenskap, om inte detta kan styrkas. Inte minst från har vi varitmycket angelägna om att understryka detta krav på marknadsföringen. För det första åligger det den som vill marknadsföra envara att styrka, så långt det är möjligt, att den inte innehåller någraskadliga ämnen. Det är svårt att tänka sig något område där den principen ärmer motiverad än när det gäller läkemedel. För det andra: Om man påstår att varan har vissaegenskaper, skall man också kunna styrka det. Det kravet ställer vi påbetydligt oskyldigare varor än läkemedel, och det är då självklart att det ocksåskall gälla för läkemedel. Den som köper ett läkemedel i bör kunna litapå dels att det är prövat och befunnet ofarligt, dels att det man säger om dessverkan är styrkt. Dessutom är det självklart att läkemedel skall framställasunder hygieniskt betryggande förhållanden. Jag tycker att det är mycket värdefullt att vi här underöverläggningen har fått klara uttalanden från motionärerna i ämnet att deansluter sig till principerna om vetenskaplig prövning och kontroll avläkemedel. Om vi inte höll på de principerna skulle vi riskera att vi inte barafick, som , ett antal människor som i ärligt uppsåt säljer icke registreradeläkemedel i syfte att bota sjuka på det sätt som de anser riktigt. Vi skulleockså öppna ett fritt fält för allsköns smartness personer som utan störrehämningar skulle gå in för att tjäna pengar på människors sjukdom ochgodtrogenhet. Vi är ense om att så får det inte vara. Vi kan heller inte införa ett system, där vi löper riskenatt människor i stället för att vända sig till läkare med sina sjukdomar gårrill något slags försäljare av undermediciner allt medan deras sjukdomförvärras. Jag är glad att vi är ense på dessa punkter, för de ärviktiga när man diskuterar läkemedelsprövning och läkemetoder. Det ställer ossemellertid i ett dilemma i den aktuella situation som flera har hänsyftat på.De läkemedel, som sjuka människor nu står utan, har icke blivit anmälda förregistrering och därmed inte heller prövade av i den ordningsom föreskrivs i svensk lag. kan inte i detta sammanhang ingripaeller göra några uttalanden om den rättsaffär som pågår. Om sjuka människorupplever att de blivit utan en livsviktig eller i varje fall mycket viktigmedicin, har de - om de står i kontakt med en läkare - möjlighetatt vända sig till denne för att få medicinen på licens. Alla vägar är alltsåinte stängda förrän man har prövat möjligheten att få hjälp via en läkare. Ett annat viktigt problem i sammanhanget är att det ärdyrt att registrera läkemedel. I och för sig är det en sund princip attläkemedels- Ökad användning av natursubstanser och naturläkemetoderinom sjukvården m. m. 10 protokoU 1973. Ökad användning av natursubstanser och naturläkemetoderinom sjukvården m.m. industrinskall betala kostnaderna. Detta har såvitt jag vet ställt sig bakom.I sista hand är det de som köper läkemedlen som får betala kostnaderna förläkemedelsprövningen. Detta är inte något problem när det gäller stora solidaföretag, men när det gäller små företag som har börjat introducera någontingnytt i kan dessa krav slå mycket hårt, i synnerhet om de som i detaktuella fallet marknadsför många olika produkter. Därför bör man ta sig enfunderare på om man kan göra flera undantag från principerna om självkostnad.Det måste ändå från samhällets synpunkt vara bättre att dessa läkemedel blirprövade än att de försäljs okontrollerade och oprövade. har i sin behandling av denna motion lagtsig vinn om att tillvarata det positiva som kan finnas i de olika läkemetoderoch läkemedel som här kanske litet svepande har sammanfattats underbeteckningen naturläkemetoder och natursubstanser. Det har varit en självklarutgångspunkt för socialutskottet att inom sjukvården ta till vara alla rimligauppslag för att hjälpa människor att komma ifrån sjukdom och hdande. Inte minstbör som ett htet land dra nytta av impulser från andra länder. Jag tror faktiskt att detta är utgångspunkten för dem somarbetar inom svensk sjukvård, inklusive dem som finns på . Detfinns i diskussionen ett drag av att en del människor anser sig vara merengagerade i att hjälpa sjuka rriedmänniskor än vad andra skulle vara. Jagtycker inte att det hör hemma i en allvarlig diskussion. En annan utgångspunkt är också att forskningsresurserna ärbegränsade. En del forskningsprojekt måste därför prioriteras. Vi har iSverige en organisation för att prioritera medicinsk forskning. Om det finnsläkare som är intresserade av att bedriva medicinsk forskning om någraspeciella metoder, kan de som alla andra läkare vända sig till medicinskaforskningsrådet och hos detta lämna en redovisning av hur de vill bedriva sinforskning. Vi vet att det finns läkare i som är intresserade av justdessa läkemetoder, och vi får hoppas att de tar ett initiativ. Det är svårt attbegära att andra läkare, som inte tror på metoderna i fråga, skall ge sig tillatt begära forskningsanslag för dem. har tillsatt en arbetsgrupp, men jag villdessutom understryka att utskottet behandlat denna fråga mycket positivt. Jag ber att få citera ur utskottets text: "Äv största betydelse är givetvis att de myndigheter och organ, som i enlighet med det anförda ansvarar för läkarutbildningen, noggrant följer den medicinska forskningen i såväl som i utlandet och då det anses befogat tar upp till närmare övervägande frågan om att revidera kursplaner m. m. inom den medicins ka grundutbildningen.--- Det är också av betydelse att vid sinainternationella kontakter fortlöpande uppmärksammar den medicinska utvecklingeni andra länder och tar de initiativ som de där vunna erfarenheterna kanmotivera." När det gäller arbetsgruppen säger utskottet att det skall skeen förutsättningslös prövning av möjligheterna att tillhandahållanaturiäkemedel till allmänheten och understryker att de organisationer, somförespråkar en särbehandling, skall medverka vid utredningsarbetet och attdetta skall bedrivas med all den skyndsamhet som är möjlig. Jag hör inte tilldem som anser att motionärer i allmänhet skall varaunderdåniga mot utskott, tvärtom. Men jag tror ändå att var och en med någotperspektiv kan hålla med om att denna motion har blivit ovanligt positivtbehandlad, och det var väl också därför uttryckte sintacksamhet. Jag tror inte det är någon som har uppfattat det som entillfällighet att denna arbetsgrupp har tillsatts just . Men jag tycker attdet är att dra ned diskussionen på en onödigt låg nivå om man bara därför anseratt man här i kammaren skall börja diskutera vem som har sagt vad till vem ivUket telefonsamtal osv. Det räcker väl med att konstatera att arbetsgruppenhar tillsatts i anslutning till att motionen har väckts. Sedan kan var och endra sina slutsatser. var också tacksam för det särskildayttrandet från moderata samhngspartiets representanter. Jag måste erkänna attjag i det fallet nog vill sätta ett litet frågetecken. Jag vet inte om detskall bli en arbetsmetod som vi får vänja oss vid, att man, efter det attutskotten har antagit sina betänkanden, levererar särskilda yttranden sominnehåller synpunkter vilka man inte har gjort försök att få in iutskottens text. Jag menar inte att det skall vara en slavisk princip att man iett särskilt yttrande inte får säga något som man inte har yrkat påskall ingå i utskottets betänkande. Men här är det ändå fråga om en ytterlighetnär man genom att leverera helt nya synpunkter till ett särskilt yttrande gerintryck av att de övriga utskottsledamöterna skulle vara motståndare tUl dessasynpunkter. Det kan ju inte vara tih gagn för själva saken. Metoden bör istäUet vara att man i första hand eftersträvar att utskottet framför desynpunkter man har. Jag hoppas att detta inte skaU bh en mer allmän arbetsmetodbara därför att man från samma parti använt den tätt inpåvarandra. Jag skall inte gå in på alla detaljfrågor -har ju uppmanat oss att avsluta debatten utan bara göra enallmän reflexion. Vad är egentligen en riktig bild av svensk sjukvård av ?Är det verkligen att svensk sjukvård karakteriseras av en provinsiellinställning? Är den metodik som återgavs verkligen typisk; Snabbt in med någratabletter i varje mun som klagar? Jag tror inte att de som arbetar i svensksjukvård riktigt känner igen sig i den beskrivningen. Svensk sjukvård haromfattande internationella kontakter. Svensk sjukvård står på en hög nivå. Detbetyder inte att det skulle saknas problem. Det finns uppenbarligen en stor gruppmänniskor som känner sig främmande och villrådiga inför stora sjukhus, införden mängd av mediciner som används och inför det höga tempot inom sjukvården.Detta är ett problem, och vi skall väl hoppas att det arbete som påböriasskall medverka till att återställa förtroendet. Men om de som anser att det ärfel att inte utnyttia dessa naturläkemetoder tror att detta är det storaproblemet i svensk sjukvård, så tar de miste. Det stora bekymret är att fåresurser för att ta emot de många människor som behöver sjukvård och som kanhjälpas med det som här litet föraktfullt kallas för konventionella metoder.Det stora problemet har alltså med resurser och organisation att göra. Om man kunde genomföra en öppen sjukvård byggd påhusläkarprin-cipen, så skulle det innebära en betydande förbättring. Det skulleockså i viss mån innebära en lösning av de förtroendeproblem som vi nu har settexempel på. Vi löser inte den svenska sjukvårdskrisen genom ett ökat Ökad användning av natursubstanser och naturläkemetoderinom sjukvården m. m. Ökad användtting av natursubstanser och naturläkemetoderinom sjukvården m. m. användandeav naturläkemetoder, även om det här flnns mycket som är värt att ta fasta på,framför allt när det gäller en sundare livsföring för att motverka attsjukdomar uppstår. På den punkten vill jag instämma med . Jag berslutligen att få yrka bifall till utskottets hemställan. () kort genmäle: gjorde en insinuation i sitteljest mycket moderata och trevliga anförande, som jag till många delar kaninstämma i, nämUgen att våra ledamöter i utskottet skulle ha fört in ettsärskilt yttrande i sista ögonbhcket osv. Jag ber att min partivän herrCarlshamre redovisar detta. Under hela den tid utskottet arbetade med denna fråga blevjag informerad om vad man tänkte göra. Enligt de uppgifter jag har fått har mani god tid meddelat utskottet sin uppfattning, att utskottets skrivning inte vartillfredsställande just i vad gällde den interimistiska delen och demöjligheter man borde ha för att klara de människor som står utan läkemedelunder den tid arbetet med utredningen pågår, borde alla kunna inse. HerrTAKMAN (vpk): Jag lovar att jag inte skall provocera någonförlängning av debatten. 1 långa anförande fanns åtminstone en saksom jag kan hålla med om, och det var när han sade att sjukvården i storutsträckning har blivit industrialiserad och att patienten som biologisk enhetförsummas. Man kan diskutera hur omfattande dessa missförhållanden är, men jagtycker man bör ta allvarligt på varie rapport man får om dem.Sjukvårdspersonalen arbetar ofta under förhållanden som omöjliggör en personligvård. De som arbetar aktivt och produktivt inom sjukvården har en känsla av attdet blir allt fler administratörer och i förhällande till dem allt färresjukvårdsarbetare. Det är ett missförhållande som vi måste försökakomma till rätta med. Tyvärr är det bara dessa missförhållanden, som herrGernandt antydde i ett mycket litet avsnitt av sitt anförande, som det blirpublicitet omkring, inte den mycket stora del av svensk hälso- och sjukvård somtrots allt fungerar effektivt och bra och till och med personligt. Men jag skall lämna detta åt sidan och inte ens röra vidden debatt som varit. Jag har ingenting att invända mot de anföranden som herrKarlsson i och har hållit här detta är ju ingenpartipolitisk fråga, och man kan som bekant ha samma uppfattning även om mantillhör olika partier. Detta betänkande är skrivet på ett inte bara fängslandeutan också riktigt sätt. Den slutsats utskottet kommit till har jag ingainvändningar mot. Även jag yrkar alltså bifall till utskottets hemställan. Det finns kanske ändå någonting jag tyckte inne på det som man skulle kunna göra för att ytterligare tillfredsställadem som, med rätt eller orätt, tror på en del av de mediciner och medicinskametoder som har nämnts i motionen. Jag tycker nog att man, gärna med sammamotivering som anfördes av , i några fall skulle kunna görareguljära undersökningar, även om man också har andra forskningsuppgifter, såatt man får klara bevis för att det är något positivt med de medel ellerbehandlingsmetoder som tillskrivs effektivitet. Om det skall ske genom att manavstår från att ta ut ansökningsavgiften på och den århga avgiftpå - om detta blir aktuellt som skall erläggas för enregistrerad farmaceutisk specialitet eller om man skall genomföra det på någotannat sätt kan jag inte yttra mig om, men jag tror att det i vissa speciellafall kan vara motiverat. Man har ju nu gjort särskilda undersökningar om THXoch akupunktur. Det kan tänkas att det finns ytterhgare några medel ellerområden där man kan göra liknande undersökningar, så att man antingen kanavföra dessa medel definitivt från listan eller också kan säga att deåtminstone tills vidare kan användas. I övrigt tycker jag att utskottet intar en korrektståndpunkt när det gör följande uttalande; "Utskottet kan inte förorda att till förmån för visseller vissa läkemetoder avsteg görs från de bedömningsgrunder som tillämpatsdå det gäller att i vårt land introducera nya läkemetoder." Jag villframhålla att när man jämför förhållandena nu med dem som rådde för bara 2530år sedan har man nog inte anledning att gå omkring och hysa förakt för denkonventionella medicinska utvecklingen. Jag råkade i går som reskamrat få ennumera pensionerad kirurg. Vi talade om den tid när jag gick på kirurgikursenmed honom som lärare och om dem av mina fall som då var hopplösa. Vi talade bl.a. om en patient som jag hade under min första underläkartjänstgöring på ettsanatorium, en 2324-årig pojke som fick en s. k. ventilpneumotorax, dvs. enlucka på ena lungsäcken. Diagnosen var lätt att ställa, och man märkte hurpojken bitvis dog under de som han levde. För att klaraett sådant fall krävs det nu ett bagatellingrepp. Då kunde man inte göra det,eftersom man inte hade antibiotika. Jag tycker att herrGernandt, och övriga, som framför så stiliga predikningar här, någongång också kunde göra en del jämförelser med vad den konventionella medicinenåstadkommer. Ökad användning av natursubstanser och naturläkemetoderinom sjukvården m. m. HerrGERNANDT (c) kort genmäle: Jag tror att och jag, ,tillerkänner den konventionella medicinen och sjukvården det allra högstabetyg. Vi har en utomordentlig sjukvård i vårt land. Vi har inte talat illa omden, även om har sagt så. Vi vet att personalen inom den gör sittyttersta för att vara till lags under utomordentligt svåra arbetsförhållanden. Men vad som sagts från vårt håll i detta fall är att mångamänniskor har svårt att finna sig till rätta i den hårda arbetstakt somförekommer på sjukhusen och att det som jag talar om skulle kunna utgöra ettkomplement till nuvarande metoder. Jag skall försöka fatta mig så kort sommöjligt, men jag vill absolut säga ifrån att vi inte klandrar den svenskasjukvården, annat än möjligen när det gäller att den tenderar till en så starkrationalisering att den blir htet patientfrämmande. Ökad användning av natursubstanser och naturläkemetoderinom sjukvården m. m. Kanske jag får passa på tillfället att säga angående densammansättning som har givit utredningen, att de ledamöter somdär har presenterats verkar vara utomordentligt fina och dugliga människor. Omden saken finns det inte minsta tvivel från något håll. Låt mig mycket bestämt tillbakavisa 'antydan om att det särskilda yttrande som och jag står för skulleha tillkommit i någon sorts ovanlig ordning och inte efter de regler som vibrukar tillämpa i utskottsarbetet. Det har tillkommit precis som andrasärskilda yttranden en form för meningsyttring av vilken , somalltid är flink med pennan, har långt större erfarenhet än jag. Utskottet har inte tagit lätt på den här frågan. Vi hartagit god tid på oss. Motionen väcktes , . är vi inne i sista, skälvande vecka. Attvi är där beror inte på att utskottet skulle ha förhalat frågan avsiktligt. Detberor på att utskottet ville ha bästa möjliga underlag för sittställningstagande. a. avvaktade vi till det sista besked om den arbetsgruppsom skulle tillsätta och om vilka direktiv den skulle arbetaefter. Vi har tagit god tid på oss. Vid ett sammanträde i bötian av höstriksdagen fattadeutskottet sitt beslut i själva sakfrågan om att tillstyrka eller avstyrkamotionen. Sedan skulle vi avvakta skrivningen och det material som behövdes föratt göra den så fullständig och klar som möjligt. Medan vi väntade inträffadeen del saker. a. har vi utsatts för ett opinionstryck som är sällsynt äveni denna riksdag och som visar vi uppfattar ju gärna sådant positivt attdetta är en fråga som väcker oro och engagemang ute bland folket, och 'detskall man ta hänsyn till. Dessutom inträffade detta att elefanten klampade in iporslinsboden i . Märk väl, herr talman; Jag bestrider icke ett ögonblickatt detta inklampande skedde på laglig grund. Jag tror t. o. m. att de somklampade var tvungna att göra det. Men det är inte desto mindre tragiskt fördem som drabbades av det, och det är svårt att bara gå förbi det. När utskottet sedan återupptog behandlingen hörde jag migför hos kansli och presidium om möjligheterna att betrakta det första beslutetsom preliminärt och, med hänvisning till den långa tid som gått och vad somhänt , ta upp saken till ny behandling och då även ha möjlighet attframställa yrkanden, kanske rent av om bifall till någon del av motionen. Vifann att det inte gick att få gehör för en sådan procedur. Då lät jag mycketklart förstå att jag hade för avsikt att komplettera skrivningen med ettsärskilt yttrande. Och detta yttrande, , innehåller ingenting somvi inte har talat om under den långa handläggningstiden. Det är ingaöverraskande, nya synpunkter som förts fram. Det är ett alldeles vanligtsärskilt yttrande, tillkommet och avfattat på det sätt som sådanameningsyttringar brukar komma till och avfattas på i denna riksdag. Jag sade att utskottet inte har tagit lätt på den härfrågan. Det har varit en besvärlig motion att behandla, bl. a. därför att dendelvis rör sig på områdensom skulle ha fallit under ett annat utskott i , nämhgenutbildningsutskottet. Det handlar om läkarutbildning och sådant, ochsocialutskottet är inte särskilt kompetent eller behörigt att handskas med desakerna. I någon mån har vi ändå snuddat vid dem. Jag vill bara peka på att det finns tre yrkanden imotionen. De handlar om läkarutbildningen, de handlar om möjligheten att iSverige utnyttja behandlingsmetoder som har vunnit erkännande i andrakulturländer, som motionärerna uttrycker sig, och så handlar de omnatursubstanserna, naturläkemedlen och möjligheten att på generösare villkor ännu göra dem tillgänghga för människor som anser sig behöva dem. Vad säger då utskottet om dessa tre frågor? För att ta demi den ordning de dyker upp i betänkandet finner vi först att utskottet sägermed början nederst på s. 18: "Av största betydelse är givetvis att demyndigheter och organ, som i enlighet med det anförda ansvarar förläkarutbildningen, noggrant följer den medicinska forskningen i såvälsom i utlandet och då det anses befogat tar upp till närmare övervägande fråganatt revidera kursplaner m. m. inom den medicinska grundutbildningen. Motsvarandegäller för vidareutbildningen av läkare." När det gäller läkemetoderna säger utskottet i direktanslutning till det citerade: "Det är också av betydelse attsocialstyrelsen vid sina internationella kontakter fortlöpande uppmärksammarden medicinska utvecklingen i andra länder och tar de initiativ som de därvunna erfarenheterna kan motivera."