prot · FW0996 · 1973-12-31 00:00:00 — () kort genmäle: Jag hade hoppats att genom mitt inlägg få ettklart svar pä den välmotiverade fråga jag ställde. Den kan också formuleras såhär: Kommer att i sista omgången fä besluta om industriverketslokalisering? Eller överlåter i och med dagens beslut åt regeringenatt fatta beslut på den punkten? Jag tycker att det är beklagligt att det svarsom gav inte ger besked pä den punkten. Under detta anförande övertog herrtalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Näringspolitik m. m. NäringspoUtik m. m. () kort genmäle: Om skuUe utfärda en sådan fullmakt,så skulle formuleringen i utskottets betänkande givetvis ha varit en heltannan. i (s): Löntagarinflytande är en angelägen fråga, däralla tycks förklara sig villiga att medverka. Vi är några socialdemokrater som i motionen 1809 pekat påbehovet av löntagarrepresentanter i företagarföreningarnas styrelser. Det bör som sagt kunna anses vara ett rimhgt krav medtanke på den angelägenhetsgrad alla nu vill inlägga i behovet av inflytandefrån löntagarna i näringslivet. När det gäller de motiv och krav sommotionärerna i övrigt framfört vill jag hänvisa till motionen. Vår motivering och värt krav sammanfaller också med vad destora löntagarorganisationerna gett uttryck för. I sitt remissvar till betänkandet, som i stort legat tillgrund för det förslag som vi behandlar , har de storalöntagarorganisationerna uttryckt mycket bestämda uppfattningar omlöntagarrepresentation i företagarföreningarnas styrelser. Jag tycker mig här ha anledning citera vad TCO anfört isitt remissvar: "Med hänsyn till det av utredningen påtalade behovet atteffektivisera styrelsearbetet och med tanke på det stora antalet löntagare,vilkas anställningsförhållanden indirekt påverkas av föreningarnas åtgärderföreslår TCO, att även de fackliga organisationerna ges representation iföretagarföreningarnas styrelser." Likartad uppfattning har framförts i LO:s remissvar,fastän med andra ord. Jag - och jag tror mig här kunna tala även pä de övrigamotionärernas vägnar delar helt den uppfattnmg som man givit uttryck för idessa remissvar. Löntagarrepresentanterna skulle säkert kunna tillförastyrelsearbetet många värdefulla synpunkter. Stora ekonomiska frågor äravhängiga de beslut som fattas av företagarföreningarnas styrelser, samtidigtsom många människor är beroende av hur de mindre och medelstora företagen leds.Dä mäste det betraktas som självklart att löntagarorganisationerna ges plats iföretagarföreningarnas styrelser. TUläggas kan att det mäste anses vara naturligt att, närnu ytterhgare ekonomiska satsningar görs på företagsservice, löntagarnasorganisationer bör fä inflytande i företagarföreningarnas styrelser. Dettaskulle säkerligen också innebära en effektivisering av styrelsearbetet. Löntagarinflytandet är angeläget i alla sammanhang däravgörande beslut skall fattas om hur framtiden skall gestalta sig för deanställda och om hur arbetstillfällen skall skapas och utformas. Utskottet säger för sin del i skrivningen med anledning avmotionen att företagarföreningarnas styrelsesammansättning redan nu är sådanatt företrädare för de anställda skulle kunna bh representerade. Med hänsyntagen tUl vad utskottet sedan fortsätter med, nämligen: "Föreningarna kanockså genom stadgeändring öka antalet styrelseledamöter och på det sättetbereda utrymme för sädana representanter", tycker jag att man kan tolkautskottets skrivning positivt. Man kunde i gär läsa i pressen i samband med referatfrån en diskussion med anledning av att industridepartementet dragit i gång enökad satsning på företagsservice att LO:s bhvande andre ordförande också ville ha löntagarrepresentanter i företagarföreningarnasstyrelser. Enligt tidningsreferaten - vilka jag i det här fallet verkligen trorär riktiga hade han fått stöd för sina synpunkter av både industriministerRune och verkstäUande direktör , Våra krav tycks således få stöd från sä inflytelserikt häUsom från industriministern. , LO och TCO, Även här harutskottets talesman uttalat positiva synpunkter pä denna fråga. JagviU tolka honom positivt och tro att han förutsätter att man kan hoppas på attfå representanter i företagarföreningarnas styrelser. Därför tycker jag mig haanledning att hoppas att motionskravet skaU förverkligas. Jag hoppasnaturligtvis också att industriministern har den nu så aktuella frågan omlöntagarrepresentation i företagarföreningarnas styrelser under observation ochär beredd att vidta åtgärder, om inte frågan löses positivt inom en snarframtid. Min slutsats blir då, att förutsättningarna för ettförverkligande av motionskravet är så goda att jag för dagen avstår från någotsärskilt yrkande i anledning av den motion som vi här har väckt. NäringspoUtik m. m. () kort genmäle: iMalung tolkning av vad jag sade är riktig. HerrGUSTAFSSON i (s): Jag kommer i det här korta inlägget attberöra bara en mycket begränsad del av hela det problemkomplex sompropositionen behandlar, nämUgen frågan om den administrativa anknytningen avstatens utvecklingsfond. Vi är några motionärer från socialdemokratiskt hållsom också har yrkat på en anknytning till styrelsen för teknisk utveckling.Utskottet avstyrker, som vi hört, detta och ansluter sig till propositionensförslag om fondens anknytning till industriverket. Utskottet behandlar frågan om fondens anknytningsynnerligen kortfattat, liksom dess talesman här. Utskottets eget överväganderyms pä fyra rader. Där står det endast att utskottet finner propositionensargument bärande. Man fär därför gä tiUbaka till propositionens argumentering. Det ena argumentet där är att "utvecklingsfonden börarbeta bransch-och sektormässigt konsekvent, koncentrerat ochlångsiktigt". Organisationen av STU med dess olika teknik- ochbehovsområden tUlgodoser redan kravet på bransch- och sektormässighet. Istatsverkspropositionerna har detta också utnyttiats. Där harnämligen departementschefen, ofta t. o. m. ganska detaljerat, angett vilkabehovsområden STU bör starkt öka respektive öka sina satsningar på. Sä härfinns redan ett beaktande av bransch- och sektoraspekterna. Vad som sedan mera exakt skall läggas i propositionens ordom "konsekvent, koncentrerat och långsiktigt" är det litet svårt attveta. NäringspoUtik m. m. beträffarlängsiktigheten finns ju hos STU bl. a. systemet med flerårsäta-ganden, och detbör väl vara ett sätt att möta kravet på långsiktighet. Vad beträffarkonsekvens och koncentration av stöd finns inget i det nuvarande systemet somhindrar departementet att i statsverkspropositionerna förorda vissasatsningar. Det har ju, som jag sade , också flitigt utnyttjats pä senareår. Dessutom ansvarar STU för stödet till 15 branschforskningsinstitut. Ävenhärigenom finns alltså hos STU ett branschkunnande av betydande omfattning. Det andra argumentet i propositionen för anknytningen avfonden till industriverket är att verket kommer att ha "en centralöverblick och ansvaret för frågor rörande mindre och medelstora företag".Då propositionen uppenbarligen utgår från att fondens huvudsakhga avnämaretorde komma att bh mindre och medelstora företag menar man att detta ocksåtalar för fondens anknytning till industriverket. Det är för det första svårt att se varför propositionendrar den slutsatsen. När det på sidan före i propositionen berättas om fondensändamål finns där inget som ens antyder att den skaU satsa speciellt på vissatyper av företag, t, ex, pä mindre och medelstora företag. Det antyder manegentligen bara i förbigående på en följande sida i propositionen, där mananvänder just orden att det torde komma att bli de mindre och medelstoraföretagen som skall bli avnämare. För det andra har STU, i enlighet med signaler i desenaste statsverkspropositionerna, ökat sitt stöd till mindre och medelstoraföretag. Den ökning härav /72 till 1972/73 som redovisas i vår motionkommer, enligt vad jag inhämtat hos STU, att fortsätta att stiga tiU 1973/74,Det är riktigt, som bl, a, har invänt, att STU:s satsningar tidigarehar varit väldigt koncentrerade till större företag. Man kan säga att de mindreföretagen har suttit i kläm, även om jag inte vill använda ordet strykklass somherr gjorde. Här är det emellertid uppenbarligen en omsvängning på gång.Det finns mänga skäl till den. Ett av skälen är naturligtvis de propåer som harkommit i statsverkspropositionerna och som gör att man lägger om satsningen.Här tror jag alltså att man redan är pä väg att tillgodose stödet åt mindre ochmedelstora företag pä ett bättre sätt än man gjort tidigare. De argument som i propositionen anförts för anknytning avfonden till industriverket bör enligt min mening i stäUet leda till att manförordar en anknytning till STU, Motivet för den åsikten är bl, a, att jaganser att man bör skilja mellan å ena sidan uppgiften att ange mera generellaprioriteringar av stödet till forsknings- och utvecklingsarbete med hänsyn tillbranscher, sektorer, företagsstorlekar etc, vilket departementet ochindustriverket kan och bör göra och departementet för övrigt redan gör, och åandra sidan uppgiften att inom givna ramar och prioriteringar värderaindividuella projekt, påverka deras utveckling och följa upp resultaten, vilketSTU med sin speciella kompetens bör göra. När det nu ges möjlighet att satsa ytterligare medel pätekniskt forsknings- och utvecklingsarbete bör de därför knytas tUl det redanexisterande organet för teknisk forskning och utveckling, nämligen STU, Såväl tillkomsten av STU 1968, som omorganisationen 1972syftade tUl ökad samordning av stödet till tekniskt forsknings- ochutvecklings- arbete.Det uttrycks klart i proposition nr 1968 på bl. a. följande sätt:"Nackdelarna med att fördela den statliga stödverksamheten på flera organpåtalades i en om svensk forskningspolitik. Sedan desshar den statliga stödverksamheten expanderat ytterligare och problemen harblivit alltmer kännbara," Att tankarna fortfarande gällde vidomorganisationen av STU 1972 framgår klart av en PM från industridepartementet,där det bl. a. sägs: "De organisatoriska förändringarna syftar främst tUlen ökad samordning av styrelsens projektstöd från planering, projektbedömningoch uppföljning till exploatering och nyttiggörande av resultat. Deerfarenheter som styrelsens nu treåriga verksamhet givit, har visat på behovetav en ökad samordning för att den ekonomiska satsningen skall få ökadeffekt." Att nu åter börja skapa nya organ är enligt min mening ettsteg tillbaka tiU ökad splittring av resurserna. Vid behandlingen här i kammaren för bara ett par månadersedan av statsverkspropositionen i vad den avsäg STU och främjandet av industrielltutvecklingsarbete framhöll näringsutskottets talesman energiskt vid fleratillfällen att man inte skall skapa fler organ utan satsa pä dem vi har. Det ärsynd att inte den som talar för utskottet intar en liknande ståndpunktnär det gäller stödet tUl teknisk forskning och utveckling.Utskottsrnajoritetens ståndpunkt i den här frågan ligger enligt min mening intei linje med de tankegångar som fanns bakom STU:s tillkomst 1968 och inte hellermed de tankegångar som fanns bakom 1972. Jag ber att med det anförda få yrka bifalltill reservationen 9 vid punkten 22 i näringsutskottets betänkande. NäringspoUtik m. m. Idetta anförande instämde i (s). HeirHAGNELL (s): Det är inte så många är som harhaft sådana här näringspolitiska debatter. Det är ett framsteg att vi nu harkommit in pä dem, och jag är helt övertygad om att detta bara är början på dedebatter som vi måste ägna oss åt för att klara upp de framtida problemen påarbetsmarknaden. Det gäUer att klara sysselsättningen för människorna - attfinna nya arbeten när gamla sysselsättningar viker. Den motion som jag lämnat och som behandlas i det paket avmotioner som tas upp här handlar om möjligheterna till en effektivarenäringspolitik inom regionerna. Bakom detta ligger en utveckling som jag villbelysa med några sammanfattande siffror. Folkräkningen 1970 är nu klar med sina definitivauppgifter. 1 jämförelse med 1965 visar de att det har försvunnit inom jord- ochskogsbruket 127 000 jobb och inom industrin 46 000 jobb. Det är en tröst attoffentlig tjänst har vuxit med 116 000 nya jobb. Tyvärr är det intesamma människor som tappar sina jobb och de som kan fä de nya jobben. Om vi försöker ta reda på vad som hänt efter 1970 har viarbetskraftsutredningarna att följa, och statistiskacentralbyråns undersökningar. AKU-materialet, som det kallas, visar Nr 96 frän årsgenomsnittet 1970 tiUårsgenomsnittet 1972 att nedgången inom Onsdaeenden jord- och skogsbruk har fortsattmed ungefär 27 000 jobb och att inom 23 mai1973 industrin försvunnit ytterligare 18 000 jobb men att den offenthga 77----- ------ sektorn vuxit med ungefär 95 000 nya jobb. * Framåt i tiden, de kommande femåren, har vi fått några bedömningar avregeringen i kompletteringspropositionen som vi fick . Där visarman att frän 1972 tiU 1977 - skall det försvinna inom jord och skog93 000 jobb och inom industrin 30 000 jobb. beräknas de offentiigatjänsterna öka i antal med htet över 200 000 nya jobb. Det är omställningar som behövs för människorna, svåraomställningar att göra. Därför måste vi ha en bättre organisation än vi förnärvarande har. Alltför många människor står nu utanför den ordinariearbetsmarknaden. De majsiffror som finns publicerade visar, att vid sidan avde 60 000 arbetslösa som rapporteras enligt den statistiken finns det ungefär113 000 som har tagit hand om genom arbetsmarknadsutbildning,arkivarbete och beredskapsarbete. Därutöver finns i skyddade verkstäder omkring16 000, Det betyderatt ungefär 190 000 människor står utanför den ordinariearbetsmarknaden trots att vi är så pass nära sommaren. Det är en ökning frånmaj 1972 till som betyder, att ytterligare 13 000 människor stårutanför den ordinarie arbetsmarknaden och vill komma in. Dä har jag bara räknatarbetsmarknadsutbildning, arkivarbete och beredskapsarbete. Till det kommerförändringen bland dem som befinner sig i skyddade verkstäder där också antalethar ökat. Vi ser att utvecklingen är likadan framåt i tiden. Vi kanaUtså inte slå oss tUl ro med att säga att den nuvarande situationen är bra. Vikan inte slå oss tUl ro med att säga att den nuvarande organisationen att lösade här problemen är bra. Alltför många väntar alltför länge på att problemenskall lösa sig själva genom en internationell konjunkturuppgång. Jag harförsökt att tala emot att det här är fråga om vanliga konjunkturförändringarsedan slutet av , Det är inte en konjunkturförändring. Naturligtvisförbättras situationen när man går frän vinter . Men efter sommarenkommer hösten. Naturligtvis förbättras situationen när man gär från enlågkonjunktur tUl en högkonjunktur. Men högkonjunkturen efterföljs av enkonjunkturnedgång, och det brukar inte dröja . Den långsiktiga utvecklingen är en annan än denkortsiktiga uppgång som sommaren och konjunkturtoppen för med sig. Denlångsiktiga utvecklingen innebär för oss att sysselsättningen kommer att bliett problem att upprätthälla, allmänt sett och framför aUt inom de produktivanäringsgrenarna. Antalet offentliga tjänster kan vi fortsätta att öka, mende skall betalas genom högre skatter framåt i tiden och av färre människor i den direkta produktionen. Därför är det synnerligen angeläget att vi inte bara i det här samhället har utvecklat en bra arbetslöshetspolitik det har vi gjort. Genom den arbetslöshetspolitiken kan vi ta hand om av den arbetskraft som stöts ut från den ordinarie arbetsmarknaden 122 av de fyra miljonerna,dvs. ungefär 200 000 människor. Litet överhälften får hjälp genom AMS i olika former och litet under Nr 96 hälften i form av kontantunderstöd, Onsdaeen den Vid sidanav att ha ett bra arbetslöshetsunderstöd för att hjälpa de 23 rnai 1973 femprocenten som ramlar ut från arbetsmarknaden gäller det att få fram ----- ; en branäringspolitik, som tryggar jobben för de som har * jobb ochsom behöver sina jobb för framtiden och som - enligt de ' uppgifterjag läst upp kommer att påverkas av att många av de gamlajobben kommer att försvinna . arbetenkommer tUl är det inte säkert att de som tappar de gamla får vara med och dela de nya. Därför är det synnerhgen angeläget för oss, oberoendeav partitillhörighet, att vi i det här samhället får fram en näringspolitiksom tryggar jobben för de av människorna ochhindrar att sysselsättningen går ner till 94, , vilket inte allsär något orimUgt antagande. Helst skall vi försöka höja siffran 95 procent sysselsatta till 96, 97 osv. Men det förutsätter en annan organisationän den vi har , för annars skulle vi kunna ha betydligt bättresiffror än dem vi tyvärr har för ögonblicket och som vi kan räkna med framåti tiden. Det gäller att hjälpa människorna på olika sätt. Därförmäste vi bygga upp en bättre organisation för en näringspolitik för fullsysselsättning. Vi borde kunna förbjuda arbetslösheten och garanterasysselsättningen ät människorna. Vi har resurser till det i det rika samhällevi lever i. Det är en fördelningsfräga, som man måste gripa sig an, men det ärinte bara en fräga om pengar utan också en fråga om organisation, att finna nyaformer. Det behövs förändringar på det centrala området.Regeringens utformning måste moderniseras. Det är bra att vi diskuterarett centralt ämbetsverks utformning, gamla kommerskollegiums förändring och enutbyggnad därav i det nya industriorganet. Pä den vägen har vi att förväntabättre förberedelsearbete och bättre utredningsarbete. Men kvar är ändågenomförandet av utredningsförslagen. Det förutsätter en apparat förnäringspolitiken som vi ännu inte har i tillräcklig omfattning. Det räcker emellertid inte bara att fä de centrala organen regeringen, departementen och ämbetsverken moderniserade. Det behövs ocksåpå det regionala planet en annan utformning av apparaten, så att vi kanhandskas med problemen på ett smidigare sätt. Det går inte, hur bra man än är idet centrala organet, att ha 18 man som håller på med all Industrielllokaliseringspolitik, genom AMS t. ex. Det är en onödigt tung väg. Det räckerinte heller i de fall när man på ett bra sätt kan behandla förslag som kommerin. Innan ett förslag kan lämnas in till , mäste det ofta gäbåde ett och tvä år av förberedelsearbete. Under den tiden gär det inte attlämna några svar på frågorna som de företag ställer som kan bygga ut eUer somkan skapa ny sysselsättning på andra sätt. Därför skulle jag vilja detta har jag tagit upp imotionen 1466 - att vi får fram en annan organisation som ger människorna på det regionala planet större möjligheter att besluta inom de ramar som statsmakterna drar upp, så att inte varie ärende behöver dras till , som det nu är. Inom de ekonomiska ramar och regler som ställs upp centralt bör man 123 Nr 96 fä handla inom regionerna. Då vetman också med vUka pengar man har Onsdaeen den ' räkna , , för efterföljande är. Dä vet man, närman 23 mai1973 böriar med industrikontakter, redaninnan ett konkret förslag är framme, ;-------- ------ vilka utsikter som finns att reservera pengar för de kommande behoven, aringspolitiK jyj rnåste man vänta tills ettförslag ligger framme och därefter vänta på ' '" vad det kan bli av det hela. Medden nuvarande ordningen är det ett par år avotillfredsställande kunskap från det att ett sådant ärende påbörjas till dessbeslutet kan fattas. Jag diskuterar här inte mera pengar till förfoganderegionalt utan mera befogenhet över de pengar som ändå finns och inom deriktlinjer som finns. Det föreligger ett behov av AMS:s politik i alla fall föratt kvotera de centrala pengarna och av att AMS fungerar med vetorätt, om deförslag som kommer fram inte är bra. AMS bör också fungera som konsult- ochupplysningsorgan, som med sin riksomfattande överblick och sina tekniska ochkommersiella erfarenheter kan ge tips om vad som kan vara värt att satsa på.Med ansvaret för pengarna följer också att AMS sköter den löpande revisionen avde medel som används. Det är alltså inte meningen att man skall få handla heltfritt på det regionala planet, oberoende av de centrala myndigheterna, utan manskall inom vissa ekonomiska och befogenhetsmässiga ramar kunna använda pengarnapä ett förnuftigare sätt. Jag skall inte trötta med exempel pä att det icke ärett nettoresultat allt det som redovisas som AMS:s lokaliseringspolitiskaeffekter. Men vid sidan av AMS arbetar också industridepartementet,och med lokaliseringsfrågorna, och nukommer det nya till som ett ytteriigare organ. Det börjar blisvårt för många företagare att hitta i den här byråkratidjungeln. Det är intetUlfredsställande att behöva springa på många håll för att få fram beslut. Härbehövs en regional samordning och centralisering. Det är det som jag menar hadevarit möjligt, om man hade velat följa förslaget i motionen 1466. Jag beklagar att det inte har varit möjligt nu ochförmodar att det blir möjligt om 5-10 är. Utskottet hänvisar nämligen till enutredning som är tillsatt inom och som handlar omlänstyrelserna, den s. k, länsberedningen , Där står det på några rader följande: "När det gälleruppgiftsfördelningen mellan centrala och regionala statliga organ börövervägandena innefatta principiella frågor rörande lämplig decentraliseringinom den statliga förvaltningen och de regionala organens ställning iförhällande till regeringen och centrala förvaltningsmyndigheter. Även i dettaavseende bör behovet av samordning sä väl inom varje verksamhetsgren som mellanolika verksamhetsgrenar särskilt beaktas," Jag förstår att det är dessa rader som utskottet grundarsig på, när det i betänkandet sägs att frågan bör överföras till och behandlas av länsberedningen. Jag hoppas att frågan därmed inte blir sovande utan att länsberedningen snabbt lägger fram ett förslag, gärna utan att avvakta definitiva lösningar av andra frågor som länsberedningen har att arbeta med såsom exempelvis länens geografiska storlek och 124 sådant. Vi mäste fä ett organ medvilket vi bättre kan trygga den fulla sysselsättningenoch hälla den uppe i stäUet för att behöva se att den viker medhjälp av effektivitet och rationaliseringar som är på väg, där människornaställs utanför industri, jordbruk och skog, medan förvaltningen växer - dockinte alltid pä samma orter som där människorna tappar sina jobb. I motion 1750 har jag tillsammans med ett parkammarkamrater påpekat behovet av att SlFU:s verksamhet i ökad utsträckningregionaliseras och att man för att genomföra en sådan regionalisering utnyttjarföretagarföreningarna med deras stora kontaktyta med de mindre och medelstoraföretagen. Jag har uppfattat utskottets stäUningstagande tillmotionen som positivt, när utskottet säger sig dela uppfattningen att man börundvika en uppdelning av serviceutbudet på ytterligare regionala organ. Mot bakgrund av vad utskottet sålunda uttalat utgår jagfrån att den av utskottet åberopade organisationskommittén så snart som möjligtkommer att ta upp frågan om hur regionaliseringen av SIFU:s verksamhet ochsamarbetet med företagarföreningarna skall organiseras. Om så sker är jagganska nöjd med utskottets behandhng av motionen 1750, Jag vill ändå göra det tillägget att det är mycketangeläget, att riktlinjerna för den regionaliserade verksamheten läggsfram. Flera företagarföreningar håller nu på att byggas ut och omorganiseras.Det är därför angeläget att besked lämnas om i vilken omfattning företagarföreningarnaskall vara SIFUs och eventuellt också andra centrala organs regionalaföreträdare. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr I av herrar Regnéll och Hovhammar, ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller näringsutskottets hemställan i betänkandetnr 54 punkten 1 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 1 av herrar Regnéll och Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då begärderösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gavföljande resultat: Nr 96 Punkten 2