prot · FW09149 · 1973-12-31 00:00:00 — Allt beror på hur stor efterfråganär och vilka priser vi sätter på varorna.Det kommer också att gälla energin förframtiden. AUteftersom efterfrågan på energi bUr större och tUlgången mindre såstyrs marknaden genom efterfrågan, prissättning, beskattning och annat. Det ärden enda möjligheten att arbeta. Ett slags ramplanhushållning kan man möjligenarbeta med i de samhällen som är anhängare av, men man kanabsolut inte göra det i en fri demokrati. Jag vill gärna ha sagt detta därför att man möjligenkunde, om man vore illvillig, dra andra slutsatser av industriministernsuttalanden. Eftersom jag inte är illviUig så vill jag öppet deklarera att jagicke har dragit de slutsatserna. Ang. energiförsörjningen, m. m. HerrSJÖNELL(c); Jag vill än en gång uttrycka mintillfredsställelse över industriministerns och därmed regeringens konstruktivainställning till renässansen av kolet och likaså över de aktiviteter somregeringen, närmast industriministern, har satt i gång i akt och mening attförbättra vår försörining med den viktiga råvaran kol. Jag har i flerasammanhang i det förflutna, och kanske framför allt under den här hösten, pekatpå som en lämplig handelspartner som en lämplig producent och Ang. energiförsörjningen, m. m. leverantörav kol och kolenergi i olika former. Om vi tänker bara ett htet ögonblick på de rentgeografiska förhållandena, är det intressant att konstatera följande. Vi hämtaroljan företrädesvis från . Det är långa, kanske delvis riskablatransporter med mammutfartyg som i sina stora tankar skall forsla oljan. Det ärett politiskt mer instabilt läge i än i vårt södra grannland, sombörjar att mer eller mindre stabilisera sig både ekonomiskt, tekniskt och påannat sätt efter det fasor som det landet var utsatt för -plus de politiska omvälvningar som ägt rum. Distansen, fru talman, är rent geografiskt och räknat ikilometer, till de stora leveranscentra för detta utomordentligt viktigabränsle från de stora befolkningstäta och industritäta delarna av vårt landinte längre än t. ex. upp till Malmfälten i . Det är några få mil rättöver , och de transporter som är nödvändiga kan med ett tonnagesom det går att skräddarsy för ändamålet. Intressanta skisser och t. o. m.prototyper finns på fartyg för just det ändamålet. Dessa fartyg behöver inteheller vara så förskräckligt stora och så utsatta för faror som en oljetanker. Det är glädjande att de kontakter tagits somindustriministern redovisar, och det är kanske ännu mera glädjande attundertonen är optimistisk beträffande resultatet av förhandlingarna. Jag skallinte ta tiden i anspråk med något slags föreläsning om kolets förträfflighet iohka hänseenden utan vill bara peka på ytterUgare en sak utöver vad industriministernoch andra har nämnt beträffande kolets användning. Man kan, framför allt från miljövårdssynpunkt, förgasakolet med en modern teknik och använda det för att elda värmepannor och andraenergianläggningar. Man kan också använda kol för att framställa vätgas. Dettycker jag är kanske den mest intressanta varianten på det här energitemat, attkunna använda vätgas som energifaktor i maskiner, motorer etc. Avfallsproduktenblir i så fall bara vanligt rent vatten. Någon mera miljövänlig råvara eller energikällaän vätgas kan man knappast tänka sig. När det gäller och mottrycksverken värmekraftverken deklarerar industriministern att den oro som jag givituttryck för är helt obefogad. Jag kan försäkra att jag inte är ensam om oron,utan det finns folk som kan det här bättre än jag rent tekniskt och som ocksåvisat en betydande oro. Men industriministern försäkrar alltså att oron är heltobefogad, och det är glädjande om det är på detta sätt. Jag skall gärnaacceptera det. Men i sin argumentation för att bevisa att oron är obefogad slårindustriministern faktiskt in öppna dörrar. Självfallet vet jag precis lika välsom industriministern att det inte är som beslutar om utbyggnaderutan det gör statsmakterna och i sista hand . Det är en sanning ochnågot självklart som man inte behöver särskilt framhålla här. Det är inteheller detta saken gäller, utan vad jag påpekat är att vi har erfarenheter bådehär i landet och i andra länder i det förflutna av att en underordnad myndighetkan vidta åtgärder av sådant slag att de beslutande organen, när de definitivtskall fatta det avgörande beslutet, ställs inför fait accompli. Jag skallkanske utveckla det något mera, för det är möjligt att jag har varit förkortfattad, så att mdustriministernhar missat själva kärnpunkten i vad jag ville ha sagt. Om det förhåller sig på det sättet - jag påstår det inte -att , som har sagts, framför allt genom sin prispolitik, genom atterbjuda alltför lågt pris på kraften, undalnröjer incitamenten för en radkommuner i landet att bygga upp värmekraft med sådana här mottrycksverk, såmåste logiskt sett konsekvensen bli att man längre fram i tiden inte har dealternativ som skulle kunna presenteras gentemot en väsentligt mycket störreutbyggnad av kärnkraften. Det är detta saken gäller, och jag vill än en gångfråga; Innebär Vattenfalls prispolitik att man undandrar kommunernaincitamenten för denna utbyggnad i den utsträckning som det här har påståtts? Det kan vara intressant att jämföra de siffror somindustriministern anförde beträffande kärnkraftsutbyggnaden och vilken effektden skulle få när de nu beslutade kärnkraftverken kommer i full drift ungefär1980, som industriministern sade. Enligt industriministern skulle kärnkraftenfram tiU 1980 komma att innebära ett tillskott av . har gjort liknande beräkningar. Där har man kommit framtill ett lägre tal och säger att det blir . Jag kan inte här varaskiljedomare och säga vem som har rätt, men förmodligen har industriministernett bättre sifferunderlag. Jag utgår från det. Vi kan alltså utgå från att detblir . Men har gjort en uträkningsom är ytterst aktuell och väsentlig i det sammanhang som vi nu diskuterar,nämhgen hur stort tillskottet av energin bhr om kommunerna tillgodoser sittvärmebehov fullt ut med mottryckskraftverk. Det betyder inte mindre än , och det är nästan lika mycket som kärnkraftsindustrin, somindustriministern säger att vi skall vara så oerhört tacksamma för att vi kankomma att producera. Och mot den bakgrunden tycker jag det är dubbelt angelägetatt få utrett hur det förhåller sig med agerande och med denprispohtik man där för. Vi är ju alla överens om nödvändigheten av alternativaenergikällor till kärnkraften i varje fall så länge som vi har att göra medsmutsig kärnkraft inte minst av kostnadsskäl. Ty om vi skall bygga utkärnkraften som enda alternativ, så kommer det att kosta ungefär hälften avvåra samlade industriinvesteringar . Det är alltså en ekonomiskfaktor som vi inte får glömma. Detta med mottryckskraft-verken och det energitillskottsom de kan svara för - vilket alltså uppgår tUl nästan lika mycket somindustriministern här har uppgivit är en sä pass angelägen sak, att man frånansvarigt håU måste säga ifrån om det är felaktiga beräkningar och om man härrör sig med fantasisiffror. Som industriministern vet - vi känner ju varandraväl tillhör inte jag dem som slår klackarna i taket avoptimism i alla lägen. Jag fäster inte heller några överdrivna förhoppningartill mottryckskraftverken lika litet som jag gör det när det gällerkärnkraftverken. Jag tycker man skall hålla sig på marken i dessa sammanhang..Men når nu både regeringen och oppositionen är överens om att försöka skapaalternativa energikällor, så måste även denna möjlighet alltså mottryckskraftverken undersökas. Ang. energiförsörjningen, m. m. Ang. energiförsörjningen, m.m. Jag vill understryka, herr industriminister, att jag intetror att vad jag här sagt löser alla problem. Som jag tidigare framhålht måstevi ha kärnkraften. Men vi skah hejda den vidare utbyggnaden av kärnkraft sålänge det är möjligt att göra det - och så länge vi har att göra med smutsigkärnkraft. Industriministern säger att uppgiften om att det inte finns uran istörre utsträckning än olja är felaktig. Man kan få uran t. ex. ur oceanerna.Det är ju alldeles riktigt, och industriministern har givetvis underlag ävenför det påståendet. Vi kan som sagt då klara oss eUer kanske det varett par - med termiska reaktorer eldade med uran. All right, herrindustriminister! Det är möjligt att vi kan det. Men då vill jag klart ochkategoriskt deklarera, och jag tror att jag då också kan tala för mitt parti,att om vi skall vara med på den saken så är förutsättningen att kärnkraften ärs. k. ren kärnkraft och att man tekniskt och vetenskapligt har lyckats klaraproblemet med nedsmutsningen, speciellt problemet med det radioaktiva avfallet.Så länge man inte lyckas med den saken är vi inte med i svängen, utan dåvidhåller vi vår restriktiva ståndpunkt. Jag är tacksam för den utförliga redovisning somindustriministern här lämnat och för hans som vanligt mycket balanseradedebattkonst, som alltid grundar sig på fakta i olika sammanhang. Det berikar endebatt och gör den meningsfull. Industriministern har också här svarat på defrågor jag framställde, men han måste ha missat svaret på en fråga som för migär minst lika angelägen som frågan om och mottryckskraftverken. Jagframställde nämligen i mitt slutanförande ett förslag grundat på denreservation som vi beslöt om i näringsutskottet i går, att man på tUläggsstatskulle satsa 10 mUjoner kronor för att genast sätta i gång forskningen om ochutvecklingen av alternativa energikällor. Jag nämnde i det sammanhanget att detorgan som är bäst skickat att genast sätta i gång med den saken är Styrelsenför teknisk utveckling (STU), Jag vidhåller, fru talman, att detta är en såangelägen sak att det ligger fara i dröjsmål. Det finns ingen anledning förregeringen och inte heller för oppositionen att i det här läget utsätta sigför den kritik som framkommit från andra håU här och som gäller att manhandlar , att man sitter och ruvar för länge och väntar på atthändelserna skall utveckla sig i stället för att snabbt ingripa. Det här är etttillfälle att göra det. Jag vill som sagt ha ett besked om hurindustriministern ställer sig tiU förslaget. FruHAMBRAEUS (c): Jag är glad över att energiprognosutredningenenligt vad industriministern säger inte är låst vid sitt ställningstagande. Jagbyggde det jag sade på den rapport man lämnade . Därräknar man med som det enda realistiska för framtiden olika proportioner avolja och kärnkraft. Jag vill också påpeka att enligt uppgift i rapporten harinte den grupp av parlamentariker som är knuten som expertgrupp tillutredningen varit med. Industriministern säger att vi här i har fattatbeslut om utbyggnad av kärnkraften. Har vi egentligen gjort det? Har vinågonsin tagit ett beslut om ett visst kärnkraftprogram? det ettbeslut om att stifta en lag - atomenergilagen - som ger regeringenuppgiften att pröva och ge tUlstånd till utbyggnad av reaktorer i vårt land.Därefter har anslagit medel till den statliga delen av utbyggnaden avkärnkraft och tUl forskning på ohka sätt. Men första gången riksdagendiskuterade ett utbyggnadsprogram var , och då bestämde sig riksdagenför att inte ställa sig bakom det långsiktiga utbyggnadsprogrammet förrän detföreligger ett allsidigt beslutsunderlag. Det har hänt en hel del . Man har ute i världenfått kännedom om faror med atomkraften som man inte kände till på 1950-talet.Jag har svårt att förstå hur industriministern kan säga att det inte finnsnågon anledning att över huvud taget överväga att ändra utbyggnadsprogrammet.Det måste betyda att industriministern inte har utsatt sig för att träffasakkunniga kritiker av kärnkraften. Och jag menar verkligen sakkunniga,människor som är specialister på detta område och som dragit den välunderbyggda slutsatsen att kärnkraften är för farlig för att byggas ut. Denslutsatsen finns alltså inte alls bara i känslomässigt uppiskade opinioner utanäven bland lugna, sakliga vetenskapsmän. Jag är övertygad om attindustriministern, när han nu på allvar utsätter sig för att träffa ocksåsådana kritiker, kommer att förstå att ett beslut att bygga ut kärnkraften ihög grad kan ifrågasättas. Industriministern sade att vi skall vara glada att detfinns ett program, och vi fick höra hur många megawatt industriministernförväntar att vi skaU få genom kärnkraften . Om jag förstod det rätträknade industriministern då med den kapacitet som dessa verk skulle ha om dekörde för fullt . Erfarenheten visar att det är en mycket lågtUlgänglighet på kärnkraften. I en delstat i har man fem kärnkraftverk.Bara ett är i full drift, och det är det minsta av dem, I ett ärtillgängligheten reducerad tiU hälften, ett har 80 procents tillgänglighet ochett har bara arbetat två av . Kärnkraften är alltså en mycketosäker energikälla, och det är inte alls säkert att vi får ut den kapacitetindustriministern räknar med . Om de miljarder som gått åt till att bygga upp dessakärnkraftverk i stället hade använts på alternativ energi, undrar jag om viinte hade haft en tryggare energiförsörjning. har beskrivithur värmekraftverken hade kunnat byggas ut. Det finns också andra möjlighetersom vi talat länge om . Om man t, ex, hade inriktat sig på att gelån för isolering av hus så att det inte hade behövts så mycket energi föruppvärmning, eller om man hade inriktat sig på att ge lån för att skaffa ettnytt slags uppvärmningssystem, hade vi förmodligen varit i ett bättre läge änvi är . är det å andra sidan aUtid lätt att säga: Så här skulle vi hagjort. Det är lätt att vara efterklok. Men för framtiden måste vi känna den härfriheten, och därför är det mycket tillfredsställande att industriministernpåpekar att energiprognosutredningen inte är låst utan är villig att omprövasitt förra stäUnings-tagande och verkligen satsa på alternativa energikällor. Ang. energiförsörjningen, m. m. Jag hoppas och tror att ärganska ensam om uppfattningen att vi aldrig har tagit några beslut omkärnkraftut- Ang. energiförsörjningen, m. m. byggnad.Vi har fattat beslut om själva ramen - den lagstiftning som gäller för enutbyggnad av kärnkraften i landet - och varie år när regeringen har fört framVattenfalls förslag till har vi fattat beslut om en utbyggnad. Jagkan inte tänka mig att den stora majoriteten av ledamöter springerifrån det ansvar som vi gemensamt har tagit. Sedan har vi anledning att granska det har jag sagt tidigare säkerhetsprogrammet, möjligheterna till förvaringosv,, och det är det vi gör. Vi vill gärna ha en saklig debatt kring dessafrågor där också de kritiska rösterna får komma fram. Vi skaU försöka att - sålångt möjligt - ställa ett fuUödigt material till förfogande för en sådandebatt. Låt mig bara göra några kommentarer och ge svar påytterhgare ett par frågor. När det gäller kraftvärmeverken, ,ställer sig inte avvisande. har samarbetat medNorrköpings och kommuner om sådana anläggningar, och harfört diskussioner med och för diskussioner med och Göteborgskommuner om liknande anläggningar. är alltså inte på något sättavvisande till den formen av energiframställning och har heller inte anledningatt föra en taxepohtik som skulle motverka en sådan utbyggnad. Jag har, om hoppas jag, tiUfälle att besvara enannan interpellation, i vilken interpellanten är kritisk mot taxepolitikfrån en helt annan utgångspunkt än att skulle hålla för låga taxor.Så långt jag förstår interpellationen tas i den upp de höjningar av priset somhar förekommit. bör och skall självfallet stå öppet för att ta framden energi som det är möjligt att ta fram med de alternativ som föreligger -det som är fysiskt möjligt och kommersiellt riktigt och viktigt att ta fram. Om jag inte tidigare svarade på fråga omprogramkommitténs möjligheter gör jag det nu genom att säga; Om programkommitténföre kan lägga fram förslag som kan bedömas vara både viktigaoch riktiga, skall vi försöka behandla dem så skyndsamt som vi över huvud tagetkan. Jag tappade bort en fråga som ställdebeträffande handelsministerns ställningstagande till varmvattnet.Handelsministern hade överläggningar med ochrepresentanter för hyresgäströrelsen , och de fick tid på sig - om jagär rätt underrättad - till att ge sina reaktioner på det förslag ombegränsning av varmvatten som handelsministern förde fram. Jag känner inte tillinnehållet i förslaget, men de besked som lamm. ; kommer självfallet attövervägas, och jag tror att ett förbud i en eller annan form blir ennödvändighet. Det vore önskvärt om en begränsning kunde ske pä frivillig väg,men går inte det måste vi använda oss av de möjligheter som en förfogande- ochransoneringslag kan komma att ge oss. Jag skall naturligtvis inte fortsätta debatten omkringhandelsministerns göranden och låtanden; jag vill nu bara säga att jag inteförsöker skylla på oljebolagen. Också deras rapportering om läget kan vara avden karaktären, att de inte hade tillräckligt underlag för en riktig bedömning.Jag drar den slutsatsen av att så sent som vid sittsammanträde ännu inte lyckats få fram Ang. energiförsörjningen, m. m. någotentydigt underlag som gav möjlighet att göra ett Nr 149 meraslutgiltigt stäUningstagande. Det är naturligtvis lättare'att~srhäir efterhandsäga att man borde ha kunnat göra det och det och sagt det och det. Som själv påpekade fick handelsministern viasina organ beskedet om situationen beträffande eldningsolja eller treveckor efter det att själva oljekrisen satte in, och läget visade sig då varamera besvärande än vad man haft anledning att räkna med från början. Det harföranlett en väsentlig uppstramning av hela den här pohtiken. Sedan tror jaginte vi behöver inveckla oss i någon form av principieU och djuplodande debattkring behovet av en större planmässighet i vårt ekonomiska hv. Jag skuUe vilja kommentera det sätt varpå jag förde inenergiproblemet så här: Ingen kan säga hur de stora oljebolagensmöjligheter kommer att vara när vi kommer ur den här krisen om vi kommer urkrisen. De bedömningar som görs ute i i åtskilliga sammanhang är attderas operationsmöjligheter kommer att bU mindre. Detta är en mycket försiktigformulering. Det är möjligt att det blir alltmer nödvändigt med former avbilaterala avtal med de oljeproducerande länderna, och då kan vi inte ställaoss vid sidan därav. Den erfarenhet vi kan dra är att vår raffinaderikapacitet,som är , nu inte ger samma rörelseutrymme som exempelvis 70-procentigaraffinaderikapacitet ger. Därför finns det anledning att fundera över vad somkan bli nödvändigt att göra för framtiden. Om de stora oljebolagen inte ärberedda att bygga ut sin raffinaderikapacitet, kan vi naturligtvis inte baraslå ut med händerna och säga att det var tråkigt, utan det kan bli nödvändigtatt överväga på vilket sätt vi skall agera. Jag menar att detta förutsätter engranskning och analys av situationen och naturligtvis också öppenhet för deåtgärder som ter sig nödvändiga framöver. Under detta anförande övertog herrtalmannen ledningen av kammarens förhandlingar, HerrSJÖNELL(c): Först och främst noterar jag än en gång attindustriministern av för mig fullständigt obegriplig anledning ännu inte villsvara på det förslag som jag nu två gånger har framställt, nämligen att manskulle kunna satsa på tilläggsstat för att omgående få igång forskning och utveckling av projekt som kan leda tUl alternativaenergiformers utveckling STU har nämnts här . Jag förstår intevarför industriministern inte svarar på den frågan. För att återgå till debatten om kraftvärmeverk skall jaginte heller därvidlag utveckla några ytterligare reflexioner tiden är långtframskriden. Jag vill bara säga att industriministern anser det vara tillfyllest och tillfredsställande att inte ställer sig avvisande, såsomhan uttryckte saken , till en utbyggnad av kraftvärmeverk. För anser jag att det inte räcker med att har en sval inställningoch inte ställer sig direkt avvisande, utan jag skulle vilja ha ett uttalande av industriministern där han kunde redovisa att man i 7 protokoll 1973. Ang. energiförsörjningen, m. m. Vattenfallär utomordentligt intresserad av den här utbyggnaden. Att man inte ställer sigavvisande motiverar industriministern med att man har medverkat tillkraftvärmeverk i och och att man diskuterar sådana även förGävle och . Detta är bra, och det noterar jag med tiUfredsställelse.Men vad saken gäller och vad jag har tryckt på i debatten är en allmänutbyggnad över hela landet - inte bara i de största kommunerna, som det här ärfråga om, utan i en mängd små kommuner och även industrier. Man får dåytterligare en god effekt av detta, nämhgen decentraliseringseffekten. Attkunna lokalisera dessa anläggningar runt om i landet är värdefullt frånsysselsättningssynpunkt, när det gäller att initiera nyetableringar och inteminst från beredskapssynpunkt. Jag vih sluta med att än en gång understryka att jag ärtillfredsställd med och tacksam för att industriministern på denna punkt sägeratt inte har möjlighet eller kommer att ges möjlighet att ställariksdagen inför något fait accompli på grund av den ena eller andra åtgärdenutan att regeringen har full kontroll över utvecklingen och 1975 kan serveradet allsidiga beslutsunderlag som har krävt att få innan beslutfattas om ytterligare utbyggnad av kärnkraften - om en sådan utbyggnad nu skallgöras. Det finns väl skäl att snart avbryta dennadebatt. Men när industriministern gör gällande att oljebolagen inte varförutseende tillåter jag mig ändå påminna om att handelsministern den Inovember grälade på oljebolagen därför att de enligt hans mening gjort alltfördrastiska och långtgående uttalanden, som det enhgt handelsministern inte fannsnågon täckning för. Mot den här bakgrunden går ju industriministernshistorieskrivning inte ihop. Sedan beträffande möjligheten att klara av våroljeförsörjning . Ingen vet ju någonting om vilkamanövreringsmöjligheter som den nuvarande oljehandeln kommer att ha i denföränderliga värld vi lever i. Men om man från dagens utgångspunkt skulle dranågon slutsats måste det väl vara, att inte kommer en statlig handel att varamera fredad för politiska utpressningar än en differentierad vanlig fri handel kanvara. Det är väl egentligen den värsta situation man kan tänka sig, om det ärstaten som handlar och blir föremål för utpressning från den ena ellerandra oljeproducerande staten. Ingen vet naturligtvis vad somkommer att hända, men rent praktiskt och principiellt måste man väl ändå göraden bedömning som jag har gjort? Endast helt kort till ; Jag sadeatt inte har varit avvisande. Tvärtom har verket varit aktivt genomsitt samarbete med kommunerna, och det samarbetet fortsätter. Då det gäller propå om den reservation somskulle vara fogad vid näringsutskottets betänkande av i går vill jag säga attjag har hört talas om den, men jag har svårt att på stående fot ta ställningtill Vihar nu uttalat oss för ett forskningsprogram och en forskningsverksamhet somskall påbörjas så skyndsamt som möjligt. I det sammanhanget får man väga in denpropå som m. fl. HerrSJÖNELL(c); Jag har den största förståelse för attindustriministern inte på stående fot kan ta någon definitiv ställning tilldetta förslag, som så sent som i går togs som en reservation i näringsutskottet.Jag har dock försökt utveckla förslaget htet närmare och lägga fram detsom mitt eget förslag. Men jag låter saken stanna vid detta och uttryckerförhoppningen att industriministern, när han fått tillfälle att i lugn och rostudera det, skall ställa sig positiv till förslaget och dess bakgrund. Överläggningen var härmed slutad. §6 Ang. vattenfallsverkets taxepolitik Herr industruninistern erhöll ordet för attbesvara (vpk) framställda interpellation, nr135, och anförde: har frågat mig om jag ärberedd att redogöra för regeringens syn på taxepolitik. Bakgrunden till interpellation är denhöjning av lågspänningstaxorna som genomförde den Inovember och som enligt orättvist drabbar abonnenter pålandsbygden och i mindre tätorter men däremot inte industrin. Låt mig till att börja med slå fast att vattenfallsverketi enhghet med den instruktion som gäller för verket självt fastställeravgifterna för sina kraftleveranser.