prot · FW09152 · 1973-12-31 00:00:00 — Det var ett politiskt beslut som fattades undermånga protester det vill jag gärna erkänna från berörda personalgrupper.Men det ansågs ändå så viktigt att det övergripande samhällsintresset fick gåföre det enskilda intresset i detta fall. Jag tror personligen att skulle manha förhandlat om själva utflyttningen hade vi med största sannolikhet intekunnat uppfylla den målsättning som uppställt för regionalpolitiken. Låt detta vara ett exempel som visar på svårigheterna attlämna hela området fritt för förhandlingar och avtal! Ändring i statstjänstemannalagen, m. m. HerrTURESSON (m); Låt mig bara med några ord beröra motionen2124, som handlar om en liten perifer specialitet. Det är så att enligt 1965 årslagstiftning om ställföreträdare för kommuner vid vissa avtalsförhandlingarföreträder och vid sådana förhandlingar. Dennu föreslagna ändringen av 2 § kommunaltjänstemannalagen innebär att statensavtalsverk också kommer att förhandla om ledningen och fördelningen av arbetetinom en del kommunala myndigheter, t. ex. skolstyrelsen och församhngarnaskyrkoråd. Beträffande vissa befattningshavare inom dessa förvaltningarförhandlar däremot respektive . Detta kankomma att leda till intressekonflikter. Utskottet bestrider inte att så kan blifallet men säger på s. 4: "Det får anses självklart att samråd underförhandlingarnas gång äger rum mellan olika företrädare för arbetsgivarsidan. "En viss garanti mot kränkning av den kommunala självbestämmanderätten och uppkomstenav intressekollisioner erhålls väl på det sättet, men helt säker kan man intevara. Jag hoppas därför att Kungl. Maj:t låter utreda denna speciella fråga isyfte att komma fram till sådan ändring av ställföre-trädarlagen och avavtalsverkets rätt att agera att någon kränkning av den kommunalasjälvbestämmanderätten inte kan komma i fråga. Jag har velat göra denna markering medanledning av motionen 2124 utan att dock framställa något annat yrkande änbifall till utskottets hemställan. Som utskottets talesman iÖstersund framhöll är vi i stort sett ense i denna fråga. Det har inte fogatsnågra reservationer till utskottets betänkande. Därför kan det synas obehövligtatt jag går upp i debatten, men det som föranledde mig att göra det var vadherr Ekinge och i viss mån även i sade. ville göra gällande att propositionen är ettuttryck för en vinglig hnje från min sida, och han ville vara barmhärtig ochdra en tystnadens slöja över denna vingliga linje hur detta nu skall gå till.Det är detta som jag tycker inte bör stå helt oemotsagt. I övrigt noterade jagatt både och tycks vara av den uppfattningen att vadsom här föreslås är ett steg i rätt riktning, och det är det ju. Jag vill baraunderstryka vad de sade på den punkten. Eftersom jag nu ändå har gått upp i talarstolen i avsiktatt replikera vill jag erinra om att orsaken till att vi ladeförhandlingsutredningens förslag på is 1971 var det framgår också avpropositionen att arbetsrättskommittén då hade böriat sitt arbete. I remissernapå utredningens förslag hade framhållits att det var klokt att inväntaarbetsrättskommitténs betänkande, eftersom även den kommittén skulle ta uppfrågan om de offentligt anställdas arbetsrättsliga situation. Det var mot denbakgrunden som vi lade frågan på is. uppfattade jag anförande så att hanegentligen ville göra rent bord med stafstjänstemannalagens 3 §. Att herrMagnusson vill göra det reservationslöst är uppenbart, men vartydligen också avden uppfattningen. Låt mig då erinra om att regeringen när det gäller dessakomplicerade frågor egentligen har varit mycket öppen för diskussion och attlagstiftningen efter någon tids erfarenhet sannohkt skulle behöva reformeras.När vi fattade beslut om statstjänstemannalagen var riksdagensledamöter i stort sett ense om att det behövdes en lagstiftning som drog upp engräns mellan det man kan träffa avtal om och det man inte kan träffa avtal om,dvs. det som skall förbehållas offentligrättslig reglering. Det var naturhgtatt man gjorde en sådan gränsdragning; annars skulle man ju genom avtal kunnage ett annat innehåll åt det som har den suveräna rätten att beslutaom. Man skulle med andra ord kunna inkräkta på den politiska demokratin. Vi varöverens om att det fanns behov av en lagstiftning som reglerade detta. Hur gränsen skulle dras kunde emellertid givetvis intespikas en gång för alla. Regeringen har som sagt varit mycket öppen förreformer på detta område. Som en ytterligare rephk till om minenligt hans förmenande krokiga linje vill jag erinra om att jag 1970 framladeett förslag om att arbetstidens förläggning skulle bh en avtalsbar fråga; denhade tidigare tillhört det icke avtalsbara området. Vi tog alltså ett steg 1970, och är vi beredda att taytterligare ett steg. i tycker att det är enalldeles för begränsad reform, även om han erkänner att den är ett steg i rättriktning. Men jag vill erinra om att TCO-S och SF, herrMagnussons egen organisation, har uttalat att det steg som tas egentligen ären revolution. Jag vill inte använda så starka uttryck jag tycker att det ärett väsentligt steg i rätt riktning, i riktning mot att vidga det avtalsbaraområdet. Orsaken till att vi nu ansåg oss kunna framlägga dennaproposition utan att invänta arbetsrättskommitténs förslag var att arbetsrättskommitténnu, till skillnad från situationen 1971 och tih skillnad från den situation , som åberopade, hunnit så långt i sittarbete att den bestämt kunde uttala att ett förslag av den omfattning som vi nuframlägger icke skulle föregripa arbetsrättskommitténs arbete. Det var alltsånär vi fick denna klarsignal som vi kunde gå vidare och ånyo aktualisera detförslag som fanns och som då hade remissbehandlats. Jag har gärnat velat göra dessa förtydhgandeni en fråga som vi alltså dess bättre tycks vara överens om. Som också har framhållits av i att arbeta även med de offentliganställdasarbetsrättsliga situation. Det är därför som vi, vilket ocksåantydde, förmodligen kan förvänta nya förslag i riktning mot envidgning av det avtalsbara området. bara några ord till , som tog uppen liten detaljfråga, som jag medger kan vara nog så viktig. Han menade att viborde utreda frågan om sådan ändring i ställföreträdarlagen, att mte vidgningenav det avtalsbara området skulle inkräkta på den kommunalasjälvbestämmanderätten. Jag tror inte att det föreligger någon sådan risk, herrTuresson. Vi har ställföreträdarlagen, och på grundval av den Ändring i stats-' tjänstemannalagen, m. m. Ändring i statstjänstemannalagen, m. m. förhandlaravtalsverket i en del frågor där kommunerna egentligen skuhe förhandla, där deär arbetsgivare. De nya områden som blir förhandlingsbara träffas inte avställföreträdarlagen, utan där få vi från fall till fall komma fram till enuppgörelse mellan kommunerna och staten. Men det föreligger ett mycket intimtsamarbete både i lönefrågor och i andra frågor mellan kommunerna och staten.Jag tror, , att detta i praktiken inte kommer att innebära någotstörre problem. Skulle det emellertid bU svårigheter får man givetvis övervägaandra åtgärder. Jag har med det anförda bara velat göra dessa förtydhganden i anslutning till den debatt som förts. i (vpk): Jag har noterat att propositionen om detförslag som vi nu behandlar innebär vissa framsteg för de anställda, och detfinns ingen anledning att sticka under stol med det, men jag tycker att det ärför mycket att, i hkhet med ledningen för som jagförutsätter att det gäller karakterisera detta som en revolutionerandeförändring. De områden som utvidgas för avtalsbarhet är ändå ganskabegränsade, och jag skulle gärna vilja peka på att just sådana frågor som ärundantagna från avtalsbarhet - t. ex. frågan om tjänsteorganisationensutformning i många fall så griper in i de anställdas arbetsförhållanden attde borde vara föremål för avtalsbarhet och möjliggöra för organisationerna attförhandla. Jag redovisade i mitt första inlägg ett exempel som vi gav i vårmotion på hur SJ genomförde en omorganisation. Den drabbade hundratalsanställda mycket påtagligt, men det fanns inte någon som helst möjlighet attpåverka detta genom förhandlingar. Jag tror att det kommer att bli mycket svåraavvägningsproblem i fortsättningen, och jag tror att det finns anledning förstatsrådet att ha uppmärksamheten riktad på dem det är möjligt atthan redan har det. Mot bakgrund av alla de motioner som väcktes påStatsanställdas förbunds kongress där det fanns mycket långtgående krav bådei fråga om slopande av paragraf 3 och i fråga om andra detaljer tycker jagatt det förslag som föreligger är ganska moderat. Det är i stället nödvändigt, tyckervi, att genomföra en ordning enligt vilken personalen finge lagstadgad rätttill förhandhngar i alla frågor och dessutom till lokal strejkrätt för att fåmakt bakom orden. Det skulle kunna betecknas som en revolutionär förändring idet här sammanhanget. Jag kan inte för dagen ha någon definitivmening om huruvida tjänsteorganisationens utformning bör kunna bli avtalsbar.Med tanke på suveränitet torde en sådan avtalsbarhet innebäraproblem. Jag tycker att utskottet har svarat i Kristinehamnalldeles utomordentUgt bra i sitt betänkande, när utskottet understryker attriksdagens rätt att bestämma om verksamheten på det statliga området inte kan få ges ett annat innehåll genom en avtals- reglering.Jag tycker att det är ett principiellt så viktigt och riktigt StäUningstagandeatt jag bara hänvisar tiU det. Det är för övrigt i långa stycken sammaformulering som vi använder i propositionen. Och om det visar sig vidarbetsrättskommitténs fortsatta prövning att tiänsteorganisationens utformningär en sådan fråga som inte kan bU avtalsbar, då kan vi givetvis inte vidgaavtalsområdet på det sätt antyder. Det skulle verkligen vara attkomma i konflikt med den politiska demokratin, och det hoppas jag att inte ensherr vill. Men för dagen, , behöver vi inte ta någondefinitiv ställning i den här viktiga frågan. kommer, somjag redan har framhållit, att pröva förslaget. Låt oss invänta den prövningenoch få det materialet på bordet innan vi tar definitiv ställning i en så viktigfråga! Ändring i statstjänstemannalagen, m. m. Statsrådet kände sig i viss månirriterad över min beskrivning av hans vingliga väg. Samma situation som hade vi 1971. Då förelåg förslagfrån en utredning vilket framfördes i en motion här i . Statsrådetskrev sedan i statsverkspropositionen att det inte fanns anledning attgöra någonting. i slutet av har han funnit anledning lägga framförslaget. Detta kallar jag och kommer att fortsätta att kalla för en vingliglinje. Statsrådet säger att 1971 ville vi inväntaarbetsrättskommitténs förslag, och fördenskull lades det här förslaget på is.Men , säger statsrådet, finns det ingen anledning att vänta , eftersomvi är medvetna om att utredningen tydligen accepterar att förslag tas fram. Jag har ingen anledning betvivla att statsrådet utredningsarbetets läge och arbetet i arbetsrättskommittén bättre än jagsjälv gör, och därför får jag väl böja mig för hans åsikt, att tiden nu kanvara lämplig att köra över den här utredningen. I och för sig får jag väl finnamig i att man gör det; det är ju utredningens sak mera än min. Statsrådet var också något tveksam om huruvida jag överhuvud taget står bakom det förslag som föreligger. Jo, det sade jag att jaggör, och jag motiverade i flera avseenden varför jag och i övrigtstår bakom det här förslaget. Däremot blev jag litet tveksam när jag skulleförsöka översätta statsrådet diskussionsinlägg, som gällde förhandlingsrättensriktiga innebörd, från den privata sektorn till den offentliga. Där kom enlogikkollision in i bilden. Den var jag tvungen att ta upp, eftersom jag intekan acceptera att logiken går isär på det sättet. Det var ur den synpunkten,herr statsråd, som jag blev betänksam, och är det fortfarande. Detta var bara någrasynpunkter i aU vänskaplighet som komplettering med anledning av detmissförstånd som eventuellt kunnat uppstå efter mitt förra anförande. Det tycks inte vara stora meningsskiljaktighetermellan mig och . Den logikkollision som han talar om har tydligen Ändring i statstjänstemannalagen, m. m. Då vore det väl oriktigt av mig att gå in i den debatten;får väl tala med om den saken. Men jag vill ändå göra en liten kommentar till herrEkinges senaste inlägg. Det förelåg inte samma situation nu som dethar jag utvecklat i mitt tidigare inlägg, som jag hänvisar till. , där sitter med, nu hade hunnit så långt isitt arbete, att den kunnat uttala sig om det förslag som vi diskuterarkan ju inte innebära ett föregripande av kommitténs arbete. Att lägga fram dethär förslaget innebär ingalunda att köra över arbetsrättskommittén. Det ärmärkligt att upplever situationer så, att kommittén har blivitöverkörd, när arbetsrättskommittén har skrivit till mig och sagt: Det är gröntljus, vi har inget emot det här förslaget! Och efter det har jag således lagtdenna proposition. Jag vill inte hävda att det är en logikkollision, men nogbrister det i logiken när kunnat dra en sådan slutsats som den hanhar dragit när det gäller relationerna mellan arbetsrättskommittén och mig. Jag är tacksam för att statsrådet på dettasätt gav mig anledning att återkomma . Statsrådet har beskrivit utveckhngen alldelesriktigt, och det är också riktigt att utredningen har svarat på detta sätt. Idet yttrandet står det emellertid enligt vad jag minns att eftersom utredningenhar den uppfattningen att det här egentligen bara är fråga om att på detoffentliga området skapa i stort sett samma förhandlingsmöjligheter som i på det privata området kan man vara med om det. Men så kommer många frånherr eget parti och säger; har vi verkligen gjort någonting, nu harvi tagit bort § 32 på det offentliga området. Då bhr det fortfarande en htenkonflikt i logiken. För sä är det ju inte. Det är på den punkten som jag velatha klarhet. Vi får vara försiktiga sä att vi inte lägger in för mycket i dethär förslaget. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels utskottets hemställan med den ändring däri som föranleddes avbifall till motionen nr 2168 av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan iKristinehamn begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition; Den som vill att kammaren bifaller inrikesutskottets hemställan i betänkandetnr 37 punkten 1 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit utskottets hemställan med den ändring däri som föranleds av bifall till motionen nr 2168. Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. hamnbegärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Nr 152 Denna omröstning gav följande resultat; den Utskottets hemställan bifölls. lokalfrågor på m. m. § 5 lokalfrågor på m.m. Föredrogs konstitutionsutskottetsbetänkande nr 51 med anledning av framställningen 1973:19 från riksdagensförvaltningsstyrelse angående lokalfrågor på m. m. jämtemotioner. I framställningen 1973:19hemställde förvaltningsstyrelse att skulle I. uppdra åt styrelsen att utredaförutsättningarna och kostnaderna för permanenta lokaler för vidSergels torg genom långtidskontrakt med alternativt förvärvav berörda fastigheter, 2. uppdra åt styrelsen att föranstalta om bearbetningav vissa ombyggnadsförslag gällande samt 3. tUl Den inreriksdagsförvaltningen; Fortsatt utredningen om hus på tiUäggsstat riksstaten för /74 under femtonde huvudtiteln anvisaett reservationsanslag av . I detta sammanhang hade behandlats dels de under den allmänna motionstiden väckta motionerna 1973:236 av () vari hemställts attriksdagen skulle I. uttala att en rivning av det gamla päHelgeandsholmen inte borde ske, 2. uppdra ät förvaltningsstyrelseatt skyndsamt uppta förhandlingar med om villkoren för attunder överskådlig tid stanna kvar i det nuvarande huset vid , 1973:372 av () vari hemställts att riksdagenbeslutade att uppskjuta avgörandet beträffande lokalfråga tillsutredningar av i motionen berört slag som ytteriigare kunde krävas företagits, 1973:981 av herrar Wictorsson (s) och iEskilstuna (s) vari hemställts att uttalade sig för att förhandlingargenom förvaltningsstyrelsens försorg borde tas upp med föratt utreda möjligheterna till en varaktig förläggning av i de avkommunen ägda lokalerna vid , dels de med anledning av framställningen 1973:19 väcktamotionerna 1973:2182 av () vari hemställts att skulle bifallapunkt I i hemställan från förvaltningsstyrelse 1973:19, attriksdagen skulle avslå punkterna 2 och 3 i samma hemställan samt 1973:2183av m. fl. (1 fp, 2 c, 1 m). Nr 152 Utskottet hemställde 11december 1973 ' ' avslag pä motionen 1973:2183 bifalla framställningen ------------------ 1973:19såvitt avsåg hemställan under I, Riksdagenslokal- 2. med avslag på motionen 1973:2182 i motsvarande del bifalla frågor pålängre framstäUningen 1973:19 såvitt avsåghemställan under 2, sikt m.m. 3 , avslag på motionen 1973:2182i motsvarande del och med bifalltill framställningen 1973:19 såvitt avsåg hemställan under 3 till Den inreriksdagsförvaltningen: Fortsatt utredning om hus på tilläggsstat riksstaten för /74 under femtonde huvudtiteln anvisa ettreservationsanslag av , 4. förklara motionerna 1973:236, 1973:372, 1973:981 och1973:2182, den sistnämnda såvitt avsåg hemställan första att-satsen, besvarademed vad utskottet i betänkandet anfört och hemställt. Reservation hade avgivits av herrar () och i Äkersberga (fp) vilka ansett att utskottet under 2 och 3bort hemställa, att skulle 2. med bifall tillmotionen 1973:2182 i motsvarande del avslå framställningen 1973:19 såvitt avsåghemställan under 2, 3. med bifall tUlmotionen 1973:2182 i motsvarande del avslå framställningen 1973:19 såvitt avsåghemställan under 3. i Äkersberga (fp): Vi närmar oss nu slutet av en parentes iriksdagens historia, den parentes under vilken ett snabbt minskande antalriksdagsledamöter trodde att enkammarriksdagen skulle flytta till Helgeandsholmen.De som ännu inte helt har frigjort sig från tanken vill nu späda på medytterligare en kvarts miljon kronor i utredningskostnader. Det finns en rad skäl att säga nej tillförvaltningsstyrelsens begäran om ytterligare pengar för att utreda enombyggnad av gamla och en kompletterande nybyggnad påHelgeandsholmen. Att alternativet att riva det gamla nu harfallit under bordet hälsas naturligtvis med största tillfredsställelse av allamänniskor med någorlunda sinne för pietet och hänsyn till historiska minnesmärken.Men det blev dyrt, , innan den insikten vann majoritet.Ett skäl att säga nej till ytterligare utredningspengar för ombyggnad påHelgeandsholmen är att det s. k. provisorium som vi nu befinner oss i fungerarbra och ligger bra till. har avgett ettremissyttrande över arkitekttävlingen om riksdagshus som bl. a. innehåUerpåpekandet att det är angeläget att sambandet mellan riksdagshusetsarkitektoniska karaktär och dess funktion återupprättas dvs. att det användsav . Låt mig testa det här något kryptiska yttrandet påriksdagshuset vid , Jag tycker att huset här är enkelt, funktionellt och värdigt. Det bör också vara. Utifrån .ser man mest glas och rostfritt stål. Det medger både att det är lätt att få insyn och att det är lätt att putsa fasaden. Huset var egentligen avsett att spela teater i. Det kan man inte se 108 på den arkitektoniska karaktären - lyckligtvis, med hänsyn till den Arbetsmiljön är utmärkt. Låt det inspirera oss till beslut som gerandra människor samma förmån. Huset var inte särskilt dyrt att bygga ochinnebär, jämfört med en monumentalbyggnad, väsentliga lättnader för skattebetalarna.Hoppas det stämmer med funktionen hos . Byggandet av huset var ytterstvälplanerat och kunde genomföras helt programenligt trots att underbyggnadstiden ändrade på en del förutsättningar. Hoppas att även detta kanavspeglas i funktionen när det gäUer både beslut och dessarbetsformer. Det nya ligger i centrum, är lätt att nå ochhar goda kommunikationer. Låt detta avspeglas i vårt arbete; viktiga uppgifterför oss politiker är att vara lätt tillgängliga för människorna och att hållagod kontakt med verkhgheten och dess problem. Jag tycker att sambandet mellandet här arkitektoniska karaktär och dess funktion knappast kanvara bättre. Det är så här skall bo, inte i förnäm avskildhet i ettmonument på en liten ö, utan mitt i folkvimlet i ett praktiskt fungerande hus. Ett annat viktigt skäl att säga nej är detsamhällsekonomiska. Att bygga om och bygga till på skulle kosta300 eller så av skattepengar. Dessutom skulle vår nuvarandehyresvärd, , få höga kostnader för att använda det här husetför annat ändamål. Kan vi verkligen övertyga skattebetalarna i det här landetatt det är ett vettigt sätt att använda pengar - att bygga ett nytt monumentaltriksdagshus, att bygga nytt när man redan bor bra, att flytta när man redan borpå rätt plats? När jag visar besökare runt här i huset, får jag nästanalltid frågan hur länge vi skall stanna i provisoriet. Mitt svar bhr: Mellantio och , snarare sextio än tio. Och när jag har beskrivit fördelaroch nackdelar, är det aldrig någon som kräver att vi skall flytta. Nej, fru talman, nu skall vi inte kasta bort mer pengar påatt utreda omöjliga alternativ. är för mycket redandet. De utredningar som behövs för förhandlingarna med omriksdagens långsiktiga disposition av lokalerna och utvecklingsmöjligheternahär vid bör förvaltningskontoret i huvudsak kunna klara. Slutsatsen av mitt resonemang är given, fru talman. Jagyrkar bifall till reservationen som Per och jag har avgivit tillkonstitutionsutskottets betänkande nr 5 1. lokalfrågor pä m. m. HerrSJÖHOLM (fp); Man kan ju sätta parenteser hur man vill. HerrNorrby satte dem på sitt sätt. Man kan också sätta en parentes om det nuvarandeprovisoriet, och det är egentligen innebörden i den motion som jag och någralikasinnade väckt. Vi vill alltså i princip flytta tillbaka tillHelgeandsholmen. Kanske är det onödigt att fördjupa sig i de ohka alternativeni dag, men jag vill tillbakavisa de skräckvisioner som framkallas om hur detskulle komma att se ut på , om man bygger om det gamlariksdagshuset. Det skulle nog inte alls bli en försämrad miljö kansketvärtom; den skulle kunna bli förbättrad. lokalfrågor på m. m. skulle denbli med det förslag, "Samspel", som vi omnämnt i vår motion. Detskulle inte innebära att man bygger ytterligare ett riksdagshus förutom det somfinns, utan en mycket pietetsfull restaurering av det som finns redan. Detskulle inte bh någon minskning av vattenytan. Ja, sannolikt skulle det kosta en slant attköpa in detta hus, - kanske inte så liten heller. Att det skullevara en synpunkt värd beaktande att skulle rädda ur enekonomisk knipa kan jag inte finna. bhr det väl en förutsättningslösutredning om båda dessa alternativ. Jag har emellertid begärt ordet närmast föratt fråga utskottets ordförande om i uttrycket förutsättningslös utredningligger att även sådana arkitektförslag som inte är nämnda iförvaltningsstyrelsens skrivelse kan komma upp till bedömning. Om svaret är japå den frågan, är vi motionärer väl tillgodosedda. i (s): Med det föreliggande förslaget hyfsar viekvationen. Vi för nämligen bort två alternativ som har spelat en viss roll ide föregående diskussionerna. Det ena är att bygga nytt på ochdärmed riva det gamla . Det andra alternativet är att försökapassa in ett riksdagshus i något av kvarteren på Nedre . Kvar står tvåalternativ: att bygga om på och att stanna kvar här vid . När det gäller Helgeandsholmsalternativet kan jag svaraherr på hans fråga att det inte är några speciellt utpekade alternativsom skall bli föremål för prövning, utan utredningen är förutsättningslös.Följaktligen blir mitt svar på fråga ja. Skulle väljaatt stanna kvar här vid kan vi antingen få ett långtidskontrakteUer köpa den här byggnaden. Vilket av de två huvudalternativen vi bör välja eller kan vi ännu inte avgöra. Det finns intetillräckUgt utredningsmaterial för detta.