prot · FW09158 · 1973-12-31 00:00:00 — Har denna diskussion inte haftnågon annan betydelse, så har den framlockat den här deklarationen, där detåterigen klarlagts att det socialdemokratiska partiet befinner sig ikampställning mot de kommunister som viU infiltrera demokratin och låtsas varademokrater under det att de tar upp kampen mot demokratin. Vad jag sade 1948 står jag för. Då förelåg, som erinrade om, en situation då världen upprördes av en kommunistisk kupp iTjeckoslovaklen, Vi gick till väga på det sätt som jag föreslog för att ta uppkampen i fackföreningar, på arbetsplatser, överallt för att klarlägga för desvenska arbetarna vad denna strid för demokratin betydde. När talar om försyndelser kan han gärnaerinra sig aft vi förde den kampen med demokratiska medel så gott det gick ävenunder kriget, var det enda land i där ickekommunisterna var förbjudna. Vi satte en heder i att även demokratins fienderskulle ha en möjlighet att fala. Ätt det fanns transportförbud beklagade jag,och jag tror att aUa de socialdemokratiska ledamöterna i regeringen delade detbeklagandet, I den mån vi hade möjligheter att förhindra längre gående åtgärdergjorde vi det. (vpk): Jag tackar för svaret. Det var, som kammarensledamöter hörde, enormt långt hela tre rader. Det har tagit för sfafsmuiistern att presteradetta svar. Det är nämUgen så som förflutit sedan jag ställde minförsta interpellation till statsministern om IB, Men jag förstår att det måstevara påfrestande för en regeringschef att ställas inför situationen att enmödosamt uppbyggd och för svenska folket hemlig spionorganisation heltplötsligt är avslöjad och demaskerad. Situationen blev naturligtvis inte lättare för förre försvarsministern skulle försöka förklara vad som varsanning i alla de anklagelser som rUctades mot IB, Han lyckades som bekant inteså bra med detta, I stället framstår han som den person i regeringen somhandskas ovarsamt med sanningen. Det svar som statsministern lämnat och den debatt somvarit tolkar jag som så att en kommission skall tillsättas. Denna måste beståav de fem riksdagspartierna och ytterligare personer från svenskaorganisationslivet. skall efter vad jag förstår dels undersöka de anklagelser som riktasmot IB, dels se till att inriktningen av underrättelsetjänstens arbete ifortsättningen står i överensstämmelse med de av angivna riktlinjernaför säkerhetspoUtik, nämligen att "utåt verka för internationellavspänning och fred". Kommissionen måste se till att garantier skapas föraft de demokratiska fri- och rättigheter som svenska folket tillkämpat sig intekränks av aft hemUga agenter skickas in i organisationer såsom provokatörereller snokande i organisationers medlemsregister, bidragsgivartalonger eUerandra handlingar. Jag skallkort redogöra för bakgrunden tUl vad jag här sagt. FiB/Kulturfront avslöjade detta år en hemligsvensk spioneriorganisation, benämnd IB. Bakom avslöjandet stod journalisternaGuUlou och , IB anklagades för att bedriva en verksamhet stridande mot defri- och rättigheter som svenska folket tUlkämpat sig samt vid sidan om denofficiella svenska utrikespolitiken tUlämpa en egen utrikespolitik, av allt attdöma stridande mot den av godkända allians- och neutrahtetspolitiken. Det intressanta var att följa myndigheternas reaktionernär dessa första avslöjanden gjordes. Försvarsministern, som då hette SvenAndersson, och överbefälhavaren påstod helt plötsligt att den här hemUgaorganisationen visste hela svenska foUcet om. Men däremot hade en del avförsvarsutskottets ledamöter tydligen aldrig hört talas om den. Nå, detta var ett försök att få bort debatten kringsakfrågorna. De stora tidningarna samt radio och TV var vid detta stadium avIB-debatten hjälpreda åt de ansvariga för IB:s verksamhet, ÖB,försvarsministern och högertidningen gick t, o, m. så långt isin debatteknik att de utnyttiade de fördomar om invandrare som tyvärrfortfarande finns bland allmänheten, GuiUou har inte svenskt medborgarskap,basunerade herrarna ut. Vad de däremot underlät att tala om var att ärfödd och uppväxt i , Att sedan FiB/Kulturfront var en antiimperialistisktidning och därmed tUlhörande vänstern var ju också en teknUc som användesflitigt. Man trodde naturligtvis att detta skulle ha effekt pä den svenskaallmänheten. Att skrämma med detta gick ju bra ; varförskulle det inte gå bra också ? Effekt fick denna metod men inte på detsätt som herrarna räknat med. Detta visar ju hur långt från människorna vissamyndighetspersoner befinner sig. När bok gavs ut riktades nya anklagelser mot IB, Först då vidtogmyndigheterna vissa åtgärder, JK fick i uppdrag att pröva tryckfrihetsåtal motFiB/Kulturfront, Chefsåklagare presenterade en utredning som pågåttunder sommaren. Denna utredning tillkom efter det att enträgetuppmanat dem som beskyllt IB för oegentligheter att med förtroende lämna beviseller anklagelser till honom. tog fasta på detta och berättadebl. a. om IB:s medverkan vid israeliska agenters inbrott på egyptiska ambassaden. reagerade mot Robertsslutsatser i denna utredning. I ett brev till redogör han förhur IB-agenter vid förhör som hållits hos och där Isacson själv varitnärvarande erkänt Den militära underrättelsetjänsten m. m. Om en parlamentarisk delegation för granskning av denmilitära underrättelsetjänsten Den militära underrättelsetjänsten m. m. Om en parlamentarisk delegation för granskning av denmiUtära underrättelsetjänsten att demedverkade när israeliska agenter bröt sig in på egyptiska ambassaden visserligen var de aldrig inne på ambassaden utan svarade för vakthållningenutanför, Isacson var upprörd över att inte dessa IB-agenter åtalades. Jag har åberopat en tidigare IB-agent och hans uppgifterangående inbrottet på egyptiska ambassaden. Låt mig fortsätta med ytterUgareen, , Klarlagt är att denne agent släppte in personalfrån IB lokaler i , och vid det tillfälletavfotograferades samtliga inbetalningskorts talonger, tog sigGunnar in i i i . Han togmedlemsregistret, som sedan fotograferades på ett hotell av en annan IB-agent. Jag hävdar att av IB skickats in i dessaorganisationer för att dels provocera, dels spionera ut dessa organisationer.Men vad som kommit fram är enbart en IB-agents verksamhet ) . VUkengaranti har vi för att inte ytterligare ett antal agenter skickats in medlUcnande arbetsuppgifter på andra platser än i . Jag vUl också hävdaatt denna verksamhet fortsätter även . ÖB har vid två tUlfällen sagt;"Det finns människor som lämnar uppgifter fortfarande till oss." När det gäller svenska agenters verksamhet i Mellanösternoch misstanke om spioneri har gjort sig lustig över detta,men han har därefter måst medge att sådant förekommit både mot palestinska rörelseroch mot egyptiska hamnanläggningar. visade bilder på i ettgerillaläger i , hade erkänt att hanarbetat åt IB, att han varit avlönad av försvarsstaben och att han varit iMellanöstern ett stort antal gånger för lB:s räkning. Frågan är; Vad hadeEkberg för uppgift i detta gerillaläger? Enligt ÖB var där för att"vi måste veta hur läget är där nere för att kunna ordna upp vår egenberedskap". Jag måste fråga; På vUket sätt påverkas vår mUitära beredskapav ett gerUlaläger i ? agerande och aktivitet i Palestinarörelsen gick utpå att förorda bombhot och liknande aktioner för att kunna kompromettera dessaantiimperialistiska soUdaritetsrörelser, Låt mig ta ett exempel. Från entelegrafstation i ringde till flygplatsen i am Mainoch bombhotade ett israeliskt passagerarplan. Vem gav honom dessa uppdrag?Palestinsk front säger att verksamhet inte kan ha ställt tUl skadagenom att avslöja "hemligheter", eftersom hemligheter inte finns ivanligt antiimperialistiskt solidaritetsarbete. Men fortsätter tidningen,"israeliska oppositionsmän har genom hans verksamhet hamnat i denisraeliska säkerhetstjänsten register". Pågår fortfarande i denna organisationinfiltrationsverksamhet från IB? Jag ställer frågan mot bakgrund dels av vad ÖBsagt om uppgiftslämnare, dels den razzia som gjordes hemma hos GuUlou, därSÄPO-män tog med sig medlemsregister. Detta registerkunde i rimlighetens namn inte ha något med s, k. bevismaterial i IB-affärenatt göra. När det gäller anklagelsen om spionage från finsktterritorium mot den sovjetiska flygtrafiken anser jag detta klarlagt så långt att båten grundstöttpå finskt vatten, att radiomateriel osv. sänkts, att de personer som Isacsonangivit stämmer med finska polisens anteckningar. Frågan är om man skall tro påIsacson som för övrigt var en av de deltagande IB-agenterna vid dettatillfälle eller någon av IB:s chefer. Jag anser att denna fråga skah utredasordentligt, vilket inte gjorts hittUls, Ytterligare anklagelser mot IB stårfortfarande obesvarade: Har CIA underpågående krig i fått ta del av hemUga rapporter rörande förhållanden iVietnam som upprättats av svensk underrättelsetjänst? Har IB underpågående konflikt i lämnat uppgifter av betydelse för krigföringentill den israeliska underrättelsetjänsten? Har IB fillfrämmande makt utlämnat personuppgifter från ;s, invandrarverkets och egnaregister utan kontroU av vilka uppgifter som lämnats ut och om vilka personer? Har IB haft ochhar IB fortfarande direkta telexförbindelser för daghg kontakt med de tyska ochisraeliska underrättelsetiänsterna? De anklagelser som riktas mot IB gäUer iförsta hand pohtiska frågor och skall också behandlas i de pohtiskainstanserna. Generalerna skall inte tillåtas sopa smutsen under mattan. Deskall heller inte tUlåtas använda hemUgstämpeln med motiveringen"försvarshemUgheter", Hur dessa herrar generaler tänker har föredetta överbefälhavaren berättat i en intervju i den 4 novemberdetta år. Han sade då följande om ; "gjorde rätt när deingrep i kriget. De vUle stoppa kommunismen och hade man skött sig riktigtmilitärt utan att ha tagit politiska hänsyn hade problemet varit ur världennu," var en av cheferna för fram till , Den enda godtagbara lösningen är en kommission i vUkeningår de fem riksdagspartierna, Alla de som kräver insyn och slut påhemlighetsmakeriet är inga romantiker eller naiva människor. Vi inser attunderrättelseväsen måste finnas. Däremot kräver vi att få klara, entydiga ochsanningsenliga besked om principerna för underrättelsetjänstens uppläggning.Vi betackar oss för politUcer som lämnar olika besked med . Vad vi kräver är aft underrättelsetiänsten inte i hemUghetanvänds som ett redskap för att med som operationsbas bistå det enaeller andra av de mUitära maktblocken. Vad vi kräver är en sådan politiskkontroll av underrättelsetjänsten att den följer neutralitetspolitiken och intedriver en självständig politik och förvandlar sig själv tUl en stat i staten. Opinionen är orolig för vad som håller på att hända. Låtmig citera professor : "Begränsningar av yttrandefriheten, kontrollav organisationer, spionage på vänstergrupper, det är inte anti-demokratiskatendenser. Det är tvärtom åtgärder för att bevara just det specifiktdemokratiska. Vad bråkar Ni om! Det är den som kritiserar sådana åtgärder somär demokratins fiende. Så marknadsförs anti-demokratiska aktioner, väl gömdaunder demokratins krumelur." Vi vet aft nära lierat med storfinans ochmUitärapparat i det här landet har den uppfattning som jag citerat. Detär därför som arbetarrörelsens organisationer, det är därför somkulturarbetare, det Den miUtära underrättelsetjänsten m. m. Om en parlamentarisk delegation för granskning av denmilitära underrättelsetjänsten Den militära underrättelsetjänsten m. m. Om en parlamentarisk delegation för granskning av denmilitära underrättelsetjänsten är därförsom andra folkrörelseorganisationer känner stark oro när regeringen hittillskrupit bakom detta parti för att undvika att få till stånd en ordentligundersökning av IB och underrättelseverksamheten. Herr tredje vice talmannen (): Det finns områden där man måste avstå från enabsolut kontroll och ersätta denna med förtroende. Ett sådant område är den särskUda verksamheten inomförsvarsstaben, dvs. den hemUga underrättelsetjänsten. Den är och skall varaett komplement till övriga metoder att erhålla tillräcklig förvarning i frågaom händelser utomlands som kan vara riktade mot oss eller på annat sätt påverkavår säkerhet. Möjligheten att med visshet kunna räkna med en sådan förvarningär en grundförutsättning för att vi skall kunna basera vår trygghet på ettvärnplUctsförsvar. En värnphktsarmé kräver under alla omständigheter en visstid för mobilisering och utrustning. Underrättelsetjänsten måste vara hemlig för att den skallkunna fullgöra sina uppgifter på ett rUctigt sätt. Dess organisation, personaloch arbetssätt, dess källor av olUca slag och resultatet av dess arbete måsteskyddas mot insyn från obehöriga. Jag tror att kollegerna här i kammaren av egen erfarenhethar lärt sig hur svårt det är att skydda hemligheter som delas av många. Dettagäller, tror jag, i särskilt hög grad för oss rUcsdagsmän. Skall man tolkaförhållandet välvUligt, så kan man kanske säga att det beror på att denpolitiska verksamheten på rUcsdagsplanet är i sig själv utåtriktad och öppenoch skall vara det. Den hemUga tjänsten ställer stora krav på sin personal.Den påverkar hela deras livssituation, deras famUjeliv och umgänge, den tvingardem att ständigt, även inför sina närmaste, uppträda under falsk etikett. Blirderas sysselsättning avslöjad kan de inte längre användas i sitt arbete iofredstider kan det gälla deras liv. Denna allvarliga bakgrund och dessa speciella förhållandenhar åtmtnstone för mig själv gjort det naturligt att inte eftersträva endetaljerad kunskap om den särskilda verksamhetens interna förhållanden ochpersonal. Jag har inte haft någon svårighet att uppbåda det förtroende som ettsådant avstående måste bygga på. Man kan säkert förutsätta att regeringen påett tillfredsställande vis övervakar verksamheten, även om jag förstår attockså den övervakningen i viss mån måste bygga på förtroende för de enskildamedarbetarna. Däremot har jag givetvis som ledamot av försvarsutskottettillsammans med utskottefs övriga medlemmar försökt fullgöra den skyldighet somförfattningsenligt är , nämligen att söka bedöma i vilken månanslagen till den särskilda verksamheten är motiverade av värdet av detresultat som denna ger och rätt avvägda mot kostnaden för andra ändamål inomförsvaret. Den bedömningen har uite heller rubbat förtroendet för verksamhetensuppläggning och bedrivande. Avslöjandena om den särskilda byråns förhåUanden dåkallad IB kom som en chock för många. Förtroendet fick ett grundskott, kanskeinte främst därför att verksamheten i sig upplevdes som stötande utan därföratt ett par lekmän så lätt hade lyckats forcera den mur som bör vara byggdför att motstå angrepp från de skickhgaste yrkesmän mom andra nationersunderrättelseverksamhet. Det kom också andra element in i bUden, frågan omtryckfriheten, rättssäkerheten och annat som engagerade stora grupper. JagvUlhär inte ta upp de aspekterna i annan mån än att jag vUl deklarera att mittfuUständiga förtroende för våra svenska rättsvårdande och rättstillämpan-deorgan på intet sätt har rubbats av vad som har hänt i den här frågan. Det kvarstod dock en lucka, som mte täcks av dessamyndigheters ansvarsområden, i det komplex av beskyllningar och påståenden somen allt talrikare allmänhet begärde att få belysta och bemötta. Det blev naturhgt att försvarsutskottet utnyttjade sininitiativrätt till att undersöka förhållandena och ge kammaren en rapport. Undersökningarnamåste dock avrapporteras i ett betänkande fill höstrUcsdagen, bl. a. därför attnästa rUcsdag får ett annat försvarsutskott. Det visade sig attmaterialet var så omfattande att begränsningar måste göras. Det visade sigockså att beskyllningarna från tidningsartiklarna och från visserligen i många avseenden var överdrivna och missvisande men att denästan alltid rymde åtminstone en kärna av sanning. Från de politiska och försvarstekniska synpunkter som försvarsutskottetfrämst har att anlägga bör intresset enligt min mening koncentrera sig dels påbeskyUningarna om samröre mellan den särskilda verksamheten och detsocialdemokratiska partiet, dels på frågan om de rutiner som tillämpas i sådanasäkerhetsärenden som är av stor betydelse för landet. I fråga om det påstådda politiska samröret har inga somhelst uppgifter framkommit som skulle kunna antyda något otiUbörligt. När detgäller detaljer, som i och för sig sannolikt är betydelselösa, står dockuppgift mot uppgift, och vissa perioder har av tidsbrist mte kunnat genomlysas.Enligt min mening bör inte utredningen avbrytas innan en full och otvetydigdementi av beskyllningarna i deras helhet kan ges. Detta är bakgrunden tillvårt krav på en fortsatt utredning. Vi stöder oss då på utskottets egetkonstaterande av att viss oklarhet kvarstår i fråga om kontakterna mellan byrånoch det socialdemokratiska partiet. Skall den få kvarstå? Jag vill upprepa att inga tecken tyder på att någotoförsvarligt ägt mm. Däremot har det uppdagats förhåUanden som enligt minmeningar olämpliga. Jag har inför utskottet vid flera tUlfällen påpekat ochjag vill upprepa det här att jag anser det vara olämpligt att verksamhet avden här arten bedrivs av personer som är aktivt partipolitiskt engagerade. Jagdelar åsikt på den punkten, som han har framfört här. Jag vUlhelt kort motivera varför jag anser detta. Som underlag för det politiska arbetet i användsfrämst de sakuppgifter som myndigheter och utredningar tar fram. Detta underlagskall i princip i samma skick och i samma utsträckning stå regering ochopposition till buds. Det hör till det poUtiska spelets regler. När det gäller hemlig verksamhet - så hemUg att de flestainte ens vet om att den finns kan av naturliga skäl inte denna normalregeltillämpas. Men då blir det också en fråga om fair play aft inte några Den militära underrättelsetjänsten m. m. Den militära underrättelsetjänsten m. m. ensidigapartipolitiska kanaler föreligger eller kan misstänkas föreligga. Det är inteen beskyllning för missbruk, när jag mot denna bakgrund vill hävda att aktivpartipolitik icke borde vara förenlig med verksamheten inom den hemUgaunderrättelsetiänsten. Den andra fråga som vi menar borde ytterUgare utredas ärfrågan om hur säkerhetsärenden handlägges inom regeringen. Det är av stor viktatt regeringen genom berörd fackminister och statsministern hålles underrättadom frågor som är viktiga för vår säkerhet. De nu aktuella avslöjandena i frågaom underrättelsetiänsten är allvarliga för försvaret, inte minst därigenom attverksamhetens möjlighet att fullgöra sin uppgift upphör eller åtminstone avtarför . Att döma av uppgifter i tidningarna var åtminstonestatsministern inte underrättad om händelserna på ett så tidigt stadium somborde ha varit naturUgt. Rutinerna bör därför ytterligare studeras. Så, herr talman, några ord om handläggningen i utskottet!Det har här talats om krumelurer och fällts nedsättande omdömen om moderaternashandlande där. Jag vUl bestämt fUlbakavisa beskyllningarna för ett inkorrekt uppträdandefrån vår sida. Vid det första tillfället, då ett första utkast till betänkandediskuterades i utskottet yrkade jag på attutskottet skulle ta med kravet på en fortsatt utredning på de två punkter somjag har berört. Vid nästa tillfälle då utskottet sammanträdde, tisdagenden , utdelades först vid sammanträdet förslag till slutligskrivning. efter det att detta hade föredragits och jag hadekonstaterat att mina önskemål inte hade tillgodosetts, reste jag på nytt kravetpå vidareutredning på de två punkterna. Då detta krav icke av utskottet antogsmeddelade jag, att jag ämnade föra det vidare till kammaren i form av ettsärskilt yttrande. i Gäddvik anslöt sig till detta. Det hör tillbilden att vi i utskottet arbetade under en stark tidspress. Det skulle vara intressant att veta i vilka avseenden somskrivna eller oskrivna regler för utskottsarbetet eller gällande praxis harfrånträtts. Sakligt sett innehåller vårt särskilda yttrande bara ettunderstrykande från vår sida av behovet av en fortsatt utredning för att allabeskyllningar skall kunna bli undanröjda. Är detta verkligen så felaktigt ochså upprörande? Regeringen tycks inte mena det, eftersom det förefaller att blien sådan utredning i alla fall. Här hade jag, herr talman, tänkt sluta, men jag måstetUlägga en sak. Statsministern sade med stort eftertryck att beljugs ochförtalas vi, skall belackarna ha svar på tal. Ja, visst skall det vara på detsättet jag instämmer gärna. Statsministern sade också att en moderat medlem avförsvarsutskottet mitt under pågående utredning tog sig före att till pressensprida uppgifter om vad som förekommit i utskottet. Jag vill fråga: Vem vardetta? Hur vet det? Eller var det bara ett beljugande och ettförtal? Får statsministern göra vUka beskyllningar som helst utanatt bestyrka dem? Och hur skall man då bedöma att villframställa det som en fräckhet eller någonting ännu värre, när vi begär att avandra framställda grava anklagelser skall undersökas så grundligt att de kanavfärdas? Jag ber att få yrka bifall till utskottets hemställan. FruERIKSSON i (s): Vid det här laget är väl alla de fakta, somhar förekommit i diskussionen och som utskottet redogjort för i betänkandet,redan relaterade, och det är kanske svårt att idissla dem ytterligare.Behandlingen gäller ju bara IB-affären i den mån den berör själva försvaret.Tryckfriheten hör inte hit, och det konstitutioneUa förfarandet kommer attgranskas i . De rättsvårdande myndigheterna har ju handom dem som blivit häktade i den här frågan och kommer väl att göra ytterligareundersökningar om vad som kan ha varit olagligt. Men hur började det och vad handlar det om? Det börjademed att en stackars människa svek sin pUkt som tjänsteman och lämnade ut hemUgauppgifter. Andra utnyttjade hans svaghet till att sprida de mer eller mindreriktigt uppfattade uppgifter som han hade lämnat. Egendomhgt nog är det enligtherr bedömning en bragd att man har spritt uppgifterna, och han vUlatt vi skaU tacka de två journalisterna. Men varför tackar inteIsacson, den tiänstemän som svek förtroendet och som började lämna ifrån siguppgifterna? Är det skillnad på journalister och andra? Jag tycker att manskulle ha tackat Isacson om man menade att det var storartat över huvud tagetatt hemliga uppgifter lämnades ut. När dessa frågor kommit upp har speciellt människor som ärintresserade av tryckfriheten sysslat med dem. Men också andra människor, sominte är involverade i tryckfrihetsfrågorna, har känt sig illa berörda. Det ärsärskilt två ting som de funnit olustiga. Det har påståtts att man i denkritiserade IB-verksamheten hade ett hemligt register på människor som hade enviss poUtisk åskådning och att detta register fanns både hos polisen och hosförsvarets särskUda byrå. Vidare är det naturligtvis mycket skrämmande för många attdet i vårt stillsamma, fredliga land har funnits en främmande spionverksamhefsom planerar våld mot utlänningar som här har funnit en ellerutlänningar som vistas här tillfäUigt och kanske planerar aktioner mot andraländer och att det även finns svenskar inblandade i denna verksamhet. Detta harskapat en aUmän oro. För mig själv var ingenting av det som vi fick veta iförsvarsutskottet vare sig överraskande eller stötande, utom på en punkt. Detgällde Öst Ekonomiska Byrån. Det blev en chock för mig jag visste inte attden fanns. Jag skall tala om det . Låt mig ta upp de moment i denna debatt som vanligt folkhar reagerat inför. Vi var och tittade på det register som finns hos IB.Tidigare var ju registren desamma för polisen och IB. skiljer man påregistren, och det var alltså det som finns hos IB som vi såg på. Många har trott att de stod i IB:s register bara därföratt de har burit ett plakat i en FNL-demonstration eller att de tUlhör kfmleller kfml(r). Och det är lätt för människor att få den uppfattningen av alltsom har skrivits och påståtts. Det har kanske också funnits en lust hos somligamänniskor att känna sig förföljda. Här citerades vad en skribent sagt omdetta man värderar måhända sin revolutionära insats så högt att Den militära underrättelsetjänsten m. m. Den militära underrättelsetjänsten m. m. man tyckeratt den är värd att bokföras i ett hemligt register.