prot · FW09110 · 1973-12-31 00:00:00 — Jag har försökt se litet på andra länders författningar ochkommit tUl den slutsatsen att inget annat land i grundlag har en bestämmelse omatt parlamentsledamot kan avsättas av fristående domstol. Det kan finnas någonförfattning som jag inte har hunnit tränga igenom, men såvitt jag nu kan bedömaär det här en unik bestämmelse för . Som jag ser det vore det mera ilinje med principen om folksuveräniteten att låta väljarna avgöra om ett brottdiskvalificerar en person från riksdagsuppdraget än att låta en domstol avgöradet. När vi nu definitivt överger maktdelningsläran, sä finns det väl inga skälatt lägga en ny "politisk" funktion på domstolarna. Låt väljarna varasuveräna ocksä pä denna punkt! Den andra frågan gäller mandatperioden för talman.Majoriteten vill förlänga den med motiveringen att man därigenom förstärkertalmannens ställning ytterligare. Som jag har utvecklat vill vi inte medverka tUlen förstärkning i den meningen. Vi motsätter oss därför förslaget om treårigamandatperioder för talmännen. Med dettavill jag yrka bifall till reservationerna 14 och 38. A;' regeringsform och ny riksdagsordning rn. A regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Den svenska arbetssättkännetecknas onekligen av en viss långrotning. Vi upplever i detta rum just nuhur den nuvarande riksdagsproceduren leder tUl debatter som ofta mindre ärmeningsutbyten än deklamationer, till glest besatta bänkar under behandlingenav viktiga frågor och till länga nattliga sittningar. Det är då inte direktöverraskande att verksamhet ute bland människorna väcker förvåningoch ointresse, i något fall också misstro. Långtgående enighet tycks emellertidnu råda om att arbetssituationen i enkammarriksdagen är otillfredsställande.Det borde då enligt min mening vara möjligt att med ganska enkla medel råda botpå en del av de nuvarande svårigheterna och därigenom förkorta arbetstiden iriksdagen. Sådana uppslag har framförts i motioner där jag medverkat och iandra motioner. Utskottet har avfärdat dessa uppslag utan att försöka analyseramöjligheterna att därigenom lätta arbetsbördan i . Jag tror att dethade varit bra om den nu av utskottet föreslagna utredningen rörande riksdagensarbetsformer hade fått till huvuduppgift att se över själva arbetstekniken ochinte i första hand överväga sessionstidernas längd. Ändrade sessionstider lederväl lätt till att det blir mindre tid över för ledamöterna till kontakter medyrkesliv, organisationer och enskUda utanför . Det viktigaste skälet för att ändra arbetsförhållandena äremellertid ett annat. Riksdagsledamöterna måste få radikalt bättre möjligheteratt ta del av och sätta sig in i de ärenden där de skaU besluta. Nuvarandeförhållanden gör det knappast ens möjligt för de enskUda ledamöterna att sättasig in i hela det mångtusensidiga material som föreläggs dem.Därutöver bör ledamöterna givetvis få tid att studera också annat material somär viktigt för beslutsfattandet, t. ex. debattinlägg och vetenskapligaartiklar. Ett bra sätt att förbättra arbetsförhållandena vore attminska antalet ledamöter i kammaren. I motsats tUl tror jag attdet finns ett klart och entydigt samband mellan antalet ledamöter och den tidsom åtgår i kammaren. Om det nu dess värre som det verkar - blir så attantalet ledamöter i realiteten ökar genom att ett antal ersättare kommer atttjänstgöra, så måste själv finna former för att ge ledamöterna meratid för att skaffa sig den orientering och den vidsyn som måste krävas avparlamentsledamöter. Kanske kan gemensamma ansträngningar av riksdagensinformationsutredning och utredningen om arbetsformer ge relativtsnabba resultat härvidlag. Med den förhoppningen avstår jag från att argumenteraytterligare för dessa åtgärder och avstår också från särskilda yrkanden på depunkter där förslag föreligger om förändringar av proceduren i riksdagsarbetetoch hänvisar i stället till mitt särskUda yttrande. Jag hade inte tänkt att i detta anförande gå in på fråganom grundlagsfästande av medborgerUga fri- och rättigheter, men jag vill ändågöra en liten kommentar. Såväl som och herrJohansson i TroUhättan har tagit upp det särskUda yttrande som ochjag har fogat till utskottets betänkande. Man har varit kritisk mot det ochtalat om att det är vilseledande och osannfärdigt samt att det hindrar samlande lösningar och ett bra utredningsarbete i fortsättningen.Jag har svårt att förstå det. Det särskilda yttrandet innehåller en beskrivningav arbetet i utskottet och en redovisning av motiven för vårt stäUningstagande.Känner ni er besvärade av den beskrivningen av vad som har hänt? ställa vårt särskUda yttrande i kontrast till konstitutionsutskottetsberömda memorial nr . återgav ett citat ur detmemorialet, och det får bli också mitt svar till . Utskottet"hade önskat att till någon fullständighet hava kunnat samla upplystemedborgares tankar om grunderna för tUlkommande statsförfattninginnan det bort därom stadga sina egna". Grundlagsfäderna och Hans Järtabeklagade alltså den gängen att de icke hunnit låta förslaget gå ut tillmedborgarna, på remiss eller pä folkomröstning eUer vad man vill kalla det. Detväsentliga var deras medvetna vilja att höra människorna innan de fattadebeslut. Den målsättningen hade vi också i utskottet. Vi lade fram ett förslag iform av en bUaga för att inte därmed bindas innan vi hade kunnat inhämta synpunkterfrån människorna. Nog harmonierar denna konstitutionsutskotts och HansJärtas förhoppning väl både med den linje som folkpartirepresentanterna i årvalt när det gäller sättet att behandla grundlagsfästandet av mänskligarättigheter och med tanken att människorna i folkomröstning skall kunna få sägasin mening om vilande grundlagsförslag. konstitutionsutskott och dess ordförande anserdäremot att en beslutande folkomröstning skulle vara ett väsentligt avsteg fråndet pariamentariska systemet. Tanken tycks vara att människors medverkan isjälva beslutsfattandet skall begränsas tUl de allmänna valen, medan deras rådkan fä inhämtas också vid andra tillfällen genom konsultativa folkomröstningar.Om man däremot enligt vårt förslag och enligt de regler som gäller t. ex. iDanmark öppnar möjlighet för beslutande folkomröstning om något så viktigt somgrundlagsändringar, dä, menar majoriteten i utskottet, kommer detrepresentativa och parlamentariska systemet i fara. Detta är ett farligt misstag. Demokratin innehöllursprungligen kravet pä allas medverkan i samhällsarbetet. Kravet på allasdeltagande är centralt i den liberala demokratisynen. Om det representativa ochparlamentariska systemet leder till att deltagandet i det politiska arbetetminskar, då måste det representativa systemet reformeras. Annars riskerar manatt en av grundtankarna bakom demokratin går förlorad, nämligen att beslutenskall växa fram genom öppna debatter, "styrelse genom diskussion". Det är alltså för en liberal ingen motsägelse att denrepresentativa och pariamentariska demokratin måste kompletteras med nyaformer, när människors deltagande minskar eller när deras känsla avutanförstående ökar. Demokratin kan inte överleva om den inte ständigt är bereddatt pröva nya former för att stärka människornas insyn i och inflytande över depolitiska besluten. Att ge människorna en möjlighet att säga sin mening innanbesluten fattas och att vara beredd att verkligen lyssna till alla röster innanman själv bestämmer sig har varit och är en utgångspunkt för oss liberaler iförfattningsfrågor Då, och endast då, kan vi förverkliga vår idealbild avdemokratin, det öppna samhället. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. tn. HerrJOHANSSON i (s) kort genmäle: Det är med en viss tvekan jag tar till ordaefter anförande. Han markerade nämligen att han önskade få replikfrån statsrådsbänken eller av . Jag hoppas att inte taralltför illa upp att utskottets talesman går upp i talarstolen även om hanliksom undanbad sig min medverkan i denna diskussion. Det är möjligt att herrMolin vill föra debatten på ett plan där inte konstitutionsutskottetsordförande bör delta. Låt mig ta upp två saker. Den första frågan gällerregeringsbildningen. Av någon underlig anledning trollar här bortherr . Han är väl ändå fortfarande folkpartist? I varje falldeltog han som representant i grundlagberedningens arbete. Hanstödde det förslag som nu inte nog kan kritisera. När om ett envälde bör man ha klart för sig att det är sombeslutar. Jag kan inte se det som ett envälde att talmannen lägger fram ettförslag. Sedan gör en konstruktion och kominer fram tillatt en onda person kan tillsätta en statsminister. Fär jag fråga: Vem åtar sigatt bli statsminister på grundval av en ledamots röst? Det är väl ändåpolitiska realiteter vi rör oss med. Det är väl ändå meningen att de som bUdarregering vill kunna regera i fortsättningen. Den andra saken jag vill ta upp är den jämförelse mellan1809 och konstitutionsutskott som gjorde. Det är riktigtatt det i det berömda memorialet talas om att man ville inhämta upplystemedborgares tankar, men vi vet att det då var en ståndsriksdag i värt land, ochatt det var ett ytterst litet antal människor som räknades in i denna skara.Det fanns ingen allmän rösträtt. Ingen tänkte sig någon allmän rösträtt. Migvoterligt var inte grundlagsstiftarna påverkade av tankar och vUlegenomföra någon folkomröstning. inhämtar vi allamedborgares tankar i det här stycket genom det allmänna valet. Räcker inte det? () kort genmäle: Jag skall bara ta uppen bagatell. sade att de som avgivit det särskilda yttrandet nr 4 idet sysslar med de egna utgångspunkterna och den egna målsättningen. Hade detvarit så hade det varit helt korrekt, men ni nöjde er inte med det, utananalyserade andras intressen eller ointressen. a. det var felet, herrMolin. HerrFISKESJÖ (c) kort genmäle: Jag håller med om att utskottetsmotivering för talmannens roll vid regeringsbildningen kunde ha varitelegantare och mera genomsyrad av den sunda och kyliga skepsis som sig gilla, och som tycker jag med fördel kunde prägla arbetet här iriksdagen över huvud taget. Vad man kanske framför allt kunde ha anledning att stillabedja om är att denna sunda och kyliga skepsis också måtte prägla herrar Molinsoch yttranden här i kammaren i fortsättningen. Även gicknämligen tUl våldsamma överdrifter i sitt anförande. statsministernsposition med och talade om enväldets dagar. Jag vet inte vad manfrån sida kan ha för intresse av sådana stora gester och vidarundslag. För min personliga del tycker jag att det är ganska meningslöst attföra en sakdebatt utifrån sädana utgångspunkter. () kort genmäle: Jag ställde i och för sig frågan tUlregeringsbänken, men jag har fått några svar från andra häll. Det gör ingenting. Vad finns det för argument för den ordning förregeringsbildningen som föreslagits, som innebär att det bara är talmannen somfår lägga fram förslag? Först fick jag svar från . Han tyckte attresonemanget i gammaldags termer om hävdvunnet förtroende för talmannen kanskeinte var så särskilt lyckat. Däremot sade ingenting om depositiva argumenten. Det är sådana argument jag efterlyst också från utskottetsordförande. upprepar jag min fråga. För att ingen skall behöva kännasig förbigången eller trampad på tårna skall jag ställa frågan till alla demsom i den kommande omröstningen tänker stödja utskottsmajoritetens förslag tUlregeringsbildning: Om talmannen lägger fram ett förslag till ny statsminister,och det i denna riksdag med 349 ledamöter är en som röstar för förslaget, 174som röstar mot förslaget och 174 som lägger ned sina röster är den föreslagnedå vald? Och om han blir vald, hur vill ni dä motivera en sådan anordning, närni kritiserar oss för att vi framlägger förslag om att en tolftedel avriksdagens ledamöter i exceptionella fall kan genomföra valet? När det gäller beslutande folkomröstning knöt jag an tillHans Järtas memorial därför att där på ett tidigt stadium fanns den tankenutvecklad, att man skall lyssna innan man fattar besluten. Vad vore det för fel, om det grundlagsförslag som i dagligger på kammarens bord direkt fick prövas av folket i är?Vad är det för fel pä det? Får jag säga till , att detsärskilda yttrande som har omnämnts är en beskrivning av vårt handlande ochvåra motiv. Finns det något fel i det särskilda yttrandet? Är det någonting somär inkorrekt idet? Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. HerrJOHANSSON i (s) kort genmäle: Det förslag som kommer att antakommer att underställas folket i val och på det sättet prövas av allaröstberättigade här i . När det gäller talmannens roll har väl ändå inte herrMolin ändrat sig och gått ifrån den reservation han en gång har avgivit? Även ihans förslag spelar talmannen tUl en början en betydande roll. har jag inte hört att eller någon annan inomfolkpartiet inte ens eller den av honom åberopade har kritiserat den ordning som har varit rådande, förrän man kom tillgrandlagberedningen, nämligen att kungen utnämner - det är kungen Ny regeringsform och ny riksdags-ordnirtg m. m. somutnämner; han föreslår inte, som talmannen gör. Och framför allt; utnämningenunderkastas inte någon prövning i . Får jag då fortsätta och svara på fråga.Svaret är helt enkelt: Jag kan inte tänka mig att någon ansvarig person isvensk politik åtar sig att bilda regering på grundval av en enda avgiven rösti kammaren, sin egen eller någon annans! () kort genmäle: Jag tror inte det jag heUer. Jag tror inteatt en statsminister skulle bilda regering, om han fick stöd av entrehundrafyr-tioniondel av . Jag har sagt detta därför att det endaargument som ni har emot vår reservation är att en statsminister under vissaförutsättningar skulle kunna utses med stöd endast av en tolftedel avriksdagen. Jag tror inte att en statsminister skulle tillträda ämbetet i detläget, men jag har anfört detta exempel för att visa hur ytlig och ihåligkonstitutionsutskottsmajoritetens argumentation är på den här punkten. Det ären följd av att man inte har velat göra någon egentlig analys av de förslag somhar förelegat. Låt mig tillägga att jag inte har någonting emot atttalmannen har initiativrätt tUl regeringsbildningen men att jag är definitivtemot att han har monopol på initiativ. HerrWERNER i (m): När man hör här i kammaren kommerman att tänka pä "en ropandes röst i öknen". Därvidlag har han etthögt föredöme. Detta endast sagt som en uppmuntran. Att man har slagit vakt om den svenska monarkin i såvälgrundlagberedningen som i propositionen och utskottsbetänkandet är väl inteöverraskande men inte desto mindre glädjande. Det hedrar regeringspartiet i demokratins namn har frångått gamla doktriner och böjt sig för enförmodad stark folkvilja. Det är tvivelsutan något av socialdemokratins segeröver sig själv. Departementschefen bekräftar detta med orden: "Jag villockså tillägga att konungadömets bevarande är en given utgångspunkt vidutformningen av en ny författning, om författningen skall få önskvärt stöd iriksdagen och folkopinionen." Man bör väl också i sammanhanget tillägga att en av demsom omedvetet skapat denna gedigna opinion tvivelsutan är kungen själv intemed stora låter och starka ord utan med sin fascinerande personlighet. När berömmet nu är utdelat till regeringspartiet ochjustitieministern, måste också i sanningens namn sägas att deras bekännelsetill monarkin inte verkar helhjärtad. Det viU ju tiU att kunna balanserastridiga inom partiet, och det måste man förstå. Detta kommer ocksåklart till uttryck i det avsnitt där departementschefen talar om vad som börske i händelse av att konungahuset utslocknar. Man skall "utse enriksföreståndare att tills vidare fullgöra statschefens uppgifter. Tanken äratt skall få rådrum att ta ställning till den framtidastatsformen." Här viftar uppenbarligen departementschefen med en hötapp åtpartiets republikaner: Då skall ni få chansen igen. Men hur stämmer det med det tidigareciterade uttalandet att monarkin är en given utgångspunkt om författningenskall få önskvärt stöd i och folkopinionen? Propositionens kluvenhet i denna punkt bekräftas ganskaklart av regeringens ovillighet att införa kvinnlig tronföljd. Under en följdav år har vi motionerat om denna s. k. kognatiska tronföljd, som inte vorenågot unikum i monarkiernas krets. Sådan tronföljd finns redan i sex av Europasåtta monarkier. Kvinnlig tronföljd borde vara en glasklar reform för enregering som till den grad blivit fixerad vid jämlikhetsbegreppet, att denibland glömt att individerna inte i alla stycken vill eller orkar vara jämUkadärför att gåvorna är olika. Jämlikheten har emellertid blivit i allatänkbara sammanhang och i synnerhet i förhållandet mellan könen. Men när detgäller rikets främste representant är talet om jämlikhet könen emellan intelängre tUlämpligt - inte heller när det gäller tillfäUig riksföreståndare. Grundlagberedningens tre borgerliga representanter skrevklart och tydligt i sin gemensamma reservation att "det inte finns någotgodtagbart skäl att utestänga kvinnliga medlemmar av kungahuset från tronföljd.Full jämställdhet mellan könen bör råda. Nuvarande tronföljares rätt bör dockicke rabbas." Självfallet bör staten gå före med gott exempel och inte inågot sammanhang vara förespråkare för någon könsdiskriminering. Det ärmärkligt att vårt yrkande avvisas i propositionen och av utskottsmajoritetenutan någon egentlig argumentering. Det har enligt min mening inte framkommitnågon ytterligare argumentering . Departementschefen säger ipropositionen; "Likställdhet mellan prinsar och prinsessor beträffandetronföljden kan emellertid knappas anses ha något förnuftigt samband med dendemokratiskt betydelsefulla frågan om jämUkhet mellan män och kvinnor iarbetslivet och samhäUet i övrigt." Detta är verkUgen ett resonemang som"övergår allt förnuft", som det står i Skriften. Jag föreställer migatt en monarks vardag, som är överfylld av skiftande representationsuppgifter,ganska lätt kan upplevas som en bit vanlig slitsam arbetsdag. Månne partietsrepublikaner kommer att hälla fast vid denna plötsligt uppdykande kungstanke;Ingen kvinnlig statschef. Bara män på presidentposten. Är månnestatsministerposten också ett manligt jobb? Det vore bra om vi fick htet merkött på benen vad man har för motiv för sitt ställningstagande iregeringspartiet. I utskottsbetänkandet finner man bara följande kargasättning; "Enligt utskottet bör ej någon ändring företas i fråga omtronföljdsreglerna." Inte minsta motiv, alltså. i citerade Levins artikel iDagens Nyheter och sammanstäUde ärftligheten med likställdheten mellan könen.Han fann den sammankopplingen föga relevant. Det tycker jag att den är i allrahögsta grad. Har man en gång tagit ärftlig tronföljd och därmed accepterat ärftligheten,gör man väl inte situationen sämre om man inför kvinnlig tronföljd. Därriskerar man verkligen att bli tadlad för nedvärdering av kvinnan. Självklart skulle full kognatisk tronföljd bli enutomordenthg garant för successionen. Är det detta man fruktar? Varför intesäga det rent ut? SomUga menar att sådan tronföljd skulle bli ett problem.Efter någon Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. generationskulle det vimla av tronpretendenter ute i och pä andra håll i världenav de mest skiftande och exotiska slag. Nåväl, det är ju bara en som kan kommai fråga. Framtida generationer kommer därtill att internationaliseras pä etthelt annat sätt än vår. Praktiken visar förresten - i de länder där man harkvinnlig tronföljd att de nämnda farhågorna inte besannats. Vad beträffar successionsordningen skulle jag vilja göraett tillägg till ' svar tUl i ochsäga; Försök att komma igenom den första paragrafen, , så blirdet genast bättre. Den första paragrafen är förvisso ålderdomlig, men skall detvara ålderdomligt någonstans i grundlagarna bör det väl vara i successionsordningen,som inte bara skall ange framtiden utan också bevara kontinuiteten bakåt. Denförsta paragrafen gäOer strängt taget bara och kronprins . hade det värre än kronprins kungen lärdesig aldrig svenska men det gick ju väl i alla fall. Låt mig övergå från statschefen tUl denvanlige svenske medborgaren. I regeringsformen kap. 3 § 2 tillförsäkras hanrösträtt vid val till . I den nuvarande regeringsformen fastslåsrösträtt för svenska medborgare utan annan begränsning än den som myndighetsåldernanger. Regeringsförslaget har emeUertid ytterligare en inskränkning, nämhgenatt vederbörande skall vara bosatt i riket. För övriga medborgare hänvisar mantill bestämmelser i lag. Liksom grundlagberedningen anför utskottet attvaltekniska utredningen undersöker i vad män man skall kunna vidga kretsen avde utlandssvenskar som skall kunna komma i fråga för rösträtt. Vi har bliviterinrade om det . Men vi anser inte att man har anledning att avvaktadenna utredning. Antingen hyllar man principen om svensk medborgares rätt attgå till val oberoende av vistelseort eller också gör man det inte. Det äringenting man har anledning att utreda. Det är en principfråga. Vad man behöverutreda är hur utlandssvensken skall kunna utöva sin rösträtt, hur nödigkontroll av behörigheten skall kunna tillgodoses osv. Den nuvarandefemärsgränsen för utlandsvistelsen är en godtycklig gränsdragning som från detena valet till det andra kan ge helt omotiverade utslag. Med våra treåriga valperioder finns alla möjligheter fören tidigare väljare att bli diskriminerad just före påföljande valtillfälle.Det måste bokstavligen te sig snöpligt. En hel rad avvara utlandssvenskar är dessutom yttei-ligtrepresentativa för värt land inom industri och handel, inom biståndsarbete ochnyhetsförmedling. De tar del i svensk politik och svenskt samhällsarbete mer änmånga hemmasvenskar. Men många av dem har inte möjlighet att rösta tillriksdagen. I av tilltagande internationellt umgänge är det verkligen attta ett steg tillbaka, om man inte i regeringsformen viU grundlagfäslavaldeltagandet som en svensk medborgarrätt. Med tanke på de omständligheter somröstproceduren måste medföra för utlandssvensken blir kretsen av dem somröstar oberoende av vilka eventuella tidsgränser förutlandsvistelsen man än försöker laborera med. Även fördenskull bör man kunnaskriva in principen orn rösträtten i grundlagen. Med dessa ord ber jag, herr talman, att få yrka bifalltill reservationen 12 liksom jag i det föregående skulle ha yrkat bifall tillreservationen 37. Får jag sedan, herr talman, övergå till ett annatvalärende, nämligen prövning av bestämmelserna om valbesvär, RF 3 kap. 11 §.Utskottet förordar liksom propositionen en särskild av tillsattvalprövningsnämnd i stället för att som låta regeringsrätten handhauppgiften. Vi finner detta helt omotiverat liksom de argument departementschefenanför och som utskottet upprepar. Man räknar med en ökad besvärsfrekvens ochmenar att besvärsprövningen blir mer krävande därför att fallen kommer att varabesväriigare, mer komplicerade. Vad det ökande besvärsantalet beträffar torde farhågornavara överdrivna. Regeringsrätten hade inte något ärende att pröva i samband med1970 års val, trots att det nya valsystemet då tillämpades. Men det anföres ipropositionen som ett motiv för en ny institution att det blir så mångaprövningsärenden. Skulle sedan fallen komma att bli för svåra förregeringsrätten? Det verkar rned förlov sagt som en ringaktning avregeringsrättens ledamöter. Den valtekniska expertis som valprövnings-nämndenhar tUlgång tiU kan naturligtvis också regeringsrätten ha att tillgå. Det är för oss reservanter både främmande och oriktigt atttillsätta ett slags specialdomstol för rättstillämpning på detta område prövningen skall ju ha karaktär av rättstillämpning, som departementschefenskriver. Även om man utgår från att ledamöterna beflitar sig om objektivitet,så är det dock otillfredsstäUande att dessa valärenden skall avgöras av defolkvalda, som själva är beroende av valutgången och av en eventuellvalprövning. skall ju också i förekommande fall prövariksdagsmannens och ersättarens behörighet. Nej, herr talman, här är man ute på farlig väg. Här är ensammanblandning av den lagstiftande och den dömande makten som är främmande förvår rättstradition.