prot · FW0914 · 1973-12-31 00:00:00 — Det finns förklaringar till det som jag kanske ytterhgarekan understryka, om jag inte tar alltför mycken tid i anspråk. Mänga av dessaförklaringar har redovisats under dagens debatt. Jag gjorde en annan hten fundering när jag lyssnade päherr . Han bekände sin trohet tih regionalprogram, uttalade sinolust över att befolkningen i och i de större städerna ökar förmycket och förklarade att ortsklassificeringen är felaktig. Han vill ha endecentralisering av aktiviteterna. Anledningen till att jag tar upp detta härär helt enkelt att jag tror att har en benägenhet att gemänniskoma en del falska föreställningar och att han som oppositionsledare gerdem den uppfattningen att den fastläsningsfilosofi som har gjorttih sin är möjlig och förenlig med en utveckling i samhället som jag vet attäven är anhängare av. Denindustriella utvecklingen kräver i fråga om forskning, utvecklings- arbete ochrationell produktion ett inslag av koncentration, det kommer man aldrig ifrån.Det kommer att fordra en rörlighet bland befolkningen som man inte klarar medbara pendling, och det kommer att innebära en arbetsmarknadspolitik sombefrämjar rörligheten - en rörlighet som ibland tvingas gå över länsgränserna. Jag har när jag varit inne pä det här sagtatt det är väl ganska onödigt att häckla jordbrukarna för att de lyssnar meraförstrött på - jag tänker på deras ekonomiska föreningsrörelse för de reagerar som alla andra företagare. Jag klippte ur en Skänetidningett litet referat som jag tyckte var rätt intressant. Där säger man följande: kallade Skanek i tUl en presskonferens ochavslöjade då planer på den mest jättelika centralisering inom slakteribranschensom förekommit i den skånska landsändan. Fem slakteriföreningar i ,och skah slås tiUsammans tiU en, en jätte. Och såsäger ordföranden i den här stora Skaneksammanslutningen, iBussjö, att det här måste man helt enkelt göra av ekonomiska skäl. Av det här urklippet framgår vidare att noga räknat skall13 enheter slaktas - det var ju rätt kvickt sagt - enligt de väldiga planerna.Tre slakterier med styckningscentraler skall bort, och sju charkuterifabriker,två konservfabriker och en destmktionsanläggning går samma väg. Man gör envinst pä 23,8 miljoner på den här jättelika fusioneringen. skulle det härförslaget ut tih en diskussion på stämmorna. Men så kommer ett intressantinslag: medlemmarna skah inte fä veta vilka de här 13 enheterna är som skaUförsvinna. Det är klart att de kan kräva besked, men vi tänker inte avslöja något,säger i Bussjö. Vi vill inte oroa personalen på de aktuellaanläggningarna, tillägger han och det är ju en utpräglad grad avhänsynsfullhet som han här lägger . Jag tar det bara som ett exempel, och jag accepterar det.Det är ett uttryck för den utveckling som är pä gång i samhället. Men jagfinner en väldig distans hos , som jag fortsättningsvis gärna vUlse som talesman även för de organiserade föreningsbönderna, mellan dess tal omoch dess praktiska hantering av decentraliserings- respektive centraliseringsverksamheten. Jag vill säga några ord ocksä om den sä mycketomdiskuterade folkpensionsäldern. Här ställde ju frågan: Vhlsocialdemokraterna vara med om att sänka pensionsåldern tih ? För egendel säger han; Vi är beredda att sätta in den här reformen - om jag fattadehonom rätt från . Jag ser det här som en fråga omprioriteringar, som allt annat, och här återstår naturligtvis den befogademotfrågan: VUl man vara med och betala vad det kostar, 1,4 eller 1,5 miljarder?Herr har bundit sig för att genomföra reformen. Skulle han ha ettregeringsansvar blir han väl tvingad att stå för det. Jag kan gehonom ett par tips, när han är i bekymmer och har huvudvärk. Han kan få 1,5miljarder om han höjer arbetsgivaravgiften . Han kan också få dedär pengarna om han höjer momsen . Men jag tror inte han har sämyckel annat att välja på. Ogillar man båda de här vägarna, är det ju ganskabesvärligt. Med den här prioriteringen som man ständigt gör och somman kan säga går på tvärs med den önskvärda långtidsplaneringen kan detnaturligtvis, när det gäller den liha ram som man har kvar för att prioriterainom, uppstå många intressanta ting som man viU tihgodose. Jag tror att det på folkpensioneringsplanet förekommer endiskussion , där man säger sig att det finns åtskhiiga människorsom skulle behöva folkpension innan de fyller . Ute i glesbygderna har vimänniskor som är för gamla att skolas om tih nya arbeten om de är uppe i60-årsäldern. De står visserligen till arbetsmarknadens förfogande, men detfinns en mycket begränsad sfär av arbetsmöjligheter som man kan ge dem. Sitterde fast på sitt lilla ställe, sä sitter de där. I det fallet har vi enprioritering. Skall man låta de arbetsmarknadsmässiga kriterierna väga tyngreän de väger , och skah man välja detta före en allmän sänkning avfolkpensionsåldern? löses ju problemet med denna sänkning avfolkpensionsåldern för dem som är i produktionen genom den överenskommelse somhar träffats mehan LO och SAF. Då kan man fråga vad det är för några som blir kvar. Ja,det är våra husmödrar, de självständiga företagarna, de så mycket omdiskuteradeledamöterna av fämansbolagen och ytteriigare andra. Men det är klart att manmycket väl kan sätta sig ned och fundera över vilket som är viktigast i den härsvåra frågan om prioriteringar. Därför är det oförsiktigt att gä ut och bindasig på det sätt som jag tyckte att hade en benägenhet att göra. Slutligen tog upp frågan om ersättningen tUljordbmket och försökte i det sammanhanget sätta en massa fjädrar i sin egenhatt. Jag vih inte hålla med honom på den punkten. Vad som var det avgörandevar ju att vi införde prisstoppet, att vi helt enkelt var tvingade att exakt påsamma sätt som 1970, när vi införde prisstopp, också se thl att vi höllavtalsutfästelserna gentemot jordbruket. När föregående vår talade om en partielllågprislinje, sä andades han inte om något prisstopp, utan han ansåg att dettavar någonting som man skulle göra med bortseende från prisstoppet. varprisstoppet det primära, och det andra blev det sekundära. Skulle prisstoppetinte ha kommit, sä hade det väl inte blivit aktuellt att med statspengarkompensera jordbrukarna. Dessutom är ju frågan föremål för en jordbrukspolitiskutredning. kommer tiUbaka med de "förloradeåren". Jag tyckte han lämnade en något ofullständig redovisning. De"förlorade åren" karakteriserades bl. a. av en ökning avindustriinvesteringarna med 6 ä , och det var vi tämligen ensamma ombland världens industriländer. Att andra nationer hade en större BNP-ökning,som då skulle inregistreras sä att de inte förlorade , berodde ju påatt de var flitigare att bygga bostäder och expandera på den offentliga sektorn saker och ting som vi i stor utsträckning hade gjort undan tidigare. De "förlorade åren" kännetecknas också av ettåterupprättande av nationens bytesbalans med omvärlden. De 3,5 mUjarder som vihade i underskott åren 1968 och 1970 har vi återvunnit, och vi har skaffat ossett överskott i bytesbalansen, beräknad till en halv miljard under desenaste åren. Vi skah bygga ett staket ovanför stupet, säger ,i stället för att bygga sjukhus där nedanför. Ja, det är ett bUdspråk som t. o.m. höh på att göra mig stum när jag lyssnade på det. Vad är det som gör - jag har sagt detta - fär fart på efterfrågan? Ja, det beror naturligtvis i stor utsträckning påom företagarna kan räkna med en prisuppgång på det som de har att sälja och omde kan räkna med att orderingången ökar. Det är vad som har skett och fortfarande sker - men inte . Jag äralldeles övertygad om att skuUe vi få en utveckling som motsvarar den förrahögkonjunkturen kommer företagarna att svara - föratt använda bildspråk - med att bygga staket i en sådan fart att det väl blir vår sak att ta av dem både hammare och spik för att det inte skah bh för mycket av staket i den här byggnadsverksam heten. halsbrytande räknestycke om 13 förlorademiljarder gör att man tar sig om huvudet. De där miljarderna skulle man havunnit med skattesänkningar tiU företag och konsumenter. Ja, företagen har intesaknat pengar , och de är hyggligt likvida. Bankerna har,som jag sade, expanderat sin utlåning som , och resultatredovisas ocksä i bankemas verksamhetsberättelser. SkuUe vi ha lagt de här 13 miljarderna i skötet påkonsumenterna? Det är ju en intressant tanke, även om jag reducerar de 13miljarderna med de som vi traditionellt bmkar investera av totalförbättringen.Åtminstone kunde man väl då säga sig att detta rimligtvis borde ha givit utslagdels i en stark ökning av importen, dels i en egen konsumtion som reducerarexporten. Detta skulle ha inneburit - om man fortsätter det här djärvaräkneexemplet - att vi på nytt skulle ha varit i varje fall pä enutomordentligt låg nivå i fråga om bytesbalansen. Det skulle säkerhgen ha varitett underskott, och vi skulle ha haft en låg valutareserv. Det är ett dåligtstartläge när man går in i en uppåtgående konjunktur - det tror jag att aha kange mig rätt i. Då kan man komma i den värsta av alla världar, där man inte enskan kosta på sig att driva en selektiv arbetsmarknadspolitik därför attvalutareserven är slut och man har för stora underskott i bytesbalansen. Jag vågar säga att det är inte så förskräckligt mångaländer som i det tidsperspektiv vi talar om, alltså efterkrigstiden, har klaratsig så pass hyggligt som . När jag är ute och diskuterar de här frågornamed ekonomer av facket är det ganska vanligt att jag får dramatiska skildringarav det lysande - naturligtvis mera för att det skah bh en relief tUlhur dystert det skulle ha varit . Men detta lysande1960-tal står ju ocksä den här regeringen för. Vi har undsluppit valutakriser. Vi var litet nära 1970,men det klarades av. Mänga länder har fått ta sig fram med devalveringar och enutpräglad oro frän omväriden kontra landets valuta. - ochjag kan säga just - har något av en ny oro på valutamarknaden varit klart skönjbar. Jag tror att vem som helst som ser allvarligt på det här kan säga sig, att i det läget är det ändå en fördel att den svenska kronan är en bland de valutor som internationellt betraktas som starka valutor. Jag vihsäga några ord tUl . uttrycker sig på detta sätt: Vi har enarbetslöshet som är utan motstycke . Vad skuhe vi inte hakunnat göra jag tror att uttryckte sig så med dessa 12 eller 15miljarder? Ja, vi har ju gäng på gång förklarat att vi ser med allt allvar påden arbetslöshetssituation som vi har upplevt . Och när vigjorde en satsning på lät mig säga 6 miljarder och bortåt 2 miljarder 1972utöver de reguljära anslagen thl arbetsmarknadsmyndigheterna, så är ju det ettvittnesbörd om hur pass central vi anser sysselsättningspolitiken vara. När gjorde sina jämförelser om arbetslösheten,sä jämförde han dagsläget med 1970. Men jag tycker inte att 1970 är det idealajämförelseåret. Det var det året vi tog in 50 000 immigranter, därför att viinte med våra egna resurser kunde tillfredsställa arbetsmarknadens efterfråganpä arbetskraft. Det var ocksä det året vi hade tre lediga platser på var och ensom anmälde sig arbetslös. Det var vidare det året som vi förlorade en drygmiljard i bytesbalansen, och det året när vi hade bottenkänning i valutareservensom tvingade mig att två gånger gä till med krav påupptorkningsåtgärder via nya skatter, dels , dels . Det vardet året då regeringen tiUsammans med tillgrepkreditrestriktioner och höjd ränta för att åstadkomma balans, sä att vi interakade ut i rena eländet. Är det då att jämföra med? Det tycker intejag. Skah man göra jämförelser sä kan man inte göra det bara på ett avsnitt;man fär faktiskt se sig omkring htet vidare. Är det brist pä politisk ammunition som gör att herrBohman önskar sig 1970 tUlbaka - eller var det bara ren tanklöshet? Jag sättervärde på , och därför vhl jag tro att det var en tanklöshet. Ni stimulerar maskininköpen, sade , och gördärmed arbetslösheten etter värre. Då tog man sig om huvudet för andra gängen.Vi måste väl ändå se till att vi här i landet ligger i främsta linjen när detgäller att konkurrera med en omvärld där forskning, utveckling, teknisktavancemang och rationalisering ständigt går framåt! Jag viU inte överdriva, ochvad jag nu säger avser bara att illustrera en tankegång: Vi kan ju aldrig gäthlbaka tUl något slags agrarsamhälle, där byskomakaren och byskräddaren är deintressanta inslagen bland bönderna och dagsverkslorparna. Vi vih ju inte finnaoss i att bh fattiga här i landet, när vi nu har nätt en ganska hyggligstandard. Det är en horribel filosofi att säga, att vi går för fort fram medmekanisering, utveckling och industrieh expansion. Som jag sade är arbetslösheten en central fråga för oss,och sysselsättningen hkaså. Oppositionen talar om det första men glömmer gärnadet andra. Därför har man talat litet förbi varann i debatten under den längaförmiddagen. finns det emellertid förklaringar till även det harventilerats här att vi inte har hunnit med atl absorbera detarbetskraftsutbud som förelegat. Vi har exempelvis kvinnornas inmarsch päarbetsmarknaden. Den är en följd av ett nytt skattesystem, höjd standard,kvinnans frigörelse och utbyggnaden av daghemmen - 20 000 nya platser varjeår. Allt detta ger kvinnan i vårt land möjlighet att anmäla sigsom arbetssökande, även om hon är gift. Delvis är dock hennes chanser tiharbete beskurna genom mannens ortsbundenhet och genom svårigheten att kombineraindustrier där även kvinnan kan gå in, även om en friskare uppfattning i detavseendet har gjort sig gähande vid industriföretagen . Iorter med tung industri råder naturligtvis vissa begränsningar för kvinnansmöjligheter att gä in i arbetslivet. Den kraftiga ökningen av arbetslösheten bland kvinnornaoch ungdomen har inte motsvarats av en ökning bland de kassaanslutna männen.När vi talade om arbetslösheten avsåg vi arbetslösheten bland dekassaanslutna arbetslöshetsförsäkrade. Det är kanske en överraskning för en ochannan av kammarens ledamöter att vi 1959, 1963 och 1968 hade exakt hka storarbetslöshet bland de kassaanslutna som vi har . Om man görsig besvär att läsa statistiken med en viss urskUlning finner man att dagensläge inte är exceptioneUt. Det gäher för dagen att ge kvinnorna och ungdomarnaarbete, och vi är utomordenfligt glada och tUlfredsstähda över att fä dennaextra resurs tih värt arbetskraftsutbud. Men ni begär för mycket av enregering, och ni begär för mycket av den ekonomiska politiken om ni menar attdet direkt, pä order, skall etableras nya arbetstUlfällen i synnerhet om detär i en relativt dämpad internationeU industriel) konjunktur - i sådanutsträckning att det motsvarar hela detta nya utbud, som kom så snabbt som detgjorde den här gängen. Man kommenderar inte fram alla dessa arbetstillfällen.Man gör det inte ens om det, som , saknas folk på , på varven, päBahco, på , på i , i och i , föratt inte tala om att det saknas folk hos , som ett pargånger under detta är haft annonser och sökt folk -sjukbiträden,sjuksköterskor, terapeuter och andra - tUl sina sjukhus här i länet. har lagt sig thl med en speciellsakkunnig i dessa frågor - han heter och är så ärlig att hanundertecknar sina artiklar med sitt namn. Han har tagit tih sin uppgift att påvisahur förskräckligt iha den ekonomiska poUtiken sköts med hänsyn tih den enorma -där kan jag använda uttryck - arbetslöshet vi har . För någraveckor sedan hade han två intressanta artiklar . Jag vet inte om detvar ett olycksfah i arbetet eller om det var någon avsikt med det, men efteratt i den första artikeln ha presenterat en jeremiad som övergår det mesta överatt just kvinnorna och just ungdomen är utan arbete, intervjuar han i den andraartikeln pä samma sida en arbetslös flicka i 1718-årsåldem som inte haft någotjobb efter skolan. Han frågar henne: Har du inte haft någon som helst chansatt få arbete? Flickan svarar: Jag fick ett erbjudande att arbeta ifamilj jag skulle se efter tre barn och jag skuhe få maten och imånaden, och det säljer man ju inte sin arbetskraft för. Han frågade vidare: Har du haft någon annan chans att fåarbete? Flickan svarade: Jag fick anvisning om ett arbete på enäggpacknings-central, och jag gick dit, men det visade sig att jag hade fåttfel adress, 10 protokoll 1973. och dågick jag hem, för jag sade mig själv: Det är ju sä tråkigt att stå och packaägg. Intervjuaren fortsatte: Vad skah du göra nu dä? Jo, nuskulle hon resa tUl och det är ju högst respektabelt för hon vUleförbättra sina språkkunskaper, och då skulle hon ta arbete i familj. Men,fortsatte flickan, om de säger tUl mig att jag skaU städa, har jag varskottpappa att han skah skicka respengar så att jag snabbt kan åka hem igen. Jag säger det här därför att jag tycker det är en såunderlig kombination av artiklar, och jag har gått och retat mig över att jaginte begriper finessen med det. tror jag inte att den här flickan i någotavseende dess bättre är representativ för den svenska ungdomen. Den svenskaungdomen vill säkert ha arbete, och det är vår uppgift att se tih att den färarbete. Men jag varnar för aUtför mycket av statiskt tänkande när man resonerarom de här frågorna, för det ligger ett levande hv där bakom. Dessaarbetslöshetstal - enligt den senaste räkningen över 80 000 anger det antal människor som just vid det tiUfähet var arbetslösa. Men det ären ständigt rörlig befolkningsgrupp. förmedlingarskaffar nya arbeten. 55 000 ä 60 000 personer erhåller varje månadnytt arbete. Det gällde även . Det är 600 000människor som placeras i nya arbeten, även med de arbetslöshetssiffror vi nuhar. Man gör sig skyldig tih en feltolkning om man tror att det här gäller engrupp människor som är evigt fördömda. Det är de aUs inte! I den män de är päomskolning genom arbetsmarknadsverket kan de också det visar siffrorna -placeras i arbeten som deras omskolning passar för. Dess bättre har vi enstadig efterfrågan på folk, ehuru vi i denna specifika utbudssituation, på grundav konjunkturen, inte på ett tillfredsställande sätt har kunnat erbjuda dearbeten som var och en önskar. Men då säger : Det finns ju möjligheter attklara detta genom att öka den statliga upplåningen och sätta i gång arbeten.Assar har den uppfattningen, säger . Det är riktigt - hanhar den uppfattningen. ViU man det, så är det bara att låta tryckasedlar. Men varken eller kommer i varje fall inteunder framöver att behöva ha något ansvar för vad somhänder på grund av all den likviditet som då duschas ut i den svenska ekonomin. Det finns utrymme för en ökad upplåning. Jag skuUevilja förklara det på följande sätt: har vi och stundligen kontakter medarbetsmarknadsverket. Begär verket mer pengar för att kunna driva linjen meden selektiv politik, kommer man att fä det. Det betyder attarbetsmarknadsverket, när konjunkturen går upp och vi får en naturligefterfrågan på arbetskraft, mycket snabbt kan anpassa sig efter konjunkturen.Det kan man inte göra om vi använder de generella metoderna och så att sägalägger ut pengar genom skattesänkningar för företag och fysiska personer. Ta bort löneskatten, säger . Den saken har vitalat om , men jag är ändå frestad att säga några ord om det. Detskuhe inte ge några arbeten. Vi har sett att man inombankmannavärlden träffat ett nytt avtal om 8,5 procents lönehöjning. Någonvecka träffades ett avtal om 7,5 procents lönehöjning förindustrins arbetsledare eftersom man inom denna grupp har en visslöneglidning, hamnar man väl även där på . 1 inget av dessa fallbehövde man anhta någon förlikningsman. Det är klart att var och en av dessaprocent i detta läge får precis samma effekt som varje procent varmedarbetsgivaravgiften utgår. Men det finns ju inga proportioner när det gällerbedömningen av dessa kostnadsbelastningar pä företagen och arbetsgivaravgiften. Dessutom och det kanske bör understrykas får höjningenav arbetsgivaravgiften skulden för den arbetslöshet vi haft och1972. Tillät mig då erinra om att det ännu inte finns någon företagare somerlagt en enda krona i höjd arbetsgivaravgift den första uppbörden kommer . Det kan då sägas att bara vetskapen om att höjningen skuhekomma har föranlett arbetslösheten . Jag tror inte det. Jag tror attden allmänna efterfrågekonjunkturen avgör om man vUl anstäUa folk eher inte. Debatten har präglats av retroaktiva utflykter påohka områden. Följaktligen har arbetsgivaravgiften fått sin retroaktiva aspekt.Men det är väl ändå värt att understryka att arbetsgivarna än så länge inte harkänt något av den. De kommer att få göra det om någon månad, men jag tror inteatt det kommer att föranleda någon dämpad efterfrågan på arbetskraft. efterlyser ärlighet och sanning. Det var medhänsyn tih en annons, som konstaterade att ni sade nej tUl enskattesänkning. Det där har statsministern bemött, så jag kan hoppa över det.Men det var ändå på det sättet. Ni ville ju en skattesänkning, och ni viUe deni förslaget hade lagts på bord. Det var när vrenskas och säga att han inte ville vara med om finansieringen, som niblev motståndare tUl paketet och följaktligen också motståndare tihskattesänkningen. Har man inga andra prov på oärlighet och osanning, tyckerjag det är rätt klent. Jag skulle ur inlägg kunna dra rader avhalvfärdiga besked i olika frågor och beteckna dem såsom oärliga och osanna,men det finns ingen anledning för mig att här börja göra något slags moraliskaanalyser av innersta gömmor. Vi hade lovat svenska folket en skattesänkning. Det löftethöh vi. Det har väl mer med trovärdighet och sanning att skaffa än ,som ständigt lovat skattesänkningar thl svenska folket i dess egenskap avfysiska personer men som sedan drog sig undan när det var fråga om att klara avlöftena. Ja, herr talman, herrarna kom tillbaka i en andra omgångoch tog upp vissa ganska intressanta frågor även dä. Jag är emellertid rädd föratt detta som började så lovande som ett mycket kort anförande nu börjar frestapå kammarens ledamöter för mycket. Jag skah därför försöka avsluta det på etteller annat sätt. tycker att finansministern kastar procent iskallen på folk. Ja, jag spetsar aUtid öronen inför det frodiga språket. Jagbmkar själv inte dra mig för att använda det. Men här är väl ändå ute pä felvägar. Jag bmkar lägga ned en väldig energi - de som är vänliga mot mig kahardet pedagogisk energi på att tala om procenträkningarnas begränsningar. Jagskall inte upprepa det , men riktar sig absolut ät fel håh. säger att det måste löna sig att arbeta. Detvar sä purfärskt att man måste notera det, även om och före honommöjligen i sade detsamma. Jag håller med . Dessbättre är svenska folket ett väldigt arbetsvilhgt folk. Vi arbetar ju alla somkan få ett arbete, och de som ännu är arbetslösa vill ha ett arbete. Dessbättre tycks fördömelser om att det inte lönar sig att arbeta ha enliten kundkrets , vilket är bra. Jag höU på att glömma i denna sväng. Detvore orätt mot mig att inte ge även honom i detta ganska långaanförande. Jag försäkrar att det hus i somjag köpte inte i något avseende har påverkat mina relationer till börsen. Detvar nämligen ett mycket gammalt hus, och eftersom det bor tre damer och engammal pensionär i de där små lägenheterna - som ser precis likadana vit nu somde såg ut har jag ansett att jag bör använda de pengarjag kan låna ihop tUl att i någon mån ställa i ordning deras lägenheter.Därefter får jag fundera pä det som skall kunna bli mitt eget krypin. Och detkommer, att dröja innan minlånevärdighet bhvit sådan att jag kan börja på med den lägenhet jag själv funderarpå att bo i. Vi får nog skjuta på frågan om det har samröret med framåt, , så kommer vi riktigare till. Eftersom jag hade glädjen att se kammarens förste vicetalman i talarstolen, vore det naturligtvis respektlöst att inte någotögonblick också kommentera hans värdefulla inlägg i debatten. Han tog upp frågan om kapitalmarknadens problem. Det ärett problem värt att fundera över. Vi har en ganska godkapitalmarknad. Investeringarna i det här landet är per capita de högsta ivärlden med ett enda undantag, men vi har ocksä anspråk som går långt utanförden uppsparing och den kapitalbhdning som sker i landet.