prot · FW09101 · 1973-12-31 00:00:00 — De principiella skUlnader som jag gjordegällande förelåg mellan oss och socialdemokraterna ligger närmast i attsocialdemokraterna inte har varit beredda att betrakta regionalpolitiken somett led i den allmänna näringspolitiken, inte velat inse det samband somföreligger, inte insett att de åtgärder som behövs inom regionalpolitiken måsteligga i hnje med den allmänna näringspolitiken. Det gäller att positivtutnyttja de drivkrafter som finns och komplettera dem, inte att arbeta medspeciella subventionsåtgärder. Vi har successivt byggt ut det regionalpolitiska stödet,sade . Och det är alldeles rätt. Men vi är ju medvetnaom att den regionala obalansen kvarstår och kanske t. o. m. har ökat. Det finnsnaturligtvis inget samband däremellan. Men däremot finns ett samband mellandetta och socialdemokraternas negativa näringspolitik, bl. a. den höjdaarbetsgivaravgiften, de ökande bördorna pä näringslivet och de svårigheterdetta kämpar med. Sådant fär och måste få konsekvenser även inom stödområdet.Det finns ju inget rimUgt motiv, herr inrikesminister, att ä ena sidan införasysselsättningsstöd för att minska kostnaderna för företag som anställer folkoch å andra sidan fördubbla arbetsgivaravgiften. Detta system att ge med denena handen och ta med den andra är helt enkelt orimligt. Och inte blir detbättre av att regeringen underlåtit vidtaga åtgärder för att åstadkomma allmänstimulans i näringslivet, att få till stånd företag pä olika häll, företag somkan expandera. Detta samband gick inrikesministern i sitt svar lättförbi. Han måtte ha missförstått mig, när jag återgav statsminister i Jag pekade just på att å ena sidan föreligger ett socialt ansvar, åandra sidan måste det sociala ansvaret utformas pä ett sådant sätt att detligger i linje med de faktorer som skapar industriell utveckling i landet. Jagsade att regionalpolitiken mäste bygga pä en syntes mellan de tvä uttalandena.Det var ingen polemik mot för en gångs skull, utom på en punkt,nämligen när han gjorde gällande att företagen inte har något socialt ansvar.Det är ju helt felaktigt. Men i övrigt var tanken i och för sig riktig. Det är nog riktigt att anslagen tUl rörelsestimulerandeåtgärder inte uppgår till mer än 37 mUjoner kronor, om man ser under denrubriken i budgeten. Men orn man tar hänsyn till att en stor del av omskolningskostnadernahör dit och tiU alla de följdkostnader som kan uppkomma, då rör man sig medhelt andra belopp. Det vore intressant att få klart för sig vad hela karusellenegentligen har kostat. Jag gjorde det tankeexperimentet - jag skall kalla detför tankeexperiment för att vara hövlig och inte ta ut för mycket för egen del att om det hade varit sä att de svenska företagen , när de medljus och lykta letade efter folk och fick vända sig tUl och Turkietoch allt vad det var för länder för att få tag i arbetskraft, hade fått betalaför de människor som de behövde, kanske de hade varit mer beredda att flyttaupp tUl än de nu var när staten betalade arbetskraftens nedflyttning.Det var det tankeexperimentet jag gjorde. Och svarar inrikesministernsträngt taget så här: Det behövs inte för folk flyttar ju ändå. Folk flyttar jufrivilligt. Detta kan rimligen inte ha menat utan väl ungefär det som talade om, nämligen att det naturligtvisalltid finns folk som flyttar, unga människor som flyttar tiU nya uppgifter.Men vad vi talar om här är inte det slags frivUUga flyttningar utan den"utvandring" som har framtvingats därför att antalet arbetsställeninte har varit tillräckligt stort i de här områdena. Om har rättoch man drar ut konsekvenserna av vad han sade, skulle vi ju inte behövabedriva någon regionalpolitik över huvud taget. Regionalpolitiken syftar jujust till att skapa arbetsplatser så att folk får sysselsättning och intebehöver flytta. Och det allmänna klimat i vUket dessa människor har rörtsig? De har väl förmodligen hört talas om fackföreningsrörelsensnäringspolitiska strävanden de som jag tillät mig citera. Jag citeradefackföreningsrörelsen och inte därför att jag levde i denuppfattningen att fackföreningsrörelsen stod närmare regeringen. Vi kan jukonstatera att de riktlinjer som fackföreningsrörelsen drog upp också blevregeringens riktlinjer i lokaliseringspolitiskt hänseende. Dessa människor harförmodligen också hört talas om och läst i tidningar om de inte har gåttdirekt tUl finansplanen aUa de uttalanden som finansministern år hargjort om nödvändigheten att stimulera folk att flytta. Och de har kunnatkonstatera att arbetstUlfäUen saknats i hemorten. Jag upprepar på nytt att det är lätt att vara efterklok.Men hade man lagt upp politiken på ett annat sätt än vad vi gjort, hade vikanske fått en förändring av den negativa trend som vi nu häller pä attbekämpa. Det är det jag har talat om och inte något annat. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Den regionalpoUtiska stödverksamheten m. m. Sedan vill jag bara göra ett tillägg, eftersominrikesministern gjorde gällande att det var bara socialdemokraterna ochbondeförbundet som tidigt insett nödvändigheten av en aktivlokaliseringspolitik. Jag har framför mig en motion som rör justdetta ämne - en högermotion, som det hette . Den motionen avslogsav socialdemokraterna och bondeförbundet i förening. Men detta tUlhör detförflutna och har inte någon nämnvärd betydelse . Jag drog upp det baradärför att inrikesministern påstod att vi inte var ute . i (vpk) kort genmäle: Först en sidokommentar. Inrikesministerntalar efter kända bibliska förebilder i liknelser och åberopar gamle RutgerMaclean och dennes s. k. decentraliseringsåtgärder. Det förhöll sig nu intealls så att de där människorna pä fick något val mellan att flytta uteller stanna kvar. Det var helt enkelt så att Maclean införde ett koncentreratsätt att bruka sin jord. Han avskaffade arrendesystemet och avhyste arrendatorerna.De fick sedan ta vägen vart de ville. Det var alltså inte någon lyckad hknelse.Om det nu i något avseende var en lyckad jämförelse så var det ingen lyckadjämförelse med politik. Möjligen påminner den om en annan politik. Jagbehöver inte säga vilken. Sedan kritiserar inrikesministern mycket kraftigt centernför dess lustighet i målsättningen. Det är väl en kritik som vi från vär sida ilånga stycken kan instämma i. Men det fritager ju inte inrikesministern frånsamma kritik när det gäUer regeringens målsättningar och möjligheter attgenomföra dem på ett reahstiskt sätt. Ni har sagt pä s. 473 i propositionen 111år 1972, bUaga I, att "huvudalternativet för planeringen i län som haruttalade regionala obalansproblem kan grundas på en i stort sett oförändradbefolkning ". Det skall aUtså vara målsättningen. Vad nu "istort sett" skall anses innebära för variation, det kan man ju diskutera.Vi vet att förlorar skogslänen 50 000-60 000 jobb netto under enfemårsperiod, aUtså drygt 100 000 , pä1970-talet, för vUket målsättningen skall gälla. Skall man ha en målsättning som syftar till ungefäroförändrad befolkning, mäste man alltså åtminstone nyskapa ett motsvarandeantal jobb. Om inrikesministern ser på de siffror som har kommit fram över hurmånga jobb som har skapats med regionalpolitiken i dess nuvarande omfattning,finner han att det inte finns någon som helst proportion mellan vad dennamålsättning kräver och vad den nuvarande regionpolitikens omfattning faktisktförmår skapa. Det finns heUer inte - och jag efterlyser det återigen enkalkyl över detta. När ni nu har satt upp en målsättning, varför har ni då intekalkylerat fram och lämnat siffror på hur mycket denna målsättning kräver iform av nya jobb? Det måste ju vara möjligt att räkna fram detta. Jag harförsökt göra en grov kalkyl i denna debatt, men den kan naturligtvis förfinasoch bli mera djupgående och leda fram tUl kanske nägot annorlunda siffror, ävenom det väl blir ungefär samma proportioner. Varför har ni inte analyserat hurmånga jobb denna målsättning skulle kräva? Nästa stegi analysen mäste ju bli att fastställa vUka åtgärder som krävs för attskapa dessa nya jobb. Är de åtgärder som företas tillräckliga? Uppenbarligenär de inte det det framgår så tydligt. De står inte i proportion tillbehovet. VUka nya och andra åtgärder mäste dä tUl? Och den avgörande frågan är över huvud taget denna målsättning möjlig att förverkliga utan att man göråtminstone väsentliga ingrepp i det nuvarande ekonomiska systemet? Den fråganstäUer ni inte. Det förhåller sig helt enkelt sä att den målsättning som nistäUer upp och säger er skola av politiskt taktiska skäl genomföra inte ärgenomförbar med de nuvarande medlen, eftersom de inte alls står i proportiontill varandra. Ni måste antingen offra målsättningen och fuUfölja den nuvarandesvaga regionalpolitiken eller angripa det ekonomiska systemet med helt andramedel än som hittiUs har skett. Vidare ironiserar litet över att vi frånvpk-håU förespråkar ett helt annat ekonomiskt system. Han försvarar detnuvarande kapitalistiska systemet med att uttryckligen säga: Vi har ett systemdär besluten framgår ur en fri debatt. Jassa, framgår makten över kapitalet ochöver investeringarna ur en fri debatt? Är det , de offentligamyndigheterna, folket eller dess befullmäktigade som beslutar om varinvesteringarna skaU ligga? Dä har inrikesministern en helt annat uppfattningav kapitalismen än jag. Det är just det som är problemet, att den lagbundnakapitalistiska utvecklingen och den kapitahstiska beslutsprocessen görfolkflertalet maktlöst, underkastar detta koncentrationens lag och dessobönhörliga konsekvenser. De beslut som fattas här är därför inte fria. Friabeslut om dessa saker kan bara fattas när arbetarna har makten, när flertaletsvilja kommer tUl uttryck i politiska beslut och inte i beslut bakomdirektörsmmmens stängda dörrar. Men fär jag fatta inrikesministerns lätta ironiserandeöver våra framtidsvyer sä att för inrikesministern är kapitalism lika medfrihet och så att denna fria kapitahsm skall existera i aU evighet? Är detinrikesministerns samhäUsvision? Jag mäste då konstatera, hkaväl som jagkonstaterade beträffande finansministerns samhäUsvision , att denstår mycket långt från vad som är arbetarrörelsens historiska uppgift. Jag skall slutligen inte blanda mig så mycket i debattenmellan herrar och om kungörelsen, men jag tycker dock att omdet i en kungörelse stadgas om vissa befolkningsramar och det sedan har fattatsett för tolkningen av innebörden i dessa befolkningsramar icke oväsentligtbeslut i , som innebär ett tiUägg tUl eller en tolkning avkungörelsen, vore det onekligen klarläggande för de verkställandetjänstemännen, om det fanns en hänvisning till denna tolkning i kungörelsen.Nog tycker jag att det skulle vara naturligt. i ArvUca (fp) kort genmäle; Jag har begärt kort genmäle därför att jagställde en fråga till statsrådet i slutet pä mitt anförande, vUkenjag tycker att det vore värdefullt om han ville deklarera sin instäUning tUl.Jag klargjorde då att vi från är beredda att under femårsperiodengå med på en vidgning av ramen, om det visar sig att den inte är tillräckligtstor nu och om det inom stödområdet tas initiativ till och Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. visasvUUghet till satsning inom detta område. Jag har klart deklarerat detta. Jaghoppas verkligen att jag fär tolka statsrådets skrivning i propositionen sä atthan delar den uppfattningen, och jag tycker att det vore värdefullt med ettbekräftande. Jag tog också upp vårt förslag om att användasysselsättningsstödet i gränsområdena. i och jag hade ettrephkskifte om det. Statsrådet vidrörde det inte alls, men han sade att det harvarit väldigt värdefullt med punktinsatser i landet han nämnde , och andra omräden och jag delar hansuppfattning. Vi är helt överens om att detta har varit en riktigregionalpolitik. Det ger mig stöd för åsikten att man kan använda instrumentenpå ett vettigt sätt genom att även gå utanför stödområdet. Jag tycker att detär ett skäl för vårt reservationsförslag om att sysselsättningsstödet skaUanvändas pä samma sätt när det gäUer och de olika gränsområdena. Jag sade också att vi inte fär glömma de företag som redanfinns inom stödområdet. Jag nämnde bättre transportstöd, lägre persontaxor,lägre teletaxor, bättre service och rådgivning till de små företagarna ochbättre möjligheter för marknadsföring som exempel på åtgärder som är oerhörtvärdefulla för de befintliga företagen och ger dem chans att expandera. Det harinte statsrådet gått in pä. Han har heller inte gått med på anslagskravet fränglesbygdsutredningen för att stärka företagarföreningarna så att de kan gebättre service och rådgivning just till de små företagarna inom stödområdet.Här talar jag verkligen av erfarenhet från de resor som inrikesutskottet hargjort. De företagare som vi har träffat har betraktat detta som en kärnfråga,och jag tycker att det vore värdefullt om statsrådet i den här debatten kundelämna ett besked om en nägot vänhgare instäUning när det gäller stöd tillföretagareföreningarna för service till småföretag. i (c) kort genmäle; Såväl inrikesministern som iÖstersund försökte inge den förestäUningen att regeringsförslaget ipropositionen 50 liksom i propositionen 11 I innebär en avgörandeförbättring av det regionalpolitiska stödet. Jag sade i mitt första anförandeatt det vore intressant, om statsrådet viUe kommentera uttalandet pä s. 119 ipropositionen 50, där det sägs att man fördubblar stödet under femårsperiodenjämfört med föregående treårsperiod. Den formuleringen innebär i sak att om manhade fördubblat stödet , sä hade stödet varit oförändrat.Jag tycker att det första intrycket när man läser detta är nägot helt annat.VUl alltså statsrådet medge att de ekonomiska satsningar som framkommer ipropositionen inte är särdeles stora, utan i stort sett kanske drygt, får manhoppas kompenserar penningvärdeförsämringen i jämförelsemed tiden . Jag StäUde frågor tUl i menfick inget svar. Jag ber nu att få upprepa dem till herr statsrådet. Centernanser att regeringen vUl fortsätta koncentrationspolitiken i den form som angesi propositionerna 1972:1 II och 1973:50. Jag frågade om det inte enligt de lägrebefolkningstalen blir en nettoinflyttning, alltså exklusive det egnafödelseöverskottet, i de tre storstäderna. Enligt den lägre gränsen blir det115 000, enligt den högre gränsen 250 000 nyinflyttade. Är inte det en fortsattkoncentration? Jag stäUde som sagt frågan till men fickinget svar. Jag väntar ett svar frän statsrådet. Statsrådet beskyllde också för suddigaskrivningar. Jag gav i mitt första anförande en hel karta av konkretacenterförslag pä olika politiska omräden i motioner, reservationer osv. Detförbigick statsrådet helt och håUet. Han hänvisade tiU attdecentraliseringspolitik mäste betyda att man går tUlbaka till byamejerierna.Jag tror faktiskt att folk i aUmänhet förstår politik bättre än vad som kom tiUuttryck i det exemplet. Vårt intryck är att folk mer och mer förstår vaddecentrahse-ringspohtik är - och att vi behöver en sädan politik pä grund av dekoncentrationskrafter som verkar i den tekniska och ekonomiska utvecklingen. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. () kort genmäle; Statsrådet åberopade inte mig, såherr talmannen var tveksam om jag skulle få någon replik över huvud taget. Detkanske beror pä att statsrådet i stort sett delar den uppfattning somjag hade. Men på en punkt vill jag påminna om vad jag sade. Vi fick en partimotion tillstyrkt av utskottet ochbifallen av . Det gäUde ökat regionalpolitiskt stöd till jordbruketoch skogsbruket. 1 den nu framlagda propositionen står det ingenting nämnt omdet, efter vad jag har kunnat finna. Därför tillät jag mig i mitt första mläggatt fråga statsrådet vilka åtgärder statsrådet har vidtagit i samband med detbeslutet om utredningen har fått de tUläggsdirektiv som vi där hemställde om. Jag vet inte om det var avförbiseende som statsrådet inte svarade på detta eller om det var av någonannan orsak. Det har ju varit mänga inlägg här, men jagmäste ändå säga att tyngden av den kritik som har förts fram står inte iproportion tiU uppmarschens omfång. Låt mig ta inläggen i tur och ordning. TUl vill jag säga att den där beskrivningenav vad som hände sommar är åtminstone inte heltäckande. hade enstämma, och där diskuterade man en riksplan som visserligen aldrig stämman fickse, såvitt jag förstår. Man uppdrog ät styrelsen att arbeta vidare med den.Sedan satte styrelsen ihop ett utkast tUl riksplan, och det cirkulerade. Dethade en viss utformning, och vid en presskonferens presenterades en redigeringav det med nya formuleringar på en rad punkter. , som ju är vän avdecentralisering, är det enda parti som har ett regionalpolitiskt program sominte är antaget av partiets stämma utan av en liten klick i partiets ledning det är väl ett faktum. Debatten började genom att sade: Vi har någontinghelt nytt, vi garanterar befolkningstal. Det gick man ifrån, ochman kom till den mera förnuftiga uppfattningen att det är ett underlag för Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. denframtida planeringen som vi skall röra oss med och att det inte är möjUgt attgöra bestämda uttalanden om att sä många människor skall födas där, så mångaskall resa dit osv. Det får väl ändå finnas mätta pä styrningen. Men det ärviktigt att ha detta med i bilden, för det var ju ändå vad som utspelades sommar. tog ni ju intryck av den debatt som fördes och deinvändningar som dä gjordes mot ert sätt att röra er med fasta, spikadebefolkningstal. Sedan åberopade ett ärende som han under sinrätt långa tid i AMS hade varit med om att man hade avstyrkt. är det ju såatt det i ett lokaliseringsärende kan finnas en hel rad omständigheter som: manskall ta hänsyn tiU. Det är inte säkert, bara därför att en människapresenterar sig och säger att nu vill han ha pengar, att man dä också skallsätta i gång. Jag antar att det har funnits grund för det här beslutet jagkan inte nu erinra mig hur omständigheterna var kring det. Det var dock ganskahtet som hade att anföra med just det där beslutet. Det är kanske riktigt att det vid ett budgetårsskifteibland varit nödvändigt att fatta sädana här prehminära beslut, men dessa hardå avsett en ganska . Orsaken kan ha varit att ett ärende snabbtaktualiserats och tagit mycket pengar i anspråk det har rört sig om väldigtstora satsningar som görs kanske och är mycketsvära att förutse. Dä fär man vara beredd att anpassa sig i efterhand, så attdet blir en vidgad ram. Det är inget speciellt för detta område, utan så fär vilov att uppträda också när det gäller att bedöma medelsbehovet pä andraomräden. Debatten om flyttningsbidragen skall jag inte fortsätta.Jag har angett en jämförelsesiffra och en annan. Det är möjligt attherr siffra är riktig - jag har inte anledning tro annat men då harhan bara sett till en viss del av det totala stödet. Jag har ju tidigareframhållit vilken betydelse exempelvis lånen och utbildningsstödet kan ha dessa ting måste vi också räkna in. Jag vill än en gång betona att bara en mindre del avflyttningsstödet är stimulans för en flyttning låt mig säga från nertill storstäderna. Jag tror att det var en tredjedel av stödet som gick dennaväg som studerades i anslutning tUl att vi lade fram förslageti fjol. Därför avser mycket av detta och jag tror att det har getts exempelpå den saken under debatten flyttning inom länet, som det alltså också utgårstöd tUl. Detta kan ju rimligtvis inte ha någonting emot. Eller ärdet sä att allt är fel i detta sammanhang och att staten inte alls skall gebidrag till flyttningen? frågar varför jag skall vara fast i uppfattningenatt staten skall hjälpa tUl att betala i detta sammanhang? Jag har sagt detförut och jag vill upprepa det: Om denna möjlighet inte fanns skulle arbetslösamänniskor som lever i glesbygden inte ha möjlighet att konkurrera om de jobbsom finns på annat håll. SkuUe vi gå ut och säga tiU arbetsgivarna, att var sågoda och betala vad det kostar att flytta en person från ner tiUVästerås eller , så är det klart att den personen fick stå tillbakaförändra som anmälde sig. Jag förstår inte att inte kan fatta att detär fråga om att skapa likvärdiga villkor för människor när det gäller chansernatill de jobb som finnsinom landet. Jag upprepar alltså vad jag sagt förut. Men här står vi tydligeninför en sak som inte har intresse av. Han ser den inte ur deanstäUdas synpunkt utan menar att företagen skulle nog orka med detta. DetskuUe de kanske, men jag är säker pä att företagen inte skulle betala sådanakostnader. Det exempel som tog för att Ulustrera vadcentern menar med "så långt möjligt decentraliserad bebyggelse" gäUdeom man skulle få bygga ett hus pä en jordbruksegendom även om huset inte behövsför jordbrukets drift. Jag mäste säga att exemplet inte är särskilt imponerandesom belysning av vad man menar med "så långt möjligt" i dettasammanhang. En sådan här byggnation beror väl ofta pä att nägot av barnen tUlmarkägaren vill ha ett sommarviste och önskar bygga på tomten. Där görs välbedömningar från fall till fall. Vad det i detta fall rör sig om är statligbostadslångivning annars ligger det helt utanför vad vi har anledning attdiskutera här. Om det gäller planfrågor eller var man skall ha byggnadsrätt, säfär vi beakta detta i annat sammanhang. Det var som tog upp frågan huruvida jag hadebegått ett fel när jag inte expedierade vad hade beslutat. Nukommer tillbaka på ett märkligt sätt och säger: Det kan ju händaatt inrikesministern inte har begått något fomellt fel. Men om jäg inte harbegått ett formellt fel, så har icke rätt att inför svenska folketanklaga mig för att ha begått ett fel. Det är väldigt viktigt att i sädana här sammanhang intebara bygga på sina egna funderingar utan verkligen ha klart för sig vad som ärriktigt. Jag ber än en gång att noga tänka igenom detta förframtiden. Det går inte att bara säga att så här tycker jag det skall vara och sedan åberopade att det var en flicka som annonseradeprogrammet, och hon sade att hade beslutat, och så hade önskade bevisen. Jag måste säga att det var verkligen en klen bevisföring! räknar jag inte med att kommer att ta tillorda och säga klart ut att han hade fel på den här punkten. Säkert kommer hanatt fortsätta att glida undan. Men det viktiga är ändå att han är överens medmig om att jag inte har begått något formellt fel. Och kanske vi åtminstonehar kommit ett stycke pä väg. Vad sedan menar att jag skulle hagjort lämnar jag därhän. Självfallet skyller jag inte pä mina medarbetare. Jagtar ansvaret på mig. Men jag har velat ge denna förklaring tUl varför jag integenast kunde säga att så och sä förhäller det sig. Vi har ju att beakta enmängd enskUdheter i kungörelser och författningar, och när denna fråga kom uppkunde jag inte genast göra det klarläggande som jag nu har gjort. Härefter gär jag över tUl . Egentligen är detkanske inte så mycket att säga till honom, eftersom ger intryck avatt helst vilja tala om nägot annat, som inte hör till dagens debattämne. Detmå nu vara hans sak. är förmodligen ganska främmande för denproblematik som vi nu diskuterar. Och därför tog han i stället upp den diskussionsom har initierats av i Metall, om att man i den kommandeavtalsrörelsen skulle avstå från att ta ut en del av lönehöjningarna och istället lägga den delen på en höjd arbetsgivaravgift. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Den regionalpoUtiska stödverksamheten rn. den sakenhar ju ingenting med denna debatt att göra. Det tror jag att kammarens ledamöterinser. Även om fortsätter med talet att detta är en viktig frågasom måste ut, så tror jag ändå att vi fär låta den anstå. TiUs vidare ärdet nämUgen mycket oklart vart vi kan komma i den debatten. Det är alldeles förtidigt för oss att här i ha några färdiga meningar om en sådan fråga,som ju är föremål för diskussion och där det i sista hand blhlöntagarorganisationerna och arbetsgivarna som vill ha ett ord med i laget.