prot · FW09148 · 1973-12-31 00:00:00 — Försummar han dåatt lämna svar inom skälig tid bör han i hkhet med vad majoriteten föreslårbeträffande försummad reklamation kunna förlora rätten att göra gällandebefogenhet på grund av felet. Genom att införa den s. k. interpellationsrätten det finns en förebild till detta i 26 § köplagen får man enligt min meningbättre balans mellan säljares och köpares rättigheter och skyldigheter, och mankan åstadkomma att frågan om vilka åtgärder som bör vidtas inte förhalas. Enförhalning måste vara till nackdel för båda parter i ett konkret avtalsförhållande.Jag yrkar därför, herr talman, bifall till reservationen I. Jag vill också säga ett par ord om ikraftträdandet avlagen. Det skall ske den , och det har under arbetet med dettalagförslag inte kommit fram något annat förslag beträffande tidpunkten, varesig eller under utskottets realbehandling. är emellertidden tid som står till förfogande för information om och förberedande av den nyalagen utomordentligt kort. Det är som utskottet framhåller mycket viktigt attlagens innehåll blir känt hos allmänheten och att det är en väsentligsamhällelig uppgift att sprida den informationen. Flera av de organisationer som företräder yrkesgrupper somi sin verksamhet kommer i nära beröring med den nya lagen har uttryckt sin tvekanom det på den korta tid som står till buds fram går attvidta alla de åtgärder som behövs för att lagen skall kunna tillämpas ipraktiken. Sakläget tycks faktiskt vara att vi nu går att anta en lag,som träder i kraft den och där möjligheterna, inte minst med tanke påatt julhelgen kommer emellan, att komina ut med tillräcklig information tillbåde allmänhet och näringsidkare och deras anställda innan lagen träder i kraftmåste bedömas som små. Utskottet är medvetet om dessa problem och uttalar att detkan medföra onödiga rättsförluster i början, vilket ju är beklagligt eftersomdet naturligtvis måste hgga i konsumentköplagens anda att i stället förhindrarättsförluster för de enskilda medborgarna. Det är möjligt att vi borde ha skjutit fram tidpunkten förikraftträdandet. har vi emellertid varit eniga i utskottet pä den härpunkten, och jag nöjer mig, herr talman, med att uttala en förhoppning attlagens ikraftträdande trots allt skall kunna ske på ett smidigt sätt och utanatt någon åsamkas onödiga rättsförluster. Konsumentköplag, m. m. HerrERNULF(fp); När jag läser och jämför vad utskottetsmajoritet anfört med reservation 1, då frågar jag mig vadlagstiftarens avsikt är på den punkt som där behandlas. Det är alltså fråga omdet fall att en köpare har meddelat säljaren att han inte är nöjd med den köptavaran, men han talar inte om vilken åtgärd han begär. Han talar inte omhuruvida han vill att köpet skall gå tillbaka, eller om han vill haprisnedsättning, eller om han vill att säljaren skall avhjälpa felet, eller omhan till äventyrs har något annat önskemål. Såvitt lagtexten utvisar kan köparen vänta hur länge hanvill med detta. Utskottet säger att det i regel ligger i köparens intresse atträtt snabbt tala om hur han vill ha frågan löst. Men en lagstiftning skall juinte bara avse normalfallen, utan också undantagssituationer. Visst kan detuppstå sådana situationer där köparen av en eller annan anledning inte villlämna något besked inom rimlig tid, och detta kan självfallet förorsakasäljaren skada. Reservanten vill att man löser den frågan - som jagbetraktar som en lucka i lagstiftningen - genom att säljaren kan begära beskedav köparen. Får han inte det inom rimhg tid, så föriorar köparen enligtreservanten sin rätt att framställa något anspråk. Jag är inte alldeles säker på att detta är den bästalösningen. Man kunde ju till exempel tänka sig skadeståndsrätt i stället. Hursom helst måste man på något sätt tala om vad lagstiftaren tänker sig i dettafall. Annars är det en lucka som måste ge upphov till osäkerhet och olägenhet irättstillämpningen. Det är rimligt att om en fråga uppkommer underlagstiftningens förarbeten, lagen talar om hur man har tänkt sig att lösafrågan. Jag skulle vilja rikta mig till statsrådet , som vihar glädjen se i kammaren vid den här frågans behandling; Är det meningen skall gå tillbaka till den allmänna köplagen och jämlikt grunderna förreklamationsinstitutet lösa problemet? Jag tror inte det är möjligt, eftersomman här ger en helt annan problemlösning när det gäller reklamationer. Eller skall man gä tillbaka till avtalslagen och försökafå ledning där? Eller skall man återfalla på något slags allmännarättsgrundssatser? Jag tror inte någon av de vägarna är möjlig, och detskulle innebära att man helt öppet lämnar situationen oreglerad en situationsom måste uppkomma då och då. Frågan arkanske inte så lätt att besvara, men jag skulle ändå vilja rikta Konsumentköplag, m. m. den tillstatsrådet : Hur skall man enhgt lagstiftarens mening lösa den situationsom uppkommer i de måhända fåtaliga undantagsfall då köparen efter en neutralreklamation, trots anmaning från säljaren inte inom rimlig tid talar om vilkenåtgärd han önskar? Skulle man inte kunna lösa den frågan , så har jag ingenannan möjlighet än att rösta för reservationen 1, som i alla fall innebär ettsvar på frågan. Eftersom den tidigare lagstiftning på dettaområde som reglerar köprätten inte har haft någon tvingande karaktär utan dethar varit möjligt att kringgå och ändra innebörden genom speciella kontraktsamt genom garantibevis och liknande, så har konsumenterna ofta känt sigrättslösa efter köp av bristfälliga varor. Den nya lagen på köprättens område,som lagutskottet nu har behandlat i sitt betänkande nr 36, innebär att det nuskapas tvingande bestämmelser som skall hjälpa konsumenten och skydda honom iköpsituationen. Även om dessa bestämmelser inte har samma omfattning som debestämmelser som finns i köplagen innebär lagen ändå en förbättring förkonsumenten, därför att den tidigare köplagen som nämnts ofta har satts urkraft. Jag tycker det är mycket glädjande att man i utskottet i lagförslagetsviktigaste delar har varit överens. har det just i frågor som gälltkonsumentpolitiken ofta rått mycket delade meningar. Men så har inte varitfallet . Till utskottets betänkande har dock fogats tvåreservationer, och jag skall uppehålla mig litet vid dem. har till utskottets betänkande fogat enreservation som gäller köparens reklamationsrätt, och reservanten säger där:"Det kan emellertid undantagsvis uppstå situationer då säljaren kan ansesha ett legitimt intresse av att förmå köparen att ange vilken rättelse hankräver ------ ,"Därför menar att man i lagen skall införa plikt för köparenkonsumentenatt koncist ange sina anspråk på grund av felet, I lagen har angivits fleraolika åtgärder som kan komma i fråga, om någon har köpt en vara som är behäftadmed fel. Antingen kan felet avhjälpas genom reparation, eller också kan manbyta ut varan. Likaså kan felet ersättas genom avdrag på köpeskillingen.Slutligen kan också köpet upphävas. menar att konsumenten utannärmare undersökningar skall ange hur felet skall avhjälpas. Jag tycker attreservationen bygger på en helt felaktig föreställning om vilka möjligheterköparen har inför marknadsföringens krafter, I näringslivets skrifter framstäUer man ofta konsumenten iköpsituationen som om det vore en mycket enkel sak att utvälja och handlavaror, men så är det ju inte. Konsumentköplagen har sin stora betydelse vid köpav stora och dyra kapitalvaror till hushållet, t, ex. tvättmaskiner, radio, TVoch dammsugare, samt vid köp av dyra klädesplagg. Man frågar sig hur enkonsument utan specialkunskaper och noggranna undersökningar skall kunna avgöraom det fel han upptäcker på t. ex. en ny tvättmaskin är ett allvarligtfabrikationsfel som kräver utbyte av maskinen, eller om det bara behöver görasen liten enkel justering. Om det skulle finnas en sådanreklamationsbestämmelse föreligger det risk för, att köparen är alldeles förblygsam i sina krav och därför avhänder sig chansen till att den riktigaåtgärden vidtas. Även om man önskar en rationell handläggning av allareklamationsfrågor som kan uppstå, så får ändå inte det rationella ta maktenöver det rättfärdiga. Jag tror att man allvarligt skulle mjuka upp konsumentensrättigheter i ett väsentligt avseende, om man avkrävde denne ettbesked om en precisering, och en sådan precisering skulle också kunna begränsasäljarens skyldigheter. Meningen måste vara att lagen skall säkerställaabsoluta minimikrav när det gäller konsumentens rätt att få en felfri och fulltfunktionsduglig vara. Den lokala konsumentnämnden i kan ur sinahandlingar hämta fram många exempel på hur konsumenter lurats på grund av fel ivara, antingen säljaren gjort det medvetet eller omedvetet. Icke sällan ser manav historieskrivningen i sådana ärenden att det förekommit en mängd kontaktermed säljaren. Det har ofta uppstått dröjsmål när det gällt att rätta tilleventuella fel, undanflykter när det gällt att byta ut varan. Ofta har man fåtthota med rättsförfarande eller tillgripa sådant innan saken blivit uppklarad. Lagen är ett kraftigt skydd för konsumenten, speciellt motmindre seriösa tillverkare och säljare som använder dåliga marknadsföringsmetoder.Därför bör också seriöst arbetande företag slå vakt om konsumentköplagen ochhälsa den med tillfredsställelse. Som utskottet anfört bör det vara möjligt för säljaren attvid samtal med köparen få veta, om denne anser felet så allvarligt att han villhäva köpet, utan att ett sådant besked i och för sig förbinds med speciellrättsverkan, som i vissa fall skulle kunna begränsa de möjligheter köparen haratt få rättelse. Den andra reservationen gäller begränsningen av formernaför kreditköp. Den tillstyrker en motion av i ochomfattas av alla utskottets borgerliga ledamöter. I konsumentköplagens 17 §stadgas ett klart förbud mot användande av växlar för reglering av skuld vidköp av vara för enskilt bruk. Förbudet har tillkommit på grund av att anmärkningarknutna till ett köp inte kan göras till växelinnehavare som inte är säljare.Vid erläggande av köpesumma genom utställande av växel avhänder sig köparenkanske på detta sätt sin rätt att reklamera köpet. har försökt saneraavbetalningsvillkor och avbetalningssätt på kapitalvaruområdet. Man kan sägaatt den bestämmelse som föreslås i konsumentköplagen närmast är enuppföljning av de strävanden som konsumentombudsmannen givit uttryck för genomen del av sina beslut. För att ge eftertryck åt förbudet barman i lagen ocksåbelagt överträdelser med bötesstraff. Dessa bestämmelser är väsentliga när det gäller att stärkaskyddet för konsumenterna. Därför måste man betrakta ett undantag från dennalagbestämmelse som en uppmjukning av konsumentskyddet. Vid auktioner sker köpet av varan helt utanvarudeklaration; man tar alltså emot varan i s. k. befintligt skick. Den endavarupresentationen lämnas av auktionsförrättaren, som oftast själv är utropare.De borgerliga Konsumentköplag, m. m. Konsumentköplag, m. m. partiernahar i sina grupper framstående auktionsförrättare som är kända för sintalekonst. Om jag ville vara htet skämtsam skulle jag kunna undra om det månnekan vara risken för att presentationen av auktionsgodset skall behöva bli merablygsam och mindre effektfuh i fortsättningen som försatt lagutskottetsborgerliga ledamöter i tvivelsmål inför konsumentskyddet på denna punkt. I utskottets utlåtande slås det fast att argumenteringen iherr motion främst tar sikte på att stödja auktionsförrättarnasintressen. Just när det gäller varor som sålts i befintligt skick innebärkonsumentköplagen en klar förbättring i förhållande till den nu existerandeköplagens bestämmelser. Utskottet har ansett att någon uppmjukning avkonsumentköplagen inte bör ske beträffande formen för kreditköp vid auktioner.Det har funnits tendenser att i ökad utsträckning övergå till auktioner närman viU försälja överskottslager av möbler och dyra kapitalvaror tillhushållen, och det är en utveckling som vi inte bör stödja genom att godtafärre restriktioner för kreditköp vid auktioner. nämnde att detta är speciellt besvärligtdärför att man vid auktioner säljer både varor för enskilt bruk och varor förbruk i rörelse. Men jag tycker inte att det skulle vara omöjligt förauktionsförrättaren att i sådana fall dela upp varorna i dessa två grupper.Det är ofta mycket olika slag av varor som används för enskilt bruk respektivesom del i rörelse. argument för att från föreslaget förbudundanta växel som utställts vid köp på auktion är inte tunga. Till slut vill jag säga att det är mycketglädjande att denna nya hörnsten i konsumentpolitiken har lagts. Vi hartidigare fått lagar om otillbörlig marknadsföring, om otillbörligaavtalsvillkor, hemförsäljning, livsmedelsfrågor och liknande, och jag tror attdet lagförslag som vi nu behandlar emotses med mycket stor förväntan hos demyndigheter och organisationer som sysslar med konsumenternas rättigheter.Därför tror jag att vi inte skall fördröja ikraftträdandet av lagen; berördamänniskor runt om i landet har säkert mycket väl reda på att den här lagen ärpå väg, och jag tror också att har förberett den informationsom skall ges om den nya lagen. Därför vill jag avslutningsvis yrka avslag påde två reservationer som finns fogade till utskottets hemställan i punkterna 2och 3 och yrka bifall till lagutskottets hemställan underpunkterna 18. HerrWINBERG (m) kort genmäle; argumenterar egentligen mer motmotionen, som för all del ligger till grund för reservationen 1, än motreservationen. Hon säger att man, om man följer mitt förslag, skulle tvingaköparen att ge ett besked. Nej, jag har förändrat skrivningen ireservationen. Tanken i motionen var att köparen skulle göra en sortshävningsförklaring , men jag menar att det kan finnas skäl som talarför att köparen behöver på sig att fundera över vilket slags åtgärd hanvill vidta. Därför kan det vara viktigt att ha den s. k. neutralareklamationen. Men det kan finnas behov av en skyldighet för köparen att svarajust i de fall där säljaren finner det erforderligt att få ettbesked och tillfrågar köparen. Det hgger i linje med både propositionen och denuppfattning som utskottsmajoriteten har; jag drar bara ut konsekvenserna av dethela och får en klar reglering. Lagstiftningen skall bl. a. ha till uppgift att klart angede ohka möjligheter som finns och avväga de skilda intressena. själv att säljaren bör få besked. Det är det jag också tycker, och därföranser jag att den här klara rätten bör finnas. Jag tror inte att någon köpareförlorar på en sådan skrivning. Och jag hänvisar slutligen, herr talman, tillåtskilliga remissinstanser som har fört in den här frågeställningen i bilden. Konsumentköplag, m. m. i (c) kort genmäle: säger att reservationen 2innebär en uppmjukning av konsumentköplagen. Jag tror att dåövervärderar denna fråga, eftersom det mycket sällan förekommer att växlarutfärdas på auktioner som kommer att omfattas av konsumentköplagen. De allraflesta auktioner som gäller försäljning av inre inventarier sker i huvudsak motkontant likvid. Det gör att svårigheter kan uppkomma vid kombinerade auktioner,där vederbörande säljer yttre levande och döda inventarier, och dessutom inreinventarier för enskilt bruk. I sådana fall kan naturligtvis problem uppstå,men vi får komma ihåg att växel vilket framhålls i min motion och ireservationen 2 som regel inte utfärdas vid köpetillfället, utan köparen harhaft någon tid på sig att undersöka varan. Vanligtvis får köparen sex månadersräntefri kredit, och jag tror att de rättsförluster som åsamkas vid köp påauktion är mindre än vid andra former av konsumentköp där växel används. Vidare har köparen rätt att vägra medverkan till att enväxelförbindelse uppkommer. Om köparen vägrar att acceptera en växel röranderestlikvid, medför detta inga rättsverkningar med avseende på hans rätt tillgodset eller beträffande köpevillkoren i övrigt. Enligt min mening torde det urkonsumentskyddssynpunkt inte finnas några betänkligheter emot att inte låta detföreslagna förbudet mot växlar omfatta köp på auktion. Jag vill åberopa vad anfört i sittremissyttrande, nämligen att det varken är erforderligt eller lämpligt attutsträcka lagens tillämplighet till försäljning på auktion. Jag vidhåller min reservation. FruLUNDBLAD (s) kort genmäle; Eftersom i självanser att det endast är i undantagsfall växlar behöver tillgripas sombetalningsmedel på auktioner och eftersom det då gäller köp av vara som äravsedd enbart för enskilt bruk, finns det kanske ingen anledning att i lagöppna möjlighet för inköp på detta sätt. Vad beträffar kreditköp avkonsumentvaror kapitalvaror och dagligvaror har man under de senaste årensanerat i kreditfloran och rensat bort de värsta olägenheterna. Det är viktigtatt även vid auktioner få använda kreditmöjligheter som på ett klarare sättvisar konsumenten vad som är lånekostnader och vad som är ränta. Det är mycketsvårt vid användning av växlar att få klarhet i hur det ligger till Konsumen tköplag, m. m. Nya kreditformer har kommit fram i samarbetemellan banker och ohka firmor som säljer varor på kredit, och jag tycker bör slå fast att växlar även på detta område bör tas bort vid konsumentköp. har i sin reservation enbart tagit upp den s.k. interpellationsrätten för säljaren. Det finns vissa rättsverkningar knutnatill denna interpellationsrätt. Även om konsumenten har preciserat sin kritik,är det mycket möjligt att varan ändå inte är tillfredsställande när den kommerköparen till banda, och säljaren kan då åberopa att köparen redan har förklaratatt det var en riktig åtgärd som vidtogs och att andra åtgärder därför intebehöver vidtas. Även om konsumenten har på sig kan det vara svartatt konstatera vad som är fel inne i en maskin. Det gäller ofta sådana varorsom klockor och tvättmaskiner och andra dyrare kapitalvaror, som ibland är såtekniskt komplicerade att en vanlig konsument inte med en gång kan se vad sombehöver åtgöras för att varan skall bringas i ett funktionsdugligt skick. Därförtror jag det är nödvändigt att inte bara tidsmässigt ge konsumenten rätt storfrihet utan också se till att han , när det står klart vad det ärför fel på varan, kan få sådana åtgärder vidtagna att han får full valuta förde pengar som han har betalat för varan. I mitt första anförande tog jag inte upp vad . Jag skulle därför här mycket kortfattat vilja säga att lagen anger attfelet skall anmälas inom skälig tid och inte senare än . På grund avatt det är fråga om olika slags varor kan man inte precisera närmare vad somskall gälla. i (c) kort genmäle: Jag skall fatta migmycket kort. Även om det blott är få som kommer att utnyttja möjligheten attanvända växel som betalningsmedel vid auktioner på inre inventarier, vill jagsäga till att ett förbud mot användning av växel skapar oerhörtstor irritation när det är fråga om försäljning exempelvis av blandat gods,dvs. inventarier i rörelser och personlig lösegendom. Jag tycker det ärlämpligt och rationellt att inte skapa svårigheter genom en lagstiftning, som idet ena avseendet godkänner betalning med växel men i det andra avseendet ickegodkänner betalning med växel. Med tanke pä den glädjande enighet som råder,i varje fall i stort, kring den nya konsumentköplagen hade jag tänkt skonakammarens ledamöter från att lyssna på mina utläggningar. Men eftersom herrErnulf ställer en direkt fråga till mig och vill ha hjälp med att välja mellanpropositionen och reservationen får jag väl försöka att bidra med den hjälpen. fråga gäller I 1 § i konsumentköplagen somhandlar om reklamation på grund av fel i varan. Propositionen säger inte mycketannat än att om det är fel i varan har köparen rätt att inom skälig tid efterdet att han märkt eller bort märka felet reklamera och komina ifrån derättsliga konsekvenserna av sin affär. Allt propositionen kräver är ettpåpekande av felet, en s. k. neutral reklamation, och sedan får köparen i sinomtid välja om han vill lämna tillbaka varan och få pengarna tillbaka, om hanvill ha skadestånd eller om han vill ha avdrag på köpeskillingen. Detta är inte nöjd med. Han vill i sinreservation att man skall lägga litet större skyldigheter på köparen och sägeratt om säljaren efter en reklamation frågar köparen vad köparen egentligen vill lämna tillbaka varan, ha felet avhjälpt eller få avdrag på köpeskillingen -skall köparen vara skyldig att utan oskäligt uppehåll ange sina anspråk pågrund av felet. I jämförelse med propositionen innebär någon försvagning av köparens rättsliga ställning. Reservationeninnebär, det kan man kanske medge, ett förtydligande på en punkt. Men det ärett förtydligande av en detalj och löser en typ av problem som ändå aldrigfullständigt kan lösas i lagstiftningen. kunde lika väl haintresserat sig för andra detaljer där oklarheten inte är mindre besvärande.Det kan ju tänkas att man har den situationen att säljaren efter en neutralreklamation inte alls bryr sig om att framställa någon förfrågan, utan bådaparterna är passiva. Vad händer då? blir det naturligtvis en visseffekt av denna passivitet. Har köparen betalat och fått varan får man såsmåningom anse att reklamationens effekt har bortfallit. Den här frågan och en rad andra frågor är av en sådan typatt man i den här lagen liksom i så många andra lagar måste överlåta åträttspraxis att lösa dem, om vi inte skall få en snårskog av bestämmelser somändå inte klarar alla problem. Jag tycker att det Winbergska bidraget tilllagstiftningen inte är riktigt så förtjänstfullt som det kan se ut. Dessutominnebär det en försvagning av köparens ställning, som jag har svårt att finnasakliga motiv för. den 6 deceinber 1973 Konsumentköplag, m. m. HerrERNULF (fp): Det var ju tillfredsställande att statsrådetLidbom ville hjälpa till med att lösa den här frågan. Men hjälpen kanske inteblev fullt så effektiv som jag hade hoppats. Hans svar var egentligen att dettafår man överjåta åt rättspraxis att lösa. Den situationen att köparen talar om att han inte är nöjdmed varan men vägrar att inom rimlig tid lämna besked om vilken åtgärd hanpåkallar återgång av köpet, nedsättning av köpeskillingen eller avhjälpandeav felet är en fråga som är naturlig att lösa genom lagstiftning och bör inteöverlämnas till rättstillämpningen utan att någon ledning ges. Det kan tänkasett sådant fall som att det är fråga om köp av modebetonade säsongvaror, t. ex.s. Om köparen inte är nöjd med klänningen, jackan eller vad detkan vara och väntar med att lämna besked om han eller hon vill lämnatillbaka varan, kanske säljaren sedan har det litet svårare att sälja den på.nytt. Det är rätt orimligt att köparen på det sättet i princip utanbegränsning i lagen skall kunna vänta med att lämna besked. Jag håller med om att man inte omedelbartskall kunna avkräva ett besked från köparen. Men jag kan ställa frågan -antingen till Konsumentköplag, m. m. fruLundblad eller till statsrådet : Skall man över huvud taget inte ha entidsfrist för köparens skyldighet att lämna besked? Och vilken ledning hardomstolarna vid lösning av detta problem? Såvitt jag kan se ingen alls! Voredet ändå inte på sin plats att man på något sätt talar om vad lagstiftarenmenar på den här punkten? Jag vet inte om man skall tolka statsrådetsanförande så att han har på känn att det finns fel här och var i dennalagstiftning. Han frågade nämligen varför jag inte gick med på andra punkterdär det finns samma skäl att framföra ändringsförslag. Vi kan ju inte lagstiftaom alla tänkbara situationer, men här har vi en speciell situation som man försökerlösa på ett visst sätt och som jag tycker att mitt förslag löser på ett htetbättre sätt. Statsrådet sade två gånger att det här skulle innebära enförsvagning av köparens ställning. Jag skulle vilja säga att det är ettklarläggande av båda parters ställning. Jag tror att det är till fördel ocksåför köparen att exakt veta vilken situation han hamnar i. Jag kan inte förstå annat än att detta i de undantagsfallvi talar om det gäller bara sådana kominer att medföra en utdragning avkontroverser mellan säljare och köpare; man kommer inte till något slut. Detmåste ju ändå bli så att köparen tvingas säga om han vill häva köpet,ha avdrag på köpeskillingen eller byta varan.