prot · FW09146 · 1973-12-31 00:00:00 — I då samhället satsar stora pengar påvad som kan kallas decentralisering är man nu enligt propositionen 185 ochenligt utskottsmajoriteten beredd att gå motsatt väg. En rad starka sakskältalar verkligen mot avskaffandet av länsbrandinspektörerna. Skall de fyra centralt placerade tjänstemän som skallersätta länsbrandinspektörerna stå till förfogande för samtliga länsstyrelserkommer ingen av dessa att kunna lära känna något län helt och ej heller denlänsstyrelsepersonal de skall samarbeta med. Maj;ts instruktionför länsbrandinspektörerna åligger det dessa bl. a. att ha överinseendet överskogsbrandbevakningen inom länet. Varken i propositionen eller civilutskottetsbetänkande talas det om skogsbrandbevakning. Kontakter med iskogsbrandbevakningen deltagande personal kan näppeligen upprätthållas frånStockholm. Länsbrandinspektören ide län där flygbevakning sker bestämmerdagligen hur många överflygningar av länet som skall göras. Ledningsgrupp skall snabbt kunna börja sin verksamhet somledningsorgan när en katastrof har inträffat, I gruppen bör ingå en brandbevakningmed god kännedom om den lokala räddningstjänsten i länet. När det gäller vadman kallar vådliga transporter genom landet har det varit länsbrandinspektörenssak att hälla beredskap. Mig veterligt finns det knappast något brandbefälförutom länsbrandinspektörerna som känner sitt län i vad gäller vägnät,industrier m. m. Länsbrandinspektörerna skall enligt tidigare nämndainstruktion "genom personliga besök eller på annat sätt förskaffa sig ensåvitt möjligt fullständig och allsidig kännedom om brandförsvaret ilänet". De "tunga" remissinstanser som avstyrktutredningens förslag är bl. a. , kommerskollegium, 19länsstyrelser och . Samtliga dessa vet vad de talar omnär de alla har 30-årig erfarenhet av länsbrandinspektörsorganisationen. , som har nämnts, anser att en expertplacerad i inte kan ingå i ledningsgrupp, enär han intetillräckligt snabbt kan inställa sig på platsen. Flera remissinstanser anser encentralisering olämplig, särskilt med hänsyn till den utveckling mot ökadregional beslutanderätt som pågår på så många andra områden. Det måste ocksåanses otillfredsställande att Kungl, Maj:t och länsstyrelserna skall anlitasamma experter. En del av ledamöter är även ledamöter i sinarespektive länsstyrelsers lekmannastyrelser och har, när utredningens förslagbehandlades där, deltagit i beslut om att icke avskaffalänsbrandinspektörs-organisationen. De bör väl i rimlighetens namn ej ändraståndpunkt när Jag yrkar bifall till betänkandenr 30, HerrGREBÄCK(c): sade i sitt anförande att detta varett intressant och viktigt betänkande. Jag delar helt den uppfattningen. Jagskall inte utveckla skälen till denna vår syn i utskottet. Det gjorde ett utmärkt sätt, tycker jag. Han vittnade också om att enighet i stort settföreligger inom civilutskottet när det gäller bedömningen av dessa frågor medundantag för en punkt. framhöll att han i regel brukar stödjauttalanden från , Men i detta fall hade han känt sig tvungen attöverge den linjen, vilket jag beklagar. Det var synd att det skulle råka skejust i detta sammanhang. Jag tycker nämligen att det har funnits all anledningatt följa , som ju tillstyrker den organisationsform som liggertill grund för betänkandet. De skäl man anger för att det är så utomordentligtvärdefullt att få ha länsbrandinspektörsorganisationen kvar är bl, a, att detfinns ett behov av expertis hos länsstyrelserna. Jag har inte riktigt sammauppfattning om hur detta behov skall tillgodoses. Meningen är att vi skall fåen statens brandnämnd som översta instans för dessa frågor. Dit har man då förtbrandinspektionen och statens brandskola. De kommer att komplettera varandra,och jag tycker att det är utomordentligt värdefullt att man har fått denorganisationsformen. Jag betraktar utbildningen på detta område som helt enkeltgrundläggande för hur räddningstjänsten skall fungera i fortsättningen. Får vien tillfredsställande utbildning av brandbefäl, brandmanskap osv,, har vi imycket hög grad klarat, menar jag, behovet av expertis på det lokala området,nämligen inom kommunerna. Därför är det inte längre så nödvändigt förlänsstyrelserna att förfoga över expertis, utan då faller det sig meranaturligt enligt min mening att expertisen knyts till statens brandnämnd. Därkommer naturligtvis att i mycket hög grad föreligga ett behov av expertis. Utskottet har i detta sammanhang pekat på att de fyra expertersom skall knytas till statens brandnämnd bör vara specialiserade inom vissaämnesområden som anknyter till räddningstjänstens olika uppgifter. Denexpertisen får i så fall den mycket viktiga uppgiften att stå till samtligalänsstyrelsers förfogande. Vi tror i utskottet inte att det är riktigt attfördela experthjälpen till länsstyrelserna så att var och en av experterna fårsitt geografiskt avgränsade arbetsområde, utan det är bättre att det blir såatt säga bredd på expertisen. säger reservanterna att det här är ett exempel påcentralisering. Då förstår jag inte vad centralisering är. Här lägger vi sågott som hela ansvaret för brandförsvaret och räddningstjänsten på kommunerna.Det måtte väl vara decentralisering, om någonting. Ett antal brandinspektörer,som fullgör uppdrag som konsulter i länsstyrelserna, är väl inte någotutmärkande tecken på decentralisering, vad jag kan förstå. I denmotion som hgger bakom reservationen har motionärerna på en Förslag till brandlag rn. Förslag till brandlag m. m. punkt sagtföljande: "Frän våra utgångspunkter är det en huvudfråga attbrandförsvaret organiseras och ledes av människor med förankring i de lokalaförhållandena och med kunskap om bygd och människor." Ja, var träffar vipå den kunskapen och de människorna, om inte på det kommunala planet? Det är judär de finns. Ett annat skäl som också anförs för att ha brandinspektörsorganisa-tionenkvar är att 1970 avslog en proposition om att avskaffa dennaorganisation. Men då skall man också läsa motiveringen i statsutskottetsutlåtande i sammanhanget. Utskottet sade att man borde avvaktaräddningstjänstutredningen, som lade fram sitt betänkande 1971. Det är ju ensak som har inträffat , och dessutom har vi fått enkommunindelningsreform som är fullt genomförd vid det här årets utgång. Såvisst har det hänt saker som gör att det finns anledning att pröva om riksdagensställningstagande . har ju förordat denorganisationsform som föreslagits i propositionen och den har också fått stödfrån . Det sägs nu att tunga remissinstanser stöder reservanternapå det här området, och jag skall gärna erkänna att remissinstanserna är mycketoeniga. Reservanterna har stöd av 19 länsstyrelser och ett antallänsbrandinspektörer, framhålles det. Jag tycker i och för sig att det inte ärså märkvärdigt att länsstyrelserna vill ha sina tjänstemän kvar, och attlänsbrandinspektörerna tycker att de är oumbärliga må man begripa. Det jagtillmäter ett större bevisvärde i det här sammanhanget är ju attKommunförbundet anser att kommunerna bör ta på sig ansvaret och att de kanklara sina uppgifter. Det tycker jag väger utomordentligt tungt. har bekymmer för skogsbrandskyddet, men detkommer alldeles säkert att ordnas inom den här organisationen också. Det ärgivet att ledningsgrupperna i länsstyrelserna måste'ha det regionala ansvaretför skogsbrandskyddet. Det bör vara en av ledningsgruppernas mest angelägnauppgifter att lägga upp planer för skogsbrandskyddet, naturligtvis inklusiveden övervakning som i en hel del län sker från luften. Den nya organisationsformenutesluter ingalunda ett effektivt skydd. Ledningsgruppernas uppgifter är ju avsamordnande karaktär, och i första omgången får kommunerna svara förbrandskyddet även på det här området. Med den bättre organisation som man kanmotse efter omorganisationen inom kommunernas brandförsvar tycker jag att detbör finnas alla möjligheter att få till stånd ett effektivt skydd även när detgäller skogsbränder. Jag ber att få yrka bifall till utskottetshemställan i civilutskottets betänkande nr 30. () kort genmäle: Visst skulle man enligt statsutskottetsförslag till 1970 avvakta räddningstjänstutredningen och effekten avkommunindelningsreformen. Men just på grund av räddningstjänstutredningen ochden nya brandlagen har länsstyrelserna nu fått uppgifter utöver vad de hadetidigare. De har ju fått hand om beredskapen mot katastrofer. Vidare ärkommunerna inte - och kommer inte heller att bli, hoppas jag - så stora att devar och en för sig kan ha ett tillfredsställande brandförsvar;jag vill minnas att över hundra kommuner har mindre än 15 000 invånare. Vi fåralltså inte döma efter de stora kommunerna. Då måste det väl vara riktigt attden person som länsstyrelserna har att rådgöra med har anknytning. Enlänsbrandinspektör vet ju hur mycket en kommun tål i fråga om utgifter ochorganisation i sådana här frågor. Det måste vara betryggande för kommunerna attha den känslan. Jag har inte bestritt att kommunerna har den viktigasteuppgiften inom brandförsvaret, men när vi nu har ett länsorgan, som dessutomhar fått nya uppgifter, så måste det kunna fungera. Och det fungerar bättre urkommunernas synpunkt, om en person med anknytning tjänstgör som expertåt dem i stället för en person som sitter placerad centralt. Det står i propositionen att man vill ha experter påcentral nivå för att biträda med utbildningen av brandmän och brandbefäl. Om dettasade att när vi har fått en sådan utbildning är det inte sånödvändigt med länsbrandinspektörer. Men när får vi en sådan utbildning, ochnär är de första utbildade? När vi kommit så långt kan det vara tid att ta uppden här frågan på nytt. Vad beträffar regionala experter eller experter som ärspecialiserade håller jag nog med utskottet. Där behöver det inte vara någontveksamhet. När det gäller ledningsgrupperna kommerlänsbrandinspektören in i alla fall. Man tar bort befattningen, men man vill hanågon som klarar ledningsuppgifterna. Det finns ju ingen personal ilänsstyrelserna som kan de här sakerna, och inte får man någon sådan gratis.Kommunerna får låna ut sina brandchefer för att klara den uppgiften. Jag beklagar alltså att utskottets ärade herr ordförandehär har hamnat i ett centraliseringsparti i stället för ett centerparti. Jagbegriper inte hans inställning i den här frågan. Förslag till brandlag m. m. () kort genmäle; säger sig inte förstå vad som ärcentralisering i det här sammanhanget. Det torde väl framstå som ganska klartatt om man ersätter tjänstemän placerade ute i länet med personer centraltplacerade här i , så är det fråga om vad vi i dagligt tal, i varjefall i den här lokalen, brukar kalla för centralisering. Sedan blev jag djupt oroad, när jaghörde avslutande resonemang om skogsbrandskyddet - jagföreställer mig att det kan gälla även farliga transporter. Det är självfallet,sade , länsstyrelserna som tar ansvaret för detta. Då är vi välframme vid att vi får en annan tjänsteman i en annan tjänsteställning somersättning för länsbrandinspektören. Därmed har vi bara kommit fram till ensak; vi har fått fyra tjänstemän, centralt placerade i , alldeles påköpet! HerrGREBÄCK (c) kort genmäle: Jag kanske först skall nämna att depersonalgrupper som väl har en speciell sakkunskap på detta område - bådebrandbefäl och brandmanskapet genom sina organisationer stöder förslaget såsom det Förslag till brandlag m. m. De bör ha en utomordentligt god kännedom om vilkakvalifikationer de anser sig besitta för att klara sina uppgifter. Jag menar att ledningsgrupperna i länsstyrelserna bör haalla förutsättningar att samordna verksamheten ute i kommunerna; det föreliggeringet hinder att till sig knyta en brandchef som får ingå i ledningsgruppen.Man får' väl förutsätta att länsstyrelserna, när de organiserar dessa ledningsgrupper,kommer att till dem knyta en erfaren brandchef inom någon av de störrekommunerna. Den föreslagna organisationen för räddningstjänsten är enligt minuppfattning väl genomtänkt och konsekvent till sin uppbyggnad. Jag måste till säga att jag inte är ensådan decentraliseringsfantast att jag inte inser att det är nödvändigt centralt har tjänstemän för att leda en verksamhet ute på länsnivå och ikommunerna. Det kommer vi aldrig ifrån. Men att fyra experter, knutna tillstatens brandnämnd, på något sätt skulle innebära ett centraliseringshot, detkan jag inte alls anse decentraliseringen består i att tyngdpunkten iorganisationen för räddningstjänsten kommer att ligga hos kommunerna ochnärmare kan vi inte komma människorna och bygden, som ni talar om i er motion. hade farhågor för att jag hamnat i ett centraliseringsparti,men vad jag anfört vittnar väl om vilken uppfattning jag har på den punkten.Jag bedömer detta som en decentraliseringsåtgärd som det finns all anledningför att sluta upp omkring. () kort genmäle: Jag beklagar att utskottets ärade herrordförande var mera tveksam än statsrådet i fråga om behovet av att knytateknisk hjälp till ledningsgrupperna. Han sade att det är möjligt att göra det.Statsrådet sade att det naturligtvis är nödvändigt, och det har jagunderstrukit också. Sedan fick jag inget svar på vad som låg till grund förutskottsordförandens rekommendation om experterna i den centrala nämnden. Hansäger att vi får en utbildning och att när vi har fått den klarar sigkommunerna själva. Vi har inte påbörjat en sådan utbildning , och det finnsännu inga utexaminerade från den. Propositionen innehåller knappastnågra förändringar för kommunerna. Kommunerna har blivit större och får på såsätt större uppgifter. Det nya är att man tar bort en möjlighet att på etteffektivt sätt samordna kommunernas kapacitet på detta område. HerrGREBÄCK (c) kort genmäle; Jag vill bara svara på förnyadefråga. När det gäller utbildningen bör det enligt min mening inte finnas någrahinder för att man mycket snabbt skall kunna få fram en kursverksamhet som görpersonalen inom kommunerna kvalificerad för de nya uppgifterna inomräddningstjänsten. Jag tycker att man skall ta vara på det här tillfället attfrån grunden bygga upp en bra organisation. Länsbrandinspektörerna har alldeles säkert fyllt en mycketangelägen och viktig uppgift, men vi har som en följd av bl, a,kommunreformen helt andramöjhgheter - inte minst med hjälp av en intensifierad utbildning - att klara deåligganden de handlagt. Jag är övertygad om att den nya ordningenkommer att fungera bra. Det kommer naturiigtvis som alltid när det är fråga omen omorganisation att ta , men jag tror inte att de farhågor som häruttalats från reservanterna är sakligt grundade. Förslag till brandlag m. m. HerrHUGOSSON (s); Jag har begärt ordet för att ta upp en debattsom hänger samman med räddningstjänstens bedrivande . Det gäller endetalj i samband med förutsättningarna för brandmännens utbildning, men det ären icke oviktig detalj. Kraven på brandskolan kommer att öka i samband med atträddningstjänsten läggs fast och bestämmelser ges för hur verksamheten skallorganiseras och bedrivas. Framför allt gäller detta hur den praktiskautbildningen i brand- och räddningstjänst skall bedrivas. Som det är harinte statens brandskola några resurser att bedriva en sådan praktiskutbildning. Detta beror i stor utsträckning på att lokalerna för brandskolan ärunder all kritik. Skolan är inrymd - man kunde säga inhyst - i en kontors- ochlagerbyggnad i och saknar bl. a. övningsområden och lokaler för fysiskträning. Årets riksdag har beslutat att skolan skall omlokaliserastill utanför , men såvitt man nu kan bedöma kommer det attdröja bortemot innan det blir aktuellt att skolan kan flytta in i nyaoch ändamålsenliga lokaler. Man tvingas alltså att vara kvar under åtskilligaår i nuvarande förläggning med de olägenheter som det innebär för skolansverksamhet och vad det innebär till nackdel för svenskt brandförsvar. Det förhållandet att praktisk utbildning inte kan införaspå skolans program är särskilt beklagansvärt. Kravet på en sådan utbildning harställts från kommunerna . Man har inte minst frånKommunalarbetareförbundet och från fackligt håll i övrigt understrukit att detinte kan få fortsätta som . Det är alltså angeläget att få enprovisorisk lösning av denna fråga fram till dess att skolan kan flytta in isina nya lokaler. Det vore enligt mitt sätt att se allvarligt om man skulledröja ända med att förändra utbildningen pä det sätt som krävsfrån kommunalt och fackligt håll. Detta gäller särskilt med hänsyn till attverksamheten i fortsättningen inte bara skall omfatta brandförsvaret utan ävenräddningstjänsten. Det har gjorts en framställning till civildepartementetfrän styrelsen för statens brandskola om att denna skulle fä disponeratillfälliga lokaler fram till dess att skolan flyttas. Jag vill, herr talman,begagna detta tillfälle att skicka med en hälsning till departementet att manverkligen tar itu med denna fråga. Det är väsentligt och angeläget att demänniskor som skall utföra dessa uppgifter får en fullgod utbildning. Vi kaninte vänta /81, då lokaliseringen till skall ske.Denna fråga måste lösas omgående, om vi skall leva upp till de krav vi haranledning att ställa när hela räddningstjänsten i fortsättningen skah ankommapå det kommunala brandförsvaret. Förslag till brandlag m. m. HerrADOLFSSON (m): ordförande säger ungefär såhär: "Vi skall föra ut hela ansvaret till kommunerna." Men det måsteju vara någon som samordnar beredskapsåtgärder i olika sammanhang det kanexempelvis gälla farliga transporter. Som det hela är organiserat skickastelexmeddelanden ut till länsbrandinspektörerna med besked om vilka transportersom är på väg, när de kommer att passera och vad det är fråga om för varuslag.Från den utgångspunkten har länsbrandinspektören att vidta sina åtgärder. Dehär telexmeddelandena måste nu gå till någon annan tjänsteman på länsnivå.Därmed kanske vi är tillbaka i den gamla situationen; vi har fått en ersättareför länsbrandinspektören. Men det var väl inte riktigt det, herr ordförande icivilutskottet, soin vi ville komina fram till? HerrHENRIKSON (s): I och för sig skulle det inte finnasanledning att begära ordet i den här frågan, eftersom utskottets ordförande harredogjort för utskottsmajoritetens ställningstagande; jag tillhör ju den ochskulle från den utgångspunkten alltså inte behöva säga någonting. Jag finnerdet emellertid något märkligt att när står i begrepp att besluta omen lagstiftning - som så länge har varit påkallad - för att fastläggaansvarsfördelningen i de här frågorna, bhr en detalj i sammanhanget, som jagförmenar vara ganska betydelselös, det som egentligen diskuteras. Visserligenhar också reservanterna erkänt att betänkandet är viktigt och intressant, mendet är det enda som har sagts i ärendet. Frågan om räddningstjänsten är inte ny, och behovet ärabsolut inte heller nytt. Många kommuner har, trots att ingen lagstiftningfunnits som ålagt dem det, vidtagit åtgärder för att klara de allra mestträngande uppgifterna på det här området. har vi, som jag tidigare sade, ettförslag som lägger fast hur ansvaret skall fördelas, och jag tycker i likhet medherr Grebäck att det här inte handlar om vare sig centralisering ellerdecentralisering, utan mera om att söka finna en organisation som kan klarauppgiften. Det har påmints här om det ställningstagande riksdagengjorde 1970, då vi förra gången hade anledning att behandla frågan om denregionala organisationen, enkannerligen länsbrandinspektörernas ställning. Vidden tidpunkten hänvisade det har också redan sagts till att denhär frågan var föremål för prövning genom räddningstjänstutredningen och fanninte skäl att föregripa dess ställningstagande. Det är inget särskilt unikt attriksdagen intar en sådan hållning. Vi brukar inte "köra över"utredningar i onödan, utan låter dem slutföra sitt arbete innan vi tarställning. Till det här sammanhanget hör också frågan omoljebekämpningen till havs och i kustvatten, som det står i propositionen ochsom utskottet erinrar om. Det har varit oklart, som vi vet, vilken myndighet eller vilka - som hade ansvaret för åtgärder vid oljekatastrofer. läggs detfast att kustbevakning, i varje fall när det gäller de störrevattnen och våra kuster, kommer att ha ansvaret för insatserna. Jag finner det också riktigt att räddningsplaner nu kommer att upprättasgenom länsstyrelsernas försorg. Detta skall självfallet ske i samverkan medkommunerna i varje län. Jag har viss erfarenhet av sådan här verksamhet inombrandförsvaret , och jag hyser den uppfattningen att deallra flesta kommuner på egen hand kommer att klara dessa uppgifter på etttillfredsställande sätt. Det är riktigt som här sagts, att kommunerna nu fårökat ansvar på detta område genom att räddningstjänsten tillföres de uppgifterpå brandförsvarsområdet som man har haft. Men jag tror trotsdetta att kommunerna kommer att kunna klara de här uppgifterna. När det gäller förhistorien finns det kanske ändåanledning att påminna om att två utredningar, såväl brandförsvarutredningen somräddningstjänstutredningen, i fråga om länsbrandinspektörerna den punkt somhär särskilt har diskuterats - har kommit till samma slutsats. Jag vill med dessa ord bara markera att jag tror att detförslag som här förehgger till alla delar kommer att lösa de angelägna frågorsom inte har varit reglerade. Jag ber att få yrka bifall till utskottets hemställan. Förslag till brandlag m. m. har ett underligt sätt attläsa utskottsbe-tänkanden. I fråga om de stora sakerna i propositionen har jagsagt att jag finner det tillfredsställande att samhällets ansvar förräddningstjänsten nu lagfästs samt att bestämmelser ges för det slag avräddningsingripanden som inte är reglerade, osv., osv., citerat ur betänkandet.Herr och jag har sagt precis samma sak i den här frågan. Det finnsingen reservation på den punkten. Dessutom inledde jag mitt anförande med att påpekaatt den stora saken i detta sammanhang är vi fullständigt eniga om. Sedan får jag framföra mitt tacktill . Jag frågade utskottets herr ordförande när han trodde attden här utbildningen skulle komma till stånd. Av initieradeanförande om hur det står till med möjligheten att nu utbilda brandmanskap ochbrandbefäl framgår att det tycks dröja ganska länge, i varje fall tills man fåren något så när permanent utbildningsform. Det understryker den verkligtallvarliga invändning jag vill göra mot utskottsordföranden. Han slutade sittanförande när jag inte hade möjlighet till replik längre med att vad jaghar sagt inte vilar pä sakliga grunder. Jag är djupt bed rövad över en sådananmärkning, det får jag lov att säga. HerrHENRIKSON (s); Det kanske inte i första hand var mitt sättatt referera utskottsbetänkandet som egentligen vände sig mot, utandet var väl mitt konstaterande att debatten här i huvudsak har komrnit atthandla om en detalj i sammanhanget. Det i stort sett enda som harsagt i debatten när det gäller frågans betydelse är att den är betydelsefulloch att det är ett intressant betänkande. Jag glömde en sak som jag nu blev påmind om av ,nämligen frågan om utbildningen. Som säkert känner till ärutbildnings- 9 protokoll 1973. Förslag till brandlag m. m. frågornaföremål för utredning. Även jag vill uttala det önskemålet att denna utredningarbetar så snabbt att vi snart kan få ett förslag rörande också den frågan. Jag är naturligtvis väldigt ledsen Över attjag har gjort min vän bedrövad. Det var ingalunda min mening, nu närjag snart skall sluta min riksdagssejour, att på något sätt förolämpa honom. Jag vill bara återknyta till vad jag sade i mittinledningsanförande, att jag anser att en av de allra viktigaste angelägenheterna,när det gäller att få räddningstjänsten att fungera, är utbildningen. Jagunderstryker på nytt att jag tror att det är nödvändigt, om man skall lyckas,att få utbildningen att fungera bra. Jag kan inte förstå att därför att vi intenu har en perfekt utbildning pä det här området detta skulle vara ett hinderför att vidta provisoriska åtgärder i syfte att möta de mest angelägnautbildningskraven. Det brukar alltid gå att få fram pengar i sådana sammanhang.Expertis finns säkerligen att tillgå.