prot · FW09103 · 1973-12-31 00:00:00 — För företagares försäkring gäUer andra regler än föranställdas. Så t. ex. är medlemsviUkoret 24 månader mot 12 månader föranstäUda. Skäl finns för att medlemsvillkoren borde vara lika. För att delvistiUmötesgä detta önskemål har utskottet föreslagit att dispensmöjligheter skaUfinnas för , så att denna i särskUda fall kan medge attmedlemsviUkoret även i företagarkassor kan sättas tUl 12 månader. Definitionen av arbetslöshetsbegreppet är en annansvårighet. Vi har här hävdat att krav inte borde stäUas pä att rörelse skall hahelt avvecklats genom att fastighet, lager m. m, försålts. Viss dispensrätt finns även här, vUket bl, a, möjliggöratt för fiskamas arbetslöshetskassa tillämpa ett annat arbetslöshetsbegrepp.Även andra grupper kan komma att behöva behandlas enligt dispensrätten. Utskottet anför pä s. 57 bl. a. följande: "Isynnerhet för företagare, vilkas verksamhet ingår såsom ett led i en integreradproduktionsprocess och därför ofta innebär begränsade möjligheter att påverkautvecklingen, kan det finnas arbetslöshetssituationer av annat slag änavveckling som det bör vara möjligt att i vart faU försäkra sig emot. Det kangälla exempelvis vissa underleverantörer eUer företagare itransportbranschen." I inrikesutskottets betänkande nr 3 är 1972 behandladeskravet att företagare skulle ha skUt sig från sin rörelse för att kunnabetraktas som arbetslös, och utskottet föreslog att ge tUl känna vadutskottet anfört, nämligen att de i motioner av m. fl. Arbetslöshetsförsäkring m. m. Nr 103 synpunkterna borde tas upp isamband med prövning av KSA-utred- den ningens förslag. 29 mai1973 Departementschefen har inte tagit någon hänsyn till detta utan -------------------- föreslår samma hårda krav på att rörelsen definitivt skaU ha awecklats. Arbetslöshetsför- uttalande på s. 57 i utskottets betänkande som jag citerat säkring m. m. innebär emeUertid en vissuppmjukning. Jag hoppas att detta uttalande skall ländatUl efterrättelse hos handläggande myndigheter, även om det inte följts upp medett preciserat yrkande i utskottets hemställan. Liksom när det gäller växelarbetande jordbrukaresförsäkringsproblem, som har hänvisats till jordbruksutredningen, har vi anledningatt uppmärksamt följa tillämpningen av dispensmöjligheterna i företagaresförsäkringsvUlkor och återkommer med krav på förbättringar, om sä blirnödvändigt. Vi accepterar att de välkomna förbättringarna nu sker inomen frivillig arbetslöshetsförsäkring. Däremot anser vi att sedanKSA-utredningen gjorde sin värdering av frågan om frivillig eller aUmänförsäkring har utvecklingen gått mot att en allmän försäkring vore den rättaformen. Inte minst har påfrestningarna under arbetslöshetssvärigheterna de tväsenaste åren talat härför. Den fortsatta reformeringen av arbetslöshetsskyddetkommer, som vi ser det, att innefatta dels förändringar av försäkringsbeloppoch försäkringsviUkor inom de ekonomiska ramar som kan ställas tUlverksamhetens förfogande, dels övergång till en allmän försäkring. Eftersom det tar sin tid att utforma ett förslag till hurarbetslöshetsskyddet i en allmän försäkring skall vara organiserat, medtillvaratagande av det värde som ligger i anknytningen tUllöntagarorganisationerna, anser vi det vara riktigt att omgående starta dettaarbete. Vi har därför reserverat oss mot utskottets förslag och för bifall tUlvårt yrkande om att en utredning om en allmän arbetslöshetsförsäkring skulleomgående startas. Jag ber,ett talman, att få yrka bifall till reservationen 1. Hela den sammanlagda arbetskraften i värtland uppgår enligt arbetskraftsundersökningarna tUl ca 4 miljoner människor. De erkända arbetslöshetskassornas sammanlagda medlemsantal uppgår till ca 2,4 miljoner. Det innebär att inte mindre än 1,5 mUjoner människor eller - saknar ett försäkrings skydd, om de StäUs utan arbete. Att ge dem en tryggare tillvaro genom att tillförsäkra dem en ekonomisk grundtrygghet, om de ställs utan arbete, har länge varit ett av de aUra viktigaste reformkraven i värt samhäUe. Det är en oförlåtlig brist på handlingskraft som den socialde mokratiska regeringen visat, när den trots allt tal om att ta löntagarnas intressen till vara inte förmått lösa frågan om en grundtrygg het för den arbetslöse. När man införde de bestämmelser om statligt stöd till de frivilliga kassorna som man infört i och 1907 i , slog man sig tydligen därefter till ro i stäUet för att fortsätta arbetet för att möta kommande krav på skydd vid uppkommen 56 arbetslöshet. Det ligger nästan något tragikomiskt i attnu gäUande Nr 103 vUlkor för ersättning från arbetslöshetskassor i värtland är desamma som den fastställdes i och iDanmark 1907. I den norska lagen 29 mai 1973 fastställdesexempelvis att kassornas stadgar skulle innehålla bestämmel- --- ser omatt medlemmar ej skuUe äga rätt tUl understöd förrän de tUlhört Arbetslöshetsför- kassan ochbetalt avgifterna ; fortfarande gäller i " ''"' värt land52 veckor. Vidare fastställdes karenstiden tUl minst . Medlemmarnavar skyldiga att mottaga det arbete kassans styrelse fann passa dem.Dessutom skulle man vara anmäld som arbetssökande vid den I faststäUdes 1907 i stort sett Och inte heller är frågan nu slutligt löst i och med det förslagsom behandlar. Kvaliteten pä den förbättrade trygghet somförslaget innebär är alltför låg för stora grupper för att man med dagensbeslut skall kunna slå sig till ro. Målet måste vara en väl fungerandeobligatorisk arbetslöshetsförsäkring. registrerade vid senaste räkningendrygt 60 000 arbetslösa. Enligt senaste mätning är103 000 människor arbetslösa. Arbetslösheten är ungefär lika stor somförra året . Då var vi djupt nere ikonjunktursvackan. menar vi oss väl vara en bit inne i enkonjunkturuppgång, men ändå är arbetslösheten oförändrat hög. Det är mot den här bakgrunden, och mot bakgrund av alla dedystra, för att inte säga tragiska erfarenheter som vi som nation gjort mensom fr-amför allt aUa de hundratusentals arbetslösa och deras familjer gjort-under de senaste åren, närmast utmanande att vi först nu finner tiden mogenför att förbättra det ekonomiska skyddet vid arbetslöshet. Nog måste alla desom stått utan försäkringsskydd eller med helt otiUräckligt kontantstöd underde två senaste, mörka åren tycka att den politiska reformkvarnen malt väldigtsakta. Eftersom alla vet att politik är detsamma som att vilja, kan denarbetslöse inte dra annan slutsats än att det är vilja som fattats. Utan att hemfalla åt självförhävelse, herr talman, måstedet ändå vara tiUåtet att påminna om den kamp för en ökad trygghet föralla i arbetskraften som fört under många är. En av de storafrågorna valrörelse var t. ex. om frågan om en obligatoriskarbetslöshetsförsäkring åtminstone skulle få utredas. Det socialdemokratiskamotståndet var kompakt. Även om det förslag som äntligen läggs fram inte gåross till mötes i så måtto att det har fått formen av en allmän, obligatoriskförsäkring, tror jag att jag vågar mig pä den bedömningen av frågans läge attregeringen hyser större förståelse för de synpunkter vi drivit än dengjorde för fem . I motsats till vad som gällde 1968 och närlöntagarorganisationerna skrev sina remissvar på , så har av de stora löntagarorganisationerna - TCO beslutat sig för att kräva enobligatorisk försäkring. TCO:s ställningstagande måste naturligtvis av enregering - oavsett vilka partier den vilar pä - vara ett mycket starkt motivför att lägga fram ett förslag i den riktningen. Det saknas som bekant inteheller röster inom liknande lösning jag vill peka på Försäkringsan- Arbetslöshetsförsäkring m. m. Och vad är egentligen naturligare? I folkpartimotionen1968 pekades i första hand på tre situationer där otryggheten kan kännassärskilt stor: när det gäller möjligheterna att försörja sig vid sjukdom,ålderdom eller arbetslöshet. På de två första områdena har man löst problemetgenom en obligatorisk försäkring, som i princip omfattar aUa. menar vi atttiden är mogen att ta upp frågan om en obligatorisk sysselsättningsförsäkring.När man ser saken sä - och ingen kan väl bestrida att jämförelsen är riktig är det naturligtvis anmärkningsvärt att socialdemokratin visat så htet intresseför denna stora sociala trygghetsfråga. I andra sammanhang har man ju inte väjtför obligatoriska lösningar. Ett motiv för bibehållande av den nuvarande frivUligaarbetslöshetsförsäkringen är enligt departementschefen och utskottsmajoritetenden nära kontakten meUan arbetsmarknadsmyndigheterna och de fackliga organisationerna.Ett annat är att försäkringskassorna inte utan stora påfrestningar skullekunna etablera en sådan kontakt med de arbetslösa och arbetsmarknadensorganisationer som arbetslöshetskassorna kan åstadkomma. Från LO:s sida harman framhållit att man kan befara att den arbetslöse medlemmen skuUe få ensämre service om arbetslöshetskassan blev en försäkringskassa i samhälletsregi, dä handläggningen av dessa försäkringsärenden kräver omfattande specialkunskaperom de försäkrade och deras förhåUanden i arbetslivet. Dessa kvaUfikationerfinns varken pä försäkringskassorna eller hos arbetsförmedlingarna, och man kanenligt inte heller begära att de skallfinnas där. Vi har i vär motion framhållit att det är väsentligt attutnyttja de kunskaper och erfarenheter som finns inom nuvarande system, menockså att det är väsentligt att utnyttja de fördelar som en närmare samverkanmed den allmänna försäkringen skulle innebära. Arbetslöshetsfrågan bör ses somen del i ett större trygghetskomplex. Mellan arbetslöshetsförsäkringen ochandra socialförsäkringar, främst sjukförsäkringen, finns ett samband som maninte kan gä förbi. Stödbehovet är i alla de olika fallen detsamma. Därför börarbetslöshetsförsäkringen kopplas samman med hela trygghetssystemet och kommaatt omfatta hela arbetskraften dvs. också de nytiUträdande och återinträdandepå arbetsmarknaden. TCO, som jag nämnde , har i sitt arbetsmarknadspolitiskaprogram tagit upp dessa tankegångar och säger där bl. a.; . "Det är å andra sidan uppenbart attarbetslöshetskassornas kännedom om förhållandena på arbetsmarknaden ärutomordentligt god. Initiativ tUl arbetsmarknadspolitiska åtgärder för attkomma till rätta med arbetslöshetssituationer har ofta kommit frånkassorna." LO:s resonemang leder fram tiU den som jag menar något merkonservativa ståndpunkten att, som man säger i den nämnda tidningen,"utredningen om en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring bör anstå",medan TCO:s slutsats är den att de nuvarande fördelarna bör behällas vidövergäng till obligatorisk försäkring och att det fackliga Inflytandet bör haminst samma omfattning och kvalitet vid en obligatorisk försäkring som inuvarande system. Inomfolkpartiet delar vi TCO:s uppfattning, och vi är övertygade om attbetydande administrativa fördelar skulle uppnås om alla delar av Nr 103socialförsäkringssystemet kunde samordnas. Redan enligt det nu förelig- Tisdaeenden gande förslaget skall försäkringskassorna ha hand om utbetalningen av 29 mai 1973 det s. k.kontantstödet enligt lagen om kontant arbetsmarknadsstöd. mästealltså ett samarbete etableras, som utan svårigheter borde kunna Arbetsloshetsfor-överförasatt gälla hela arbetslöshetsförsäkringen. En annan betydande säkring m. m.svaghet med nuvarande system har vi också påtalat i reservationen 1, nämUgende variationer i fråga om avgiftsnivån som finns mellan olika kassor. Detta har lett oss fram tiU kravet på en utredning om en obligatoriskarbetslöshetsförsäkring. I tidningen har man också tagit upp denhär frågan, och i ett av de senaste numren heter det: "Statstjänstemannen tog upp frågan ochförordade dä en lösning med en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring medutgångspunkt från att om man betraktar arbetslöshet som någonting likaoförskyllt som sjukdom är det naturligt att samhäUet helt tar på sigansvaret." I tidningen har man också i en ledaretagit upp de här frågorna. Ledaren har rubriken: Eftersom är ett kan det väl finnas anledning för mig att tillstatsrådet eller tUl utskottets socialdemokratiske talesmanvidarebefordra de frågor som Försäkringsanställd ställer. Tidningen frågar:"Kan man fortsätta att förneka de fördelar som en allmän försäkringinnebär? Är det rimligt att a-kassorna skaU klara den administrativt tungauppgiften att registrera innehållen skatt och ge ut inkomstuppgift när året ärslut? Är det rimligt att vissa branscher skall bära sin egen arbetslöshet medty åtföljande höga avgifter?" Jag ber, herr talman, att i detta sammanhang få yrkabifall tiU reservationen I vid inrikesutskottets betänkande. Låt mig också få säga nägra ord, innan min tid är slut, omreservationen 2, som gäller frågan om tolkningen av begreppet lämpligt arbetenär den arbetssökande blir an-visad arbete på annan ort. Nuvarande bestämmelser säger att man är skyldig accepteraarbete pä annan ort om den orten inte är mera avlägsen än att man kan pendlatill hemmet över veckosluten. Vi menar förvår del att denna bestämmelse äralltför sträng. Den kan leda till en splittring av familjer och makar som frånsåväl mänskliga synpunkter som samhällssynpunkter icke är acceptabel. Enliberalare utformning av bestämmelsen som skulle innebära att man inte behöverfå ett avstängningshot över sig, om inte maken kan erbjudas ett sä likvärdigtarbete på den nya orten som möjligt, och som vidare skulle gå ut på attbostadsfrågan måste kunna ordnas är enligt vär uppfattning angelägen attåstadkomma. Därför ber jag, herr talman, att få yrka bifall också tillreservationen 2. TUl sist vill jag - liksom i gjorde försitt partis räkning - uttrycka vår tillfredsställelse med att det varit möjligt att i utskottet vinna enighet om ett par av kraven i vår partimotion. Det gäUer beräkningen av den s. k. ramtiden, varvid som överhoppningsbar tid även skaU fä räknas tid för vård av eget barn som ej fyllt . Den kompromissen menar vi innebär ett bra steg från , som 59 Nr 103 departementschefen föreslog, som vi föreslagit. Tisdaeen den '''n som genomgått utbildning av visst slag och som efter avslutade 29 mai1973 studier inte kan få något jobb. Attvi har kunnat enas om att de skaU få -------------------- kontantarbetsmarknadsstöd sedan de stått tiU arbetsmarknadens förfo- Arbetslosnetsfor- gande i stället , som föreslagits i saKring m. m. propositionen, innebär också ettbifaU tUl kravet i vår motion som vi Vårt sista krav i partimotionen, att kontantarbetsmarknadsstöd inte skall reduceras med hänsyn till makes inkomst, harockså som vi ser det fått en relativt acceptabel lösning genom att utskottethar enats om att föreslå att hemställa om en parlamentarisk utredningför att bedöma den regeln och liknande bestämmelser inom andra näraliggandebidragssystem. Vi hoppas naturligtvis att den utredningen snabbt skaU komma igång med arbetet. Även om slutomdömet om det föreliggandebetänkandet är att en del inte obetydliga förbättringar har gjorts i dennuvarande frivilliga arbetslöshetsförsäkringen samt genom tillkomsten av detkontanta arbetsmarknadsstödet, så kvarstår det faktum att vi inte har förmättlösa hela frågan om en grundtrygghet för alla arbetslösa. Den kommande voteringen får väl visa var tveksamheten fören rejäl samling kring den här reformfrågan fortfarande finns. Den friviUiga arbetslöshetsförsäkringentillkom genom beslut av riksdag. Försäkringen handhades avarbetslöshetskassor, organiserade av de försäkrade själva och erkända av enstatlig tiUsynsmyndighet. har detta försäkringssystem byggts ut ochomfattar en stor del av befolkningen, huvudsakligen den kollektivanslutna.De nuvarande kassorna, som har vuxit sig såväl numerärt som ekonomisktmycket starka, är i allmänhet bildade av och hårt knutna till de fackligaorganisationerna på olika yrkesområden. Utan tvivel har dessa kassor för sinamedlemmar skapat trygghet och givit ett värdefullt ekonomiskt stöd vidarbetslöshet. Men även om kassorna har ökat sin numerärtUl ca 2 miljoner medlemmar stod ändå stora skaror av den totala arbetskraftenutan erforderligt skydd vid arbetslöshet. Detta uppmärksammades självfallet avolika organisationer, bl. a. av dåvarande riksdagsgrupp. I enpartimotion tUl riksdag hävdades frän vårt håll att alltför storagrupper av de förvärvsarbetande - då betydligt mer än hälften - inte bara stodutan arbetslöshetsförsäkring, utan de flesta av de oförsäkrade var därtillutestängda från möjligheterna att försäkra sig. Motionen utmynnade i ettförutsättningslöst utredningskrav. Är 1966 tillsattes den s. k. som en följdav bl. a. vär motion. Vi framhöU då att alla borde tUlförsäkras trygghet ihändelse av inkomstbortfall genom oförvållad arbetslöshet. Jag fick förmånen att bli ledamot av denna utredning. intensivtmen intressant arbete . varbesjälade av uppgiften att lösa detta stora återstående trygghetspro- 60 blem på ett effektivt sätt.Glädjande nog kunde vi, när arbetet efter cirka sex ärvar färdigt, presentera ett tämligen enhälligt förslag. Detta hgger Nr 103 tUl grund för propositionen 56. Visserligen har departementschefen i Tjodiopn Hen propositioneninte följt utredningen på alla punkter, men inrikesutskot- q rn- ' 1073 tet, som behandlat den, har med hänvisning till inkomna motioner------------- föreslagiten del positiva justeringar, t. ex. när det gäller arbetsvillkoret, Arbetsloshetsfor- ny- ochåterinträdande på arbetsmarknaden och företagarnas stäUning i säkring m. m. systemet.Till min och förvisso även övriga utredningsmedlemmars glädje - ochjag förmodar också tUl statsrådet glädje - visar föreliggandeutskottsbetänkande stor uppslutning och enighet frän i varje fall de fyra demokratiska partierna. TUl betänkandet är endast två reservationerfogade, tvä gemensamma borgerliga reservationer. reservationerär avgivna av vpk. Det är ett klart bevis att detta var en trygghetsformsom alla demokratiska partier vUle sluta upp omkring. Sä nägraord om de tvä borgerliga reservationerna. I reservationen I framhåller vi reservanter att detföreliggande förslaget innehåller väsentliga förbättringar. En tredjedel avarbetskraften står dock alltjämt utanför arbetslöshetskassorna. Vi har ca4 miljoner förvärvsarbetande. Ungefär 2,5 miljoner är arbetslöshetsförsäkrade.En del av de oförsäkrade har inte ens möjlighet att få det i propositionenföreslagna kontanta arbetsmarknadsstödet. En annan svaghet som enligt värmening vidlåder det föreslagna systemet är, att kassorna är fristående ochknutna tiU olika yrkesområden. Det gör att avgiftsnivån varierar betydligtmeUan olika grupper försäkrade. Det innebär i praktiken att de som har en litenarbetslöshetsrisk också har en låg avgift, medan avgiften är hög för dem somlöper stor risk att bli arbetslösa. Detta är enligt vår mening fögatUlfredsställande med hänsyn tiU den solidaritet mellan medborgarna som präglaruppbyggnaden av en socialförsäkring. Vi förordar därför en parlamentariskutredning med uppgift att lägga fram förslag om en obligatoriskarbetslöshetsförsäkring. TiU betänkande finns fogad en reservationav ledamoten , som ansåg att utredningen mycket ofullständigtanalyserat de skäl som talar för en allmän arbetslöshetsförsäkring ochbetraktar det som en brist att utredningen inte som ett alternativ tUl detframlagda förslaget presenterat även ett förslag om en allmänarbetslöshetsförsäkring. Sedan utredningen lade fram sitt förslag har den storalöntagarorganisationen anslutit sig tUl denna ståndpunkt. Vi får idetta avseende visst stöd även av utskottsmajoriteten, som på s. 43 bl.a. säger; "- att det kan bli aktueUt att pröva om det ärmöjligt att förena fördelama med den nuvarande ordningen med någon form avobligatorisk försäkring." har tidigare belyst den här reservationen. Jagnöjer mig därför med detta och ber att få yrka bifall till reservationen 1. Reservationen 2 behandlar innebörden av begreppet lämpligtarbete. Det föreliggande förslaget innebär krav på stora personligauppoffringar och kan medverka tiU familjesplittring. Vi reservanter anser attförvärvsarbetande make bör vara skyldig acceptera arbete på ort utanfördagligt pendelavständ från hemorten endast under förutsättning att den andremaken kan erbjudas arbete på den nya orten. Med dettaber jag helt kortfattat att fä yrka bifall till reservationen 2. Herr talman!Sä några ord om företagarnas och de nytUlträdande ungdomarnas ställning iförsäkringssystemet och i propositionen framlagda förslag angående dessa. Lät mig först betona att vi med tiUfredsställelse noteradeatt utredningen fått i uppdrag att behandla såväl de anställdas somföretagarnas arbetslöshetsproblem. Helt naturligt väntade vi företagare att vii utredningens förslag skulle bli behandlade som övriga förvärvsarbetandemedborgare, men sä blev tyvärr inte fallet. Och trots påpekanden i remisskrivelserfrän bl. a. SHIO och motionsledes framställda yrkanden skärptes vUlkoren föross företagare i propositionen i förhällande till vad som sagts i utredningen.Visst är vi, i varje fall mindre och medelstora företagare, vana att i olikasammanhang bli behandlade på annat sätt än övriga medborgare att blidiskriminerade men även om orättvisa regler skapades när t. ex. ATP-systemetinfördes och dessa i vissa avseenden alltjämt finns kvar där hade vi inteväntat oss att så skulle bli fallet när den här propositionen skrevs. Vi tyckerinte att det är en rättvis behandling frän regeringens sida av den kär som imängt och mycket utnyttjas av staten, t. ex. för att driva in avgifterna tillde olika försäkringssystemen. Propositionen innebär på flera punkter förändringar, somstäUer företagarna i en sämre position än de anställda. Utvecklingen synessåledes även i detta avseende gå bort frän den jämställdhet mellan olikagrupper som eftersträvas i andra sammanhang. Försämringarna för företagarna gäller t. ex. dels det s.k. tolvmäna-dersvillkoret för ersättning från arbetslöshetskassa, som förföretagarnas del i propositionen blir omvandlat tUl etttjugofyramånadersvillkor - dvs. en fördubbling av tiden , dels karenstiden,som för företagarnas del anses kunna bli utsträckt tUl tvä månader i ställetför . Vidare måste enhgt nu gällande regler en företagare för att bhersättningsberättigad ha skilt sig från företaget, gjort konkurs eller lagtned företaget. Det är härda villkor för att komma iåtnjutande av arbetslöshetsstöd. De här förslagen och de bestämmelser som nugäller för företagarklasserna har också föranlett vissa rekryteringssvårigheteroch mycken besvikelse frän företagare som under rådande lågkonjunktur drabbatsav arbetslöshet. Jag sitter själv som ordförande i ;s kassas arbetsutskott,och jag försäkrar, herr talman och herr statsråd, att det inte är lätt att fävederbörande att förstå att han måste avyttra fast egendom och sinarörelsetillgångar innan han blir berättigad tUl ersättning. Alla, inte minstföretagarna, hoppas på att äter fä arbete, och därför vill de inte avyttraeller sälja alla sina tUlgångar, maskiner, lastbilar eller vad det nu kan vara. framhöll i sitt betänkande betydelsen avatt försäkringsvillkoren bhr sä enkla och allmängUtiga som möjligt. Det var vihelt eniga om. ViUkoren borde även utformas så att medlemsrekryteringen tiUkassorna underlättades. Försäkringsskyddet för ungdomar och andra nytiUträdandeborde inträda sä snart som möjligt. Utredningen ansåg det vidare vara av värdeatt nya medlemmar i kassan kände sig hkaberättigade med övriga kassamedlemmar. Arbetsmarknadsstyrelsensförsäkringsdelegation ansåg i sitt remissytt- rande, motbakgrund frän erfarenheter frän företagarkassornas verksam- Nr 103 het, attarbetslöshetsbegreppet för företagare borde utvidgas. Desynpunkter som framförts av med bl. a. krav på 29 mai 1973 enkla ochallmängUtiga vUlkor för kassorna kombinerade med ett allmänt ---- önskemål om ökad jämställdhet mellan företagare och anställda vad Arbetslöshetsför- beträffar möjligheterna att bygga upp socialt skydd motiverar ett säkring m. m. bibehållande av det tidigare gäUande tolvmånadersvillkoret även för företagareoch lättnader i reglerna som gäller företagarens förhällande till De här problemen har påtalats i såväl vår partimotion och i en delandra partimotioner som i motionerna 1536 och 1633 av mig