prot · FW09105 · 1973-12-31 00:00:00 — Jag skulle här, som motiv för ettyrkande om att skjuta på lagstiftningen, ha kunnat läsa upp centerpartietsmotion nästan ända fram till slutet. Kanske hade jag också trott attcenterpartiet skulle dra en annan slutsats av de ståndpunkter som redovisas ipartimotionen än man gjort. Mot denna bakgrund kan jag förstå att ut beröm till och till i Stenkyrka. Men omnu rätt skall vara rätt, så vill jag erinra om att han inte var ensam i sittställningstagande till vigseln, även den moderata representanten, ,skall ha en del av äran och glorian. Efter detta skall jag, herr talman, övergå till någrareservationer. Jag har redan berört det särskilda yttrandet, som så harstatsrådet mycket riktigt uppfattat det är en missnöjesyttring. Och jagtycker att det är berättigat att uttrycka missnöje över att man inte får arbetaunder förhållanden som är rimliga. Vi säger ifrån för litet i omsådana saker. När vi på moderat håll erfor att vårt avslagsyrkande integodtogs i utskottet, tyckte vi att det var lämpligt och riktigt att ändåfortsätta att delta i arbetet. Jag skall i det här sammanhanget be att fä svarapå några av de frågor ställde. frågade med stor emfashur ställer sig till frivilligheten i äktenskapet och tillskilsmässa under former som gör att man inte behöver offentliggöra sina inremotsättningar och lämna ut sitt privatliv. Ja, det framgår väl av att vi intereserverat oss beträffande detta. Vad vårt parti har för ståndpunkter framgårockså av att inte hittat så förfärligt mycket invändningar. Dethänger samman med - jag skall inte ta åt mig äran av det att herr statsrådetunder resans gång, från direktiv via utredning och lagrådsremiss tillproposition, har närmat sig ståndpunkter som jag och företrädarna för de andraborgerliga partierna har. Det har inte varit så förfärligt svårt att arbetatillsammans med de övriga i utskottet pä detta område. Jag är angelägen attännu en gång betona detta. Statsrådet säger att vi skulle hålla på med att beskyllaregeringen för att begå ett slags attentat mot äktenskapet, och statsrådettalade litet löst om moderata jubelmöten. Och visst har vi haft fina partimöteni olika sammanhang så långt är det riktigt. Men jag kan inte erinra mig attjag varit med om att någon från vårt håll kritiserat materialet i det skick somdet nu föreligger här och hävdat att utskottsbetänkandet utgör ett försök attkrossa äktenskapet. När vi i utskottet arbetat med betänkandet har vi inte kunnatinstämma i alla formuleringar. Vi moderater skulle ha kunnat reservera Akten skåp slagstift-ningen m. m. oss ellerframlägga andra förslag på åtskilliga punkter där vi tycker attutskottsbetänkandets formuleringar är obegripliga. Men vi har inte velatbelasta trycket med att hugga in på varenda punkt, utan vi har försökt göra ettgenerellt yttrande. Jag kan försäkra herr statsrådet att vi inte skallmissbruka det. Vi anser att det här och där i betänkandet finns ett ord elleren mening som vi inte helt kan ställa oss bakom. Vi har pä någon enstaka punktvarit nödsakade att plocka ut några meningar på ett par ställen för att markeraett visst avståndstagande från vad som skrivits i betänkandet av majoriteten. Jag tycker sålunda att det i betänkandet finns ett onödigtinstämmande i och lovordande av familjelagsakkunnigas arbete. Det har vitillåtit oss ta bort. Det saknar i och för sig materiell betydelse, men det ärändå ett instämmande som vi inte har funnit nödvändigt. Vi har använt oss av en annan formulering när det hargällt den homosexuella samlevnaden, inte därför att vi har en annan uppfattningi sakfrågan, utan dels därför att vi kanske inte riktigt begripit den textutskottsmajoriteten skrivit, dels och framför allt - därför att vi haruppfattningen att den formulering vi har valt är neutralare. Jag syftar här på reservationerna8 och 21, som jag ber att få yrka bifall till. Vi har på en annan punkt, som gäller frågan om trolovning,avgivit en reservation. I förslaget till lagstiftning har den paragraf igiftermålsbalken som handlade om trolovning tagits bort. På sitt sätt kan detvara riktigt att den inte fyller någon större funktion, men å andra sidan nämnstrolovade litet längre fram i texten. Vi tycker att det behövs ett visstsamband mellan den inledande paragrafen och vad som står längre fram i texten.Men vad som framstår för oss som än viktigare är att vi med detta har velatmarkera att man vid beredningen av den kommande lagstiftningen bör kunna sökasig till en bättre inledningsparagraf - en portalparagraf ellerändamålsparagraf - som har en för en giftermålsbalk något värdigare utformningän den paragraf som enligt majoritetens förslag nu skall inleda lagstiftningen. Jag ansluter mig till de anföranden somhållits och som gällt andra reservationer där mitt namn finns med, och jagyrkar bifall till samtliga reservationer som jag anslutit mig till i utskottet. i (fp) kort genmäle: Jag vill till att börja med säga till herrLidgard att vi naturligtvis har helt olika bedömningar av huruvida dennaproposition skall avslås eller realbehandlas här . Vi inom majoritetentycker att det finns klart behov av en modernisering aväktenskapslagstiftningen och vi konstaterar liksom själv gjordeatt det nu föreliggande förslaget är bättre än det som familjelagsakkunnigalade fram. Vidare hänvisar vi till lagrådets inställning till dennalagstiftningsfråga, dvs. att lagrådet inte motsätter sig den föreslagnalagstiftningen. Vi har slutligen också en klar förhoppning att det ifortsättningen skall bli möjligt med nordiskt samarbete när det gäller deåterstående, tyngre delarna av lagarbetet de som rör de ekonomiskarättsverkningarna av äktenskapet. Vad sedangäller trolovningen har jag inte kunnat gå med på yrkandet Uttrycken "trolovning" och "trolovade"finns visserligen kvar i vissa lagbestämmelser, och därför vill motionären ochreservanterna att bestämmelsen i 1 kap. 1 § , där det lämnas endefinition på vad trolovning är, skall bibehållas. Men i så fall skulle balkeninledas med en definition på ett rättsinstitut som skall avskaffas. Det kaninte vara lämpligt. Såsom utskottet påpekat behöver inte avsaknaden av endefinition i lagen medföra några tolkningssvårigheter. Jag yrkar därför bifalltill vad utskottet anfört i denna del. Vad sedan gäller reservationen 21 skiljer sigmotivskrivningen i denna reservation, , från utskottets skrivning isak egentligen bara på det sättet att utskottet förutsätter, såsom resten framhöll, att de homosexuellas problem i lämpligt sammanhang bör bliföremål för närmare utredning. Där ligger skillnaden. Slutligen skulle jag gärna vilja passa på tillfället attkonstatera att det även från sida har visats stort intresse förfrågan, om det förekommer en ekonomisk diskriminering av äktenskapet. HerrLidgard formulerade det så att man fick intrycket att det endast var centernsom hade anslutit sig till intresset från sida i den frågan. Jagvill bara hänvisa till och gemensamma yttrande ibetänkandet, där just undersökning av frågan om ekonomisk diskriminering aväktenskapet bl. a. påfordras. För att inga missförstånd skall uppstå om min inställningtill de reservationer som jag har undertecknat men inte berörde i mitt förstaanförande vill jag säga att vi reservanter delat upp debattverksamheten här ikammaren. Jag står alltså för alla reservationer som jag har undertecknat ochyrkar bifall särskilt till dem som rör familjerådgivningen och betänketid ävendä makarna är ense och inte har barn. FruMARKLUND (vpk): De förslag till ändringar i giftermålsbalkenoch en del andra frågor som vi diskuterar har tvingats fram av deförändringar som alltmer har gjort sig gällande i människornas sociala rolleroch i de inbördes relationerna människor emellan. De här förändringarna har åstadkommit att människornasverklighet har blivit en sak; rättsläget beträffande bl. a. deras sätt att levatillsammans har blivit en annan sak. De beslut som vi kommer att fatta efter dagens debattsvarar således mot ett i allra högsta grad angeläget behov. Det är nödvändigtatt ingående och upplösning av samlevnad mellan två människor förenklas ochavdramatiseras. Detta vill jag gärna säga mot dem som från konservativt hållhär och tidigare i den offentliga debatten har angripit propositionens förslag. Den nuvarande lagstiftningens form och anda är föråldradoch föga ändamålsenlig. Den idealiserar verkligheten på ett farligt sätt. Denhar en moralistisk utgångspunkt. Den leder till utdragna förfaranden vidseparation mellan parterna, förfaranden som ofta helt onödigt förstärkerpåfrestningarna för de inblandade. Givetvis är det en stor tillgång för människor när denömsesidiga tillgivenheten är så djup och så självklar att äktenskap eller annan Ä ktenskapslagstift-ningen m. m. Men det kan ingen lagstiftning i världen kommendera fram; detfinns där ändå. Verkligheten bjuder oss ju att se sanningen i ögonen, den sanningennämhgen att denna varaktighet i relationerna ofta inte finns och inte kanfinnas. Många mänskliga relationer är övergående och flyktiga till sin natur.Därför är det både orimligt och verkningslöst att påtvinga människor enmoraliserande ideologi som söker dölja detta eller indirekt söker framställaicke varaktiga förbindelser såsom mindre värdefulla än de livsvariga. Därför ärdet så fel när samhället med omständliga och påfrestande regler drar ut ettseparationsförfarande över . I detta sammanhang vill jag också betona att dentraditionellt borgerliga äktenskapsuppfattningen har inneburit en starkfastlåsning av könsroller både för kvinnor och män. Det framträder också i 1920års giftermålsbalk, som ändå innebar en avsevärd förstärkning av kvinnornasrättsställning och trygghet jämfört med tidigare lagstiftning. Men också idenna lag utgick man från en starkt markerad kvinnlig köns- och modersroll, ochdetta har också sedan räglat rättstillämpningen. Individernas allmännafrigörelse och inte minst kvinnornas kamp för att frigöra sig från könsrollernahar skapat en social verklighet som ser helt annorlunda ut än den verklighetsom de människor levde i som skrev giftermålsbalk. I ett läge då klyftan mellan denna verklighet och den gällandefamiljerätten klart framträder uppstår också behovet av förändringar. 1 detläget befinner vi oss . Staten kan då agera på två sätt. Antingen kan man gå inför att hanka sig fram med mindre anpassningar till verkligheten på smärrepunkter, eller också kan man gå in för djärva, progressiva grepp och enframsynt lagstiftning det senare då i syfte att driva på utvecklingen iriktning mot personlig självständighet och frigörelse från könsroller. Här har vpk i en partimotion med beklagande konstateratatt regeringen har valt det förstnämnda sättet att agera och med det nuföreliggande förslaget endast gjort ofullständiga anpassningar. Särskiltbeklagligt är det att regeringen givit efter för en konservativ opinion och påflera punkter gått ifrån famOjelagssakkunnigas linje. Av de socialdemokratiskakvinnornas många progressiva förslag finns det mycket litet spår ipropositionen. De negativa följderna av detta ser vi dels i att vifortfarande inte får någon tidsenlig och rätt användbar lagstiftning, dels iatt flera viktiga och angelägna frågor har lämnats olösta och skjutits påframtiden. Sådana här ofullständiga förändringar kan dessutom tyvärr komma attanvändas som motiv för att skjuta nästa reform framåt i tiden. På så sätt harregeringen bidragit till att även kommande generationer får en eftersläpandelagstiftning med allt vad det för med sig av problem. Vi anser dettaoacceptabelt och hävdar att tiden nu är mogen för en mer genomgripandereformering på detta område. Statsrådet menade i sitt inledningsanförande attvpk i detta stycke skiljer ut sig från övriga partier. Han tycks t. ex. anseatt kravet på likställighet mellan olika samlevnadsformer är en politiskomöjlighet . Jag kan då bara konstatera att även det socialdemokratiska kvinnoförbundeti så fall skiljer ut sig från . Detta förbund har nämligen samma synsom vi i detta stycke. Det är, menar vi, nödvändigt med en ny syn på samlevnadsfrågornaöver huvud taget. Det räcker inte med justeringar i gällande bestämmelser. Detmåste bli fråga om en ny tidsenlig grundval, och vi har i motionen angivit endel principer härför. Så t. ex. anser vi att begreppet äktenskap i den nyafamiljerättslagstiftningen skall ersättas av begreppet registrerad samlevnad.Det gör vi därför att ett regelsystem uppbyggt på den grunden kan ges en vidareomfattning än vad som är möjligt med begreppet äktenskap. Utskottet säger sig hysa viss förståelse för detta förslagmen kan inte biträda det av sådana skäl som att begreppet äktenskap, som mansäger, innehåller så mycket av värde. Dessutom hänvisar man till att detanvänds av de flesta folk och nationer för att beteckna en officiell samlevnad.Nog vittnar väl bl. a. detta sätt att utgjuta sig om ett ords innebörd om hurhalvhjärtat man tar itu med att reformera denna lagstiftning. Man erkänner atten utmönstring av termen äktenskap ur lagstiftningen skulle ge en starkarebetoning av propositionens målsättning att det inom rättsordningen inte finnsutrymme för mer än ett regelsystem för samlevnad mellan man och kvinna. Men manvill ändå behälla det därför att det har så mycket värde i sig och för attandra folk och nationer använder det! Begreppet registrerad samlevnad skulle kunna omfatta merän begreppet äktenskap. Så skulle t. ex. ett legalt regelsystem grundat pådetta begrepp också kunna omfatta samlevande homosexuella och alltså leda tillatt lagsystemet ger en inom detta område förtryckt minoritetsgrupp isamhället en med den heterosexuella majoriteten jämställd ställning. Ett regelsystem som grundas på begreppet äktenskap mellanman och kvinna ger inte denna möjlighet. Också i detta avseende skullebegreppet registrerad samlevnad få lagarna att bättre överensstämma med densociala verklighet som statsrådet här har hänvisat till. Att det i dennaverklighet finns homosexuella som lever tillsammans och som i detta samlivmöter problem av annat slag än samboende av olika kön är också utskottetmedvetet om. Man betonar i skrivningen att samlevnad mellan två parter av sammakön är från samhällets synpunkt en fullt acceptabel samlevnadsform, och manförutsätter att de homosexuellas problem skall bli föremål för en närmareutredning. Denna välvilliga inställning borde också ha följts upp av etträttsligt erkännande. Det borde vara ett kultursamhälles plikt att direkt ilagstiftningen klart ta ställning mot fördomar och diskriminering. Liksom familjelagssakkunniga har vi i vpk-motionen istället för vigsel föreslagit ett registreringsförfarande. Utskottet avvisardetta bl. a. för att det påstås skapa oklarhet om tidpunkten för samlevnadensrättsliga inträdande. Det uppfattar vi som ett försök från utskottet att få desakkunnigas och motionärernas förslag att framstå som mindre väl genomtänkt.Frågan om tidpunkten utgör inte något som helst praktiskt problem. Det gör inteheller frågan om bevittning av registreringshandlingen. Sådana detaljer börinte tas upp i själva lagen. De löses enkelt och Äktenskapslagstiftningen m. m. påsedvanligt sätt med vederbörliga tillämpningsföreskrifter. När det gäller egendomsordningen menar vi från vpk attrelationerna mellan tvä parter i en samlevnad i detta avseende bör ändras iriktning mot en större individuell självständighet. Sådan egendom som parternaförvärvat för gemensamt behov under samlevnaden eller i anslutning till den börvara gemensam. I övrigt bör egendom vara enskild. Vi har i det stycket godtagitutskottets hänvisning till att familjelagssakkunniga överväger de rättsreglersom det här är fråga om, men vi anser att motionens förslag bör överlämnas tillfamiljelagssakkunniga och beaktas i det fortsatta utredningsarbetet. Den fastlåsning av rollerna för kvinnor och män som dethittUls förhärskande familjemönstret och det borgerliga klassamhället åstadkommithar också fått återverkningar på de ekonomiska relationerna mellan två parter ien samlevnad. När sådan samlevnad av en eller annan orsak upphör, uppstår behovav att skydda den svagare parten. Underhällsskyldigheten måste därför finnaskvar så länge som samhället ännu präglas av rådande förhållanden. Men i taktmed den utjämning som sker mellan könen, bör också underhållsskyldigheten motf. d. samlevnadsparter avskaffas. Ännu så länge måste hänsyn tas exempelvistill sådana skäl som att den ena parten i samlevnaden tvingas att eftersättautbildning och yrkesarbete som familjen behövt omvårdnad. Menäven nu menar vi att underhållsskyldigheten bör kunna begränsas till . Det avsnitt där ofullständigheten i det nu föreliggandeförslaget framträder särskilt starkt är i frågan om värdnadshavare för bam. Därär s. k. fria förhållanden eller samvetsäktenskap inte jämställda med lagligaäktenskap. är modern ensam värdnadshavare för barn om föräldrarnabor tillsammans. Fadern tillerkänns visserligen vissa möjligheter att kämpa omvårdnaden ifall samlevnaden upphör. Vi har i vår motion understrukit jag vill gärna göra detäven här att vi finner propositionens betoning av att barnens bästa skallvara det avgörande för beslut i värdnadsfrågan mycket väsentlig. Vår kritikbottnar i de rättsliga och sociala inkonsekvenser ssom vi menar kan bli följdenav att de i och för sig riktiga principerna inte helt följs upp i lagförslaget. Modern skall alltså även i fortsättningen vara automatiskvärdnadshavare medan fadern måste ansöka om att få vårdnadsfrågan prövad. Ioch med det är utgångsläget rättsligt sett inte förutsättningslöst mellanföräldrarna och det i sin tur leder till inkonsekvens mot principen om barnetsbästa. Eftersom utskottsskrivningen tyder pä en viss oklarhet omvad vi syftat till på denna punkt, så vill jag ha sagt, att vi i likhet medfamiljelagssakkunniga menar att samboende ogifta föräldrar skall ha samma rätttill vårdnaden om barn som föräldrar till barn i äktenskap. Att vi inteaccepterar ansökningsförfarandet hänger samman med att vi anser det skevt attvissa fäder på det sättet aldrig ställs inför kravet att ta sitt ansvar införbarnet. På det sättet bidrar lagen till att konservera könsroller och ocksåtill att premiera manligt slentriantänkande och likgiltighet. Det borde varanaturligt för alla föräldrar att ställas inför Det är först då som det i många fall visar sig vilkaförutsättningar var och en har att verka för barnets bästa. En annan svaghet idet här sammanhanget är att ansökan är ensidig, dvs. helt faderns sak. I likhetmed i och har vi funnitatt det också bör finnas möjlighet för modern att yrka att fadern får övertavårdnaden. Det kan ju finnas fall där modern har skäl att slippa ta på sig envårdnadsbörda och där fadern av det skälet bör komma in i bilden. Detta senare gäller också situationer när samlevnadenbrutits, och detsamma är fallet när vi i motionen framhåller att ekonomiskarisker eller personlig obenägenhet att starta en upprivande rättskonflikt inteskall behöva göra att fadern avstår från möjligheten att få vårdnaden om ettbarn, då kanske till förfång för barnet. Dessutom är det naturligtvis fel attdet finns en påtaglig risk att det mest blir fäder i högre inkomstgrupper somutnyttjar möjligheten. Sedan är det naturligtvis klart att vårdnadsfråganalltid bör prövas rättsligt om föräldrarna inte är överens. Något annat ärotänkbart, om man håller fast vid principen om barnets bästa. Jag har svårt att se varför det skulle vara nödvändigt medden genomgripande omarbetning av reglerna om faderskap som utskottet hänvisartill när det avstyrker vårt yrkande i denna del. Liksom moderns vårdnadskapautomatiskt inträder vid barnets födelse, kan faderns inträda vid faderskapetsrättsliga fastställande. Det ligger givetvis i de flesta ogifta samlevandesintresse att detta fastställande sker snabbt. Faderskapserkännande kan ju göraslångt innan barnet föds. All utredning kan då vara klar, och faderskapetsrättsliga inträdande kommer mycket snabbt efter födelsen. Inget hindrar förövrigt heller att barnavårdsnämnden i fall där det inte råder någon tvekan omfaderskapet godkänner detta redan före födseln. Det är också här fråga ompraktiska tillämpningsregler, som inte lagen uttryckligen behöver syssla med. Att ogifta samboende föräldrar i det här stycket inte harlikställts med gifta är en allvarlig brist i propositionen och i utskottetsförslag. Man ställer här en betydande kategori människor inför fortsattarättsliga problem. Detta är både skadligt och onödigt. Sammanfattningsvis vill jag konstatera följande. Trots attde föreslagna förändringarna går i rätt riktning utgör propositionen ochutskottsförslaget en halvhjärtad och ofullständig lösning på problemkomplexet.Det skulle ha funnits riksdagsmajoritet till förmån för mer konsekventareformer. Statsrådet eftergifter till förmån för ett föråldrat tänkandeär helt onödiga. Tyvärr skadar det mänga människors berättigade intressen.Statsrådet säger sig ambitiöst ha lyssnat på kritik och sakligauppgifter. Efter det har han svikit de homosexuella, och han har svikit deogifta samboendes berättigade krav på att få vårdnadsproblemet löst på ett rimligtsätt. Regeringen har också svikit de socialdemokratiska kvinnorna, som på sinsenaste kongress gav uttryck för en familjerättssyn som i långa stycken delasav vårt parti. Endast ett bifall till våra förslag skulle göra lagstiftningentill ett redskap i framsynthetens och toleransens tjänst. Jag ber att få yrka bifall till reservationerna 3,7, 12, 15, Äktenskapslagstiftningen m. rn. 16, 17, 18och 20 av och dessutom till reservationerna 11 och 19. upplevs spänningen mellan individ ochkollektiv så starkt som på familjerättens område. På ena sidan står individensbehov av integritet på det område som mer närgående än något annat rör vid helapersonligheten och vid människornas djupaste känslor, det område där en partnerkan skada den andra in i själva livsmärgen. Men på den andra sidan stårsamhällets ofrånkomliga behov av regler och normer, inte minst med hänsyn tillde bam som kan bli de hårdast drabbade i de mänskliga konflikter som det härkan bli fråga om. Att på detta område stifta lag är en ytterst grannlaga uppgift. "Rätt åt alla, orätt åt ingen" är denmålinriktning som här är ledande för lagstiftningen. Klart måste hävdas attlagen är till för människornas skull och inte människorna för lagens skull. Uppenbart är att i som vår när samhällsmönstren det har nämnts redan är stadda i så snabb förändring måstelagarna tjänstgöra som ett smidigt instrument för dagens samhälle ochindivider. Uppenbart är vidare att all lagstiftning balanserar på ensmal linje mellan å ena sidan risken att efter minsta motståndets lag slopavarje som helst krav på att den enskilda individen som samhällsvarelse skallfölja vissa för samhället i allmänhet uppdragna normer, men också å andra sidanrisken att man från samhällets sida hänsynslöst vägrar att ta hänsyn till individensspeciella problem, individens integritet och rätt. Oförnekligen har vårt samhälles syn på äktenskapet i mångastycken in präglats av det tidigare statiska samhälle, som harförvandlats i så snabb takt till ett dynamiskt. Vad anförde om defastlåsta könsrollerna inom dagens familj vill jag helt instämma i. Ökadförståelse för människors olikhet, för de invecklade och ömtåliga relationersom råder mellan individerna på det sexuella området, respekt också försammanlevande människor av samma kön, frigörelse från de ekonomiska beräkningarsom understundom kunnat spåras, inte minst vid skilsmässa. Det är de positivasynpunkter som ligger bakom dagens lagförslag. Den fullständiga objektivitet och neutralitet somanbefallts gentemot familjerelationerna redan i de utfärdade direktiven och somefter bästa förmåga fullföljts i det nu föreliggande lagförslaget kan också meden annan beteckning kallas tolerans och rent av barmhärtighet. Man har från vissa håll kännetecknat förslaget som nuföreligger som ett häftigt angrepp mot den speciellt kristna synen påäktenskapet. Jag skulle i detta fall vilja säga att man alltför ofta har brukatord som "vi" med den hänsynslösa exklusivitet som utmärker en delkristna kretsar. Gentemot "oss" och "vi" ställer man ett"ni" och "er".