prot · FW09150 · 1973-12-31 00:00:00 — Man kunde nämligen avsvaret utläsa den meningen att det är cementindustrin som skall svara förnyetableringen. Cementindustrin i har hindrat en differentiering av sysselsättningen genom sin Om ökat samhälleligt engagemang inom byggnadsämnesindustrin markpohtikatt den för länge sedan har mistat den goodwill som måste till för att deanställda skall finna företaget trovärdigt i fråga om sysselsättningen. Därförär det viktigt att industriministern gjorde detta tillägg i debatten. Det andra som jag vill säga i anslutning tillindustriministerns senaste inlägg är att debatten inom den fackhga ochpolitiska arbetarrörelsen och debatten på partikongressen ingalunda haruteslutit nödvändigheten av att staten med ett direkt förvärv går in ibyggnadsämnesindustrin. Jag har tittat htet på det materialet för jag gissadeatt vi skulle komma att snudda vid det problemet i denna debatt. Det äröverraskande hur många organisationer som har krävt ingripande i form av ettförstatligande av vitala delar av byggnadsämnesindustrin. Jag tror inte attstatsrådet skulle ha fått särskilt dåligt anseende inomarbetarrörelsen, om han nu hade tagit chansen och föreslagit ett förstatligandeexempelvis av Gullhögen, Sedan är det riktigt uppmärksammat av statsrådet jag ingalunda befinner mig i partssällskap med verkställande direktören iIndustriförbundet, Axel Iveroth, Jag tog upp hans inlägg därför att man intealldeles bör utesluta möjligheten av att Axel Iveroth kan säga enmening som är användbar i den politiska debatten. Och faktum är, RuneJohansson, att i den intervju som finns i den 16 oktober 1973har Iveroth föreslagit förhandskontakter och lagstiftning till förhindrande aven monopolbildning just med utgångspunkt i den försäljning av Gullhögen somskedde till Cementa. När Iveroth någon enstaka gång överraskar oss med att säganågonting vettigt i den politiska debatten, kan man gott få framhålla det,eftersom det är så ovanligt. När jag tog upp frågan under första debattinlägget om attstaten kunde ha satsat på Gullhögen som ett statligt företag och inlett ensamverkan med Cementa, ville jag fästa statsrådet uppmärksamhet påatt det finns ett belägg för en sådan ståndpunkt i det delbetänkande somkoncentrationsutredningen lämnade 1970, där man mycket utförligt redogör för desamarbetsmöjligheter som bör finnas mellan de två existerande företagen inomcementindustrin. Jag tänkte att regeringen här hade en anknytningsmöjlighetdärför att man med staten som ägare till Gullhögen skulle kunna leva upp tillde förväntningar som fanns i koncentrationsutredningen. Där finns ett klartunderlag för vad man kan vinna med att på samarbetsnivä behålla båda företagenmen i form av ett långtgående samarbete. Vad jag saknade i statsrådet inlägg -eller näst senaste inlägg om jag skall vara alldeles korrekt -var att han inte nämnde någonting ytterligare om det beklagansvärda i attinformationsflödet till de anställda har uteblivit i samband med fusionen. Jagtycker att detta är ytterligt allvarligt med tanke på delagstiftningsåtgärder som har beslutat om, de avtal som har träffatsmellan fackföreningar och arbetsgivare och med tanke på det som ligger i tidenatt se till att de anställda fåren anständig information. Det är beklagligt ien fråga av så stor betydelse när de anställda, såsom skedde i , fickläsa i dagstidningarna att deras ort skuUe mista sitt cementföretag, vUket var tänkt av det nya storföretaget i en första Jag hoppas verkhgen - i detta fall litar jag på statsrådetJohansson -att man tar upp det här i regeringen. Finns det luckor ilagstiftningen, skall vi se till att de täpps till därför att det minsta deanställda kan fordra är att de får reda på vad som skall ske med det företag ivilket de är anställda. i (vpk): säger att hansgrunduppfattning är att förstatligande inte är något självändamål. Nåväl, menatt från den litet svepande formuleringen slå över till och de facto bidra tillatt förstärka koncentrationen och monopoliseringen inom den svenska cementindustrinär det ändå ett ganska långt steg. Det är väl avsevärt mer än ett självändamåldet handlar om när det gäller att bryta den långt gående monopoliseringen inomen avgörande industrigren här i landet, en industrigren som är av avgörandesamhällsintresse. Jag tycker att samma tvehågsenhet som kännetecknarregeringens handlande när det gäller exempelvis samhällsinflytandet överfinansieringen till bostadsbyggandet, samma tvehågsenhet går igen när detgäller att på ett verksamt sätt. ingripa inom byggnadsmaterialproduktionen isyfte att bryta monopolföretagens makt på de här områdena. Trots den centralaroll ägandeförhållandena och prispolitiken inom byggnads-materialindustrinspelat i den byggnads- och bostadspolitiska debatten under hela efterkrigstidenhar regeringen och samhället lämnat det här området praktiskt taget utanavgörande ingripanden. Det ändrar ingenting om vi tar med Centogruppen, somjag glömde. Industriministern för sin del tror att det räcker i dethär fallet med en aktiepost på och ett par styrelse- ochrevisorsposter för att kunna styra företagets framtida planer när det gäUeromstrukturering, prisutveckling osv. Omstruktureringen skall enligtÖverenskommelsen ske under vederbörligt hänsynstagande till de anställda ochsamhället. Var det vad som skedde från företagens sida när planerna om sammanslagningenbörjade läcka ut? Industriministerns svar pä de här frågorna är heltotillfredsställande. Han säger att det är viktigt att företagsledningarnaiakttar största möjliga öppenhet gentemot de anställda i frågor som rörföretagens förhållanden. Jag vill fråga industriministern: det denöppenheten som kom till uttryck i det aktuella fallet? Har de anställdaverkligen fått den information och de upplysningar som de har rätt att kräva isådana här affärer? Det finns även en annan fråga som jag vill ställa i dettasammanhang: Har staten varit informerad om de aktuella planerna? Den frågan kannaturligtvis inte besvaras förrän det blir klarlagt om industriministern variten av initiativtagarna till affären, ett påstående som kommer från Eurocsverkställande direktör . Är hans påstående riktigt? I sitt svar säger industriministern att förhandlingarmellan staten och Euroc har pågätt sedan slutet av och att man redani våras hade nått en principöverenskommelse på flera punkter somflera frågor var olösta. Sedan genomfördes affären mellan Cementa ochGullhögens huvudaktieägare. Då säger industriministern att av olika skäl Om ökat samhälleligt engagemang inom byggnadsämnesindustrin Om ökat samhälleligt engagemang inom byggnadsämnesindustrin ansåg man siginte kunna avvakta tidpunkten då förhandlingarna med staten skulle slutföras.VUka var de olika skälen som gjorde att man inte kunde avvaktaförhandlingsresultaten? När jag talar om att man inte ansåg sig kunnaavvakta menade jag de två parterna, nämligen Industrivärden och Euroc. Jag harsagt i en intervju i Fabriksarbetaren att det offentliga beskedetkanske kom än vi beräknat. Vi hade underhandskontakter, det harjag medgett i ett frågesvar i . Vi undersöktemöjligheterna att finna en konstruktion för avtal som skulle kunna tillgodosede intressen vi finner angelägna. Vi var alltså underrättade om att det pågickförhandlingar mellan Cementa och Gullhögen. Vi hade överläggningar med Eurocdär vi sade att vi inte reste några invändningar mot en sådan diskussion, undervissa förutsättningar, nämhgen en för samhället och därmed förbostadskonsumenterna och förbrukarna av cement tillfredsställande insyn i verksamheten.Det är de fasta utgångspunkterna för diskussionerna. Vi blev också överraskade av de uppgörelser som träffadesunder sommaren därför att vi räknat med och satt som förutsättning attförhandlingarna skulle ske parallellt och att vi kurmat göra en bedömning avdet inflytande som vi kunde tillförsäkrat oss över en samordnad cementindustri. Det är väl ganska rimhgt om vi begärde ettuppskov med förhandhngarna ; för att vinna tid, för överväganden och eftersom det var val för att se om det var vi i den socialdemokratiskaregeringen som slutgiltigt skulle träffa ett avtal och slutföra diskussionerna.Om det kunde man inte säga någonting bestämt . Om det finns en säljare och en köpare, så är det väl inteså förfärligt svårt att tänka sig fram till vem som är intresserad av att säljaoch vem som i så fall tar upp diskussionerna. Jag har sagt att vi har varitunderrättade och inte erinrat mot att man tagit upp diskussioner, men undervissa förutsättningar. Vad beträffar informationsflödet vill jag säga till herrLindkvist att jag inte försvarar att informationen inte lämnades.Jag har bara i mitt interpellationssvar gjort konstaterandet att det inte varGullhögens styrelse som fattade beslutet om affären utan majoritetsaktieägaren,Industrivärden. Och då förhandlingarna fördes mellan Cementaoch Gullhögen hade de anställda ingen direkt representation i Cementasstyrelse. Jag har varit underrättad om att parterna som träffade uppgörelsen hadeför avsikt att göra affären offentlig sedan man ordentligt hade informerat deanställda men att man på grund av ängslan för informationsläckage företogpubliceringen tidigare än vad som ursprungligen var avsett. Sedan skall jag inte säga mycket mer beträffande herrIveroths engagemang. Det var inte på något sätt överraskande. Det var hellerinte överraskande när jag läste direktör uppfattning i den här frågan.Det privata näringslivet skulle uppenbarligen gärna se en konkurrenslagstiftning av amerikanskt snitt, men förmodligen ger den inte så förfärligtstora möjligheter att verkligen ingripa i monopolens agerande då det gällerpriser och annat. Det är möjligt att vi har anledning jag kommer för min delgärna att biträda önskemål i den vägen att se över den i gällandekonkurrensbegränsningslagstiftningen. Och dä får vi se på vilket sätt vi skullekunna träffa ett arrangemang som ger större möjligheter att med stöd av lagstiftningenpåverka utvecklingen. Låt mig säga att lagstiftningen i och för sig inte gav ossnågra möjligheter i det här sammanhanget. Jag svarade i inter\'jun i Fabriksarbetarenpå frågan om vi kunde stoppa köpet ifall det visade sig vara samhällsfariigt.Jag sade; Ja, det kan vi, om parterna vidhåller sitt villkor för affären,nämhgen befrielse från realisationsvinstbeskattning. Parterna frånträdde i ettsenare beslut detta villkor. Jag nämner det här bara som enupplysning. har uppehållit sig vid min grundinställning.Jag vill redovisa några områden där ett aktivt samhällsengagemang är utomordentligtintressant, områden där vi har kommit långt. Det är fråga om viktigabasindustriella områden. Det var ju i det sammanhanget som jag ville säga attdet är en avvägningsfråga var man skall lägga ner kapital och krafter. Detbetyder inte på något sätt att jag underskattar det viktiga område sombyggverksamheten utgör. Men jag har stäUt mig frågan i vilken omfattning somman skulle kunna påverka kostnadsutvecklingen genom sådana engagemang ellerkanske jag skall säga ytterligare engagemang. De som varit verksamma inombranschen under åtskilliga år har kommit till den uppfattningen att det inte ärså enkelt att tackla kostnadsproblemet. Då kommer jag tillbaka till frågan om inflytande, kontrolloch påverkan av utvecklingen inom företagen. Det finns en del och de är utantvekan många som fäster huvudsakliga intresset vid kapitalet/ ägandet somgrunden för inflytandet i företagen. Ger då inte ett deltagande i styrelsernainsyn och kontroll? Frågan har en generell karaktär genom att vi nu i vårtsamhälle prövar systemet med styrelserepresentation för de anställda. Det ärinte alltid en lätt uppgift för dem som representerar de anställda istyrelserna. Det är en hantering där vi naturligtvis måste skaffa oss mer averfarenhet och där vi måste ställa större anspråk gentemot företagen. Jag serdet som inte minst viktigt att man på båda sidor bryter ned invandaföreställningar om framför allt kapitalets oinskränkta makt. Mot det ställs ettökat inflytande för arbetet och hänsynen till samhället. Kunde man då inte nöjt sig med styrelserepresentation idet nya Cementa, den representation som jag här har redovisat? Där kommer den gamlanaturliga ängslan för monopolföretagens möjligheter in, i synnerhet om detföreligger en sammanflätning av flera byggmateriel- och byggintressen. Det ärdärför som vi har träffat avtalet om en mycket långtgående reglering på vissaviktiga områden. har fastnat i den uppfattningen att vi inteskulle kunna bryta ner kapitalets intressen genom avtal och regleringar. Förherr tycks uppenbarligen den enda möjligheten vara att vi genom ettväsentligt vidgat ägarinflytande skaffar oss en sådan makt. Jag tror att ävenden här vägen är framkomlig och att det finns anledning att pröva Om ökat samhälleligt engagemang inom byggnadsämnesindustrin Om ökat samhälleligt engagemang inom byggnadsämnesindustrin I detsammanhanget menar jag att det inte har någon avgörande betydelse om vi stannarvid , eller om vi går till 10 eller . I så fallskall vi naturligtvis helt ta över företagen. Är det inte rimhgt att man nu servilka effekter vi uppnår genom det avtal som är träffat? Jag tror att detfinns anledning att spara en aning på slutomdömena och inte alltför snabbt sägaatt det här inte är möjligt. Jag kan respektera uppfattning liksom herrLindkvists, att vi skulle kunna ha gått längre, men jag har noterat att herrLindkvist nu finner det acceptabelt med de regler som är avtalsmässigtfastställda. Låt oss pröva dem. i (vpk); Hela den här debatten visar attindustriministern och jag har i grunden helt skiljaktiga uppfattningar när detgäller att bedöma den allt längre gående monopoliseringen inom en av våraviktigaste basindustrier. Industriministerns tilltro tUl det kapitalistiskanäringslivet är mycket stor. Min bedömning är en helt annan, en bedömning somjag i denna fråga delar med stora grupper inom fackföreningsrörelsen ochtydligen också med betydande kretsar inom statsrådets eget parti. Jag trornämhgen inte, statsrådet , att man bryter ned kapitaletsintressen genom minoritetsrepresentation i bolagsstyrelserna. Jag tror inte med minoritetsrepresentation på något avgörande sätt ändrar ägarstruktureninom företagen. Jag har ställt den här frågan : Hur tror niatt ni skall klara den nuvarande krisen inom bostadsbyggandet om ni inte ärberedda att på allt sätt begränsa den nuvarande utvecklingen inombyggnadsämnes-och byggbranschen, där ju i huvudsak två stora banker sitter ibakgrunden och rycker i snörena? Är inte den här utvecklingen något som oroarensocialdemokratisk industriminister? Vad har ni gjort för att bryta denna utveckling, som harvarit särskilt påtaglig framför allt ? Eller ärni helt ointresserade och tror att man löser frågan om medverkandet i denprocess som pågår med hänvisning till de grunda argumenten om vad som kallasstordriftens fördelar? I det konkreta fallet tar ni ju avstånd från att gå in iGullhögen på ett avgörande sätt, dvs, från att gå in i det modernaste,rationellaste och mest lönsamma cementföretaget i vårt land och på det sättetmedverka till att bryta monopoliseringen. Jag har uppfattat talesmän för regeringenpå det sättet att frågan om bostadsbyggandets kris och hyresutveckhngen skulle bli en av de stora frågor som regeringen skulle ta itu med genom att öka det samhälleliga engagemanget och minska utrymmet för de s. k. marknadsekonomiska krafterna. Efter debatten här är jag inte hka övertygad om att det är hela regeringens hnje, eftersom tilltron till marknadsekonomin tycks vara mycket väl utvecklad på olika häll. Jag skall avstå från att citera ledarstick där man ställde frågan vad slags industriminister är - det får väl bli en fråga närmast inom den socialdemokratiska famUjen att diskutera men jag beklagar de svar som har lämnat och att man inom regeringen inte är beredd att gå längre än man uppenbarligen är. ' Jag skall inte gå in på den senasteproblemställningen. Våra göranden och låtanden i det sammanhanget fårsjälvfallet bedömas efter hand. Jag har angivit min principiella uppfattning omavvägningsproblemen i de här sammanhangen. Det pågår en aktivitet, somsträcker sig mycket långt, och alla ansträngningar kommer att göras inom debasindustriella områden som jag har nämnt. Det problem som i Tyresövill att vi nu skulle ta upp till diskussion berör ju hela bostads- ochbyggmarknadens område. Det är ett mycket vidlyftigt problem, där självfalletbyggmaterialindustrin utgör en i och för sig viktig del som dock inte kan ansesvara den ensamt avgörande. Vi kommer som jag hoppas att ta upp bostadsfrågan idess helhet för diskussion och åtgärder. Det är en nödvändighet medhänsyn till den utveckling som har förevarit. Vad vi här haft att bedöma är en enskild fråga om en delav byggnadsmaterialindustrin, där vi har förordat ett längre gående inflytandeför samhället. tror inte på möjligheterna för sådana representanterför staten och samhället och för de anställda att göra sig gällande istyrelserna för företagen. Den avtalsmässiga regleringen är ett av incitamenteni det sammanhanget. Jag vill i samband med detta säga: Låt oss avvakta hurutvecklingen blh innan vi fäller ett slutgiltigt omdöme i frågan. Detta är enav möjhgheterna att få samhället engagerat i en verksamhet som är viktig förmedborgarna och för landet men som har åtskilliga aspekter utöver dem vi hardiskuterat, dvs. de industripolitiska och de strukturella. Man kommer hellerinte förbi de omfattande investeringar som ter sig nödvändiga framöver, där ensamordning kan ge oss möjligheter att utifrån samhällsekonomiska bedömningarvidta någorlunda vettiga åtgärder. Ang. fördelningen av anslag för rehabilitering av alkohol-och narkotikamissbrukare överläggningen var härmed slutad. §8 Ang. fördelningen av anslag för rehabilitering av alkohol- ochnarkotikamissbrukare Herr socialministern erhöll ordet för att i ettsammanhang besvara dels i (s) den 27 novemberframställda interpellation, nr 164, dels () i kammarensprotokoll för intagna fråga, nr 355, och anförde; i har i eninterpellation frågat om jag är beredd att redogöra för riktlinjernabeträffande statens bidrag till enskilda organisationer som i sitt arbeteverkar för rehabilitering av alkohol- och narkotikaskadade personer. HerrHyltander har i en enkel fråga tagit upp samma ämne. Jag besvararinterpellationen och den enkla frågan i ett sammanhang. För /74 har ställts 3,7 miljoner kronortill förfogande för bidrag till sammanslutningar avförutvarande alkoholmissbrukare, till organisationer för stöd och hjälp åtläkemedels- Ang. fördelningen av anslag för reha-biUteri/ig av alkohol-och narkotikamissbrukare missbrukaresamt till andra organisationer som sysslar med rehabilitering av narkotika- ochalkoholskadade personer. Bidrag kan även utgå till kommuner. Av det angivna beloppet har under budgetåretdisponerats till omkring 200 sammanslutningar avförutvarande alkoholmissbrukare. Vidare har disponerat 1,1miljoner kronor i bidrag till 13 sammanslutningar för stöd och hjälp åtläkemedelsmissbrukare. Därutöver har lämnat bidrag medca till två projekt som avser försök med nya vård- ochbehandlingsformer. Dessa projekt avser främst alkoholmissbrukare och gällerdels försöksverksamhet med ett vårdkollektiv i anslutning till en enskildvårdanstalt, dels stöd till De kristna samfundens nykterhetsrörelse förRIA-byråverksamheten. Jag delar uppfattningen att det är angeläget för samhälletatt ta till vara de frivilliga krafter inom olika organisationer som arbetarför att minska alkoholens och narkotikans skadeverkningar. Av de medel som förangivna ändamål under innevarande budgetår ställts till socialstyrelsensförfogande återstår ca , som bl. a. är avsedda till försök mednya vård- och behandlingsformer. Hur dessa medel skall fördelas prövas förnärvarande i . Enligt vad jag inhämtat kommer styrelsen i dettasammanhang också att pröva möjligheterna till ytterligare stöd för pågåendeverksamhet hos organisationer som arbetar med rehabilitering av alkohol- ochnarkotikaskadade. i (s): Först ett tack till socialministern försvaret på min interpellation. Jag noterar att vi har samma grundinställning socialministern säger ju: "Jag delar uppfattningen att det är angelägetför samhället att ta till vara de frivilliga krafter inom olika organisationersom arbetar för att minska alkoholens och narkotikans skadeverkningar." Det är nu vi i socialutskottet böriadeintressera oss för den här frågan på allvar. Första gången var 1971, och 1972begärde vi förslag från regeringen om ett ytterligare anslag. Vi blev bönhördapå det sättet att det gjordes en uppräkning av anslaget med . Dethade hänt en del saker emellan. hade det kommit ett belopp av300 , som ställdes till förfogande för stöd av olikaförsök med nya vård- och behandlingsformer för narkotikamissbrukare. Vidare vetvi att det har kommit ett anslag på i samband medriksdagsbehandlingen av brottskommissionens betänkande. Det har alltså gått , och så kan man konstateraatt bara avsattes till De kristnasamfundens nykterhetsrörelse för deras RIA-verksamhet. Det är i stort sett alltvad som materiellt sett har hänt i den här frågan. Däremot har ett par organisationerfått avslag. Pastor ' stiftelse för filantropisk verksamhet ettlångt och krångligt namn - har ansökt om men fick nejtill denna ansökan. Blåbandsrörelsen har också sökt om ett anslag - jag troratt det gällde även i det fallet - vilket har lämnats utanbifall. Såvitt jag förstår råder det osäkerhet inomsocialstyrelsen om hur man skall fördela dessa anslag. Det finns ju, somsocialministern påpekade i sitt svar, ca kvar, ochsocialstyrelsen kommer att "pröva möjligheterna till ytterligare stöd förpågående verksamhet hos organisationer som arbetar med rehabilitering avalkohol- och narkotikaskadade". Vi är alltså överens om att dessa organisationer gör ettbra arbete och behöver stöd. I detta sammanhang är det naturligtvis intenödvändigt att ta upp den problematik som det rör sig om, de svårigheter som dealkohol- och narkotikaskadade har. Vi är överens om att vi behöver anlita defrivilliga organisationerna. Jag vill här gärna understryka det litet extradärför att vi ofta i vårt arbete talar om folkrörelserna och deras verksamhetoch ofta anlitar dem från samhällets sida. Vi hänvisar till dem, och vi vädjartill dem. Det finns organisationer och framför allt människor som är dj.uptengagerade i den här frågan och alltså vill göra en insats. Då tycker jag från samhällets sida skall ha denna inställning: Här finns det människorsom vill hjälpa till, låt oss ge dem vårt stöd och vår uppskattning. Dåupptäcker man dessa svårigheter som tydligen finns på det administrativaplanet. Den andra frågan i min interpellation var ju också: ", om riktlinjerna till anses oklara, beredd till ettklargörande?" Jag tror, herr socialmmister, att det är absolut nödvändigt,om man skall få loss dessa pengar. Utan ett sådant klarläggande vet tydligeninte hur man skall behandla de som det är frågaom. fördelningen av anslag för rehabilitering av alkohol-och narkotikamissbrukare HerrHYLTANDER (fp); Jag vill tacka socialministern för svaret påmin enkla fråga. Anledningen till att den ställts är att det har rått och råderen hel del osäkerhet om hur den aktuella ökningen i årets sociala huvudtitelunder . m. skulle användas. höjdes detta anslag med istatsverkspropositionen, och höjdes det med efter detatt man i socialutskottets betänkande nr 5 1972, som enhälligt antog,klart hade hänvisat till att anslaget borde uppta även bidrag till frivilligaideella och kristna organisationers arbete bland alkohol- och narkotikaskadade. Motionerna 1972:1029, 1012, 226 och 126 - jag skall intetrötta med att referera dem åberopade de frivilliga ideella och kristnaorganisationernas arbete bland alkohol- och narkotikaskadade samt yrkade påanslag för ändamålet. förslag, som sedan antogs av ,innebar såsom redogjorts för här - att man begärde en höjning av anslagetutöver den normala höjningen. Av svaret framgår också att man betraktar de som en normal höjning av det gamla Länkanslaget, och 300 000kronor skulle alltså stå till förfogande i detta sammanhang för frivilligaorganisationers arbete.