prot · FW0915 · 1973-12-31 00:00:00 — I ett försök som lyckades likadåligt för mig som för samtliga tidigare deltagare i denna debatt att hålladen anmälda tiden gick jag inte så långt i beskrivning av de olika förslagen.Men detta att det finns många människor som, även om de skuhe vilja det, intekan få del av det exceptioneUt stora stöd som platserna på daghem utgör ärytterhgare ett skäl för att de åtminstone borde få något annat. HerrLARSSON i (c); Som flera talare konstaterat i denna debattär vär kostnadsstegring förödande stor. Många företag och institutioner somförsöker att få kostnader och inkomster att balansera nägol sä när har mycketbesvärliga problem att brottas med. Finansministerns 66-miljar-dersbudget medden härda underbalanseringen på 5,7 miljarder ger starka impulser tUl inflationoch fortsatt kostnadsstegring. Detta begränsar i sin tur framtidainvesteringar. Om jag härendast häller mig till utbUdningshuvudtiteln, sä bär den markantaspår av ekonomisk tvångströja. Resultatet är en hårt prutad budget somutbhdningsministern står för. Det är förmodligen första året på länge somutbUdningen har fått en minskad relativ andel av budgeten, ochutbildningshuvudtiteln är också ett aktstycke utan större sensationer. Därökningar finns är de betingade av den automatik som ligger i den allmännakostnadstrenden. Det är givet att skolreformerna har varit en satsning avresurser i ohka avseenden, men de utbUdningspolitiska åtaganden som gjortsmåste fullföljas. De individueha utbUdningsbehoven och kraven kostar på bådenär det gäller aktiva insatser och ekonomiska och personeUa resurser, men intedesto mindre måste programmet vara inställt på ett uppföljande, om ungdomenskall få den utbildning som den har blivit lovad. Inom anser vi attdet löftet bör hållas. I själva utvecklingen får undervisningen ständigt känna avföränderlighetens vind. har det skett en markant förändring avdet antal studerande som sökt till de akademiska utbUdningsvägarna.Studerandeantalet var ca 25 000 /1969 och har sjunkit tUl 17300. Denna nedgång med ca 8 000 studerande vid den högre UtbUdningen påverkargivetvis en rad faktorer med omställnings- och nedskärningskonsekvenser somföljd. Det bör innebära att vi kan ge bättre kvalitativa resurser i denfortsatta utbyggnaden. Det är inget fel att akademikerströmmen sinar något. Istället har vi fått en ökad ström tUl den mera direkta och kortareyrkesutbUdningen. Många ungdomar med bättre betyg siktar nu in sig pågymnasieskolans tvååriga linjer. Det är uppenbarligen en önskan att kommasnabbare ut i yrkeslivet som avgör valet. har de tillgång tillfortsatt aUmänbetonad utbUdning. Denna förändring i studie- och yrkesval kommersäkerligen att skapa en bättre balans på arbetsmarknaden. Bättre information behövs tUl näringsliv och arbetsmarknadom vUka utbildningslinjer de kan hämta sin personal från. Skolmyndigheterna börägna den frågan större uppmärksamhet än de gjort hitthls. Arbetsmarknad och näringsliv bör ocksä aktivt engagerasför att bereda de studerande möjlighet thl praktiskt arbete och utbildning föreoch under den teoretiska utbildningen i det yrke de tänkt sig. Skolarbetet tarnumera så mycket av ungdomarnas tid att de är fullständigtokunniga om praktiken i det yrke som de utbUdar sig för. Behovet av praktik i utbUdningen är mycket ohka för olikayrken, men för vissa yrken är det helt nödvändigt med praktik. Jordbruk ochdjurskötsel har exempelvis ett utpräglat sådant behov, men givetvis finns detinom flera andra yrken ett likartat behov av praktikkunskap. De elever somverkligen förvärvar yrkespraktik under eher före de teoretiska studierna bör fåen särskUd meritpoäng. Låt mig ta upp en annan fråga! Det sägs attdet skall införas ett nytt betygssystem. Jag hoppas det. Det nuvarande är enrelativitetsteorins hägring, felräkning och missräkning. Detta påstående görjag mot bakgrund av de svårförståeliga missförstånd som med säkerhet gettmången elev ett felaktigt betyg. När man läroplan och skolstadga infördeprincipen om den relativa betygssättningen efter den femgradiga betygsskalangav man däri självupphovet tUl missförståndet och den felaktiga tihämpningen. Den procentuehafördelningen av betygen angav enligt den Gausska kurvan: Betyg 12 3 4 5 Fördelning i procent 7 24 38 24 7 Denna fördelningsregel, som i princip även skulle kunnatUlämpas på den tidigare betygsskalan, avsågs att gälla för elevgrupperna ilandet i dess helhet, alltså som en rikslikare. Procentfördelningen blir heltförödande för betygssättningen om den tolkas sä, att den skall gälla inom denenskhda skolan och klassen. Det är därför den har givit upphov till alla dessamissförstånd. Skall "relationsprocenten" i en sådan betygsfördelningslå rätt, fordras det omkring 3 000 elever i beräkningen eller klassen. Däravföljer att det i klasser med omkring 30 elever inte kan eller skall göras någonjämförelse eleverna emellan. Betygen skaU sättas efter vederbörande elevs egetkunnande. Det har funnits lärare som insett det felaktiga i att göraen procentberäkning inom klassens ram och som satt betyg efter vad elevernakunnat. De har kanske, som en adjunkt vid ett skånskt läroverk, blivitinkallade tUl rektor och tUlhållna att håha sin klass på ett betygsgenomsnittav 2,83,4 poäng. Det har gjorts JO-anmälningar i ärenden av den härnaturen. Handläggningen av dessa ärenden har i stort sett bekräftat lärarenssuveräna rätt att ge eleven det betyg som läraren anser att eleven förtjänat.Många tiUrättalägganden har gjorts av procentberäkningensmissförstånd. Men ännu lever den uppenbarligen kvar på många håll. Jag vet att utbUdningsministern delar uppfattningen att detinte skall göras någon procentberäkning inom klassen. Men det är uppseendeväckandeatt inte utbUdningsdepartementet varit mera aktivt under alla de är som dennafelaktiga betygssättning pågått och försökt få bort dessa missförstånd ochorättvisor. Jag vet att det nu skaU bli en ny betygsutredning och attvi skah få ett nytt betygssystem. Jag hade därför inte tänkt ta upp dessafrågor, men det dröjer kanske ännu innan vi får detta nyabetygssystem, och många elever kommer fortfarande att fä betyg enligt det gamlasystemet. Därför hoppas jag att vi ändå skall få fram en rättvisa.Jag hoppas verkligen också att vi skall få ett nytt betygssystem, eftersom jaginte tror att vi kan fortsätta med det gamla. Jag hoppas dock att vi skall fäbehälla betygen jag tror att det behövs. Skolans uppgift är att ge kunskap och fostranåt de unga eleverna. Dagens skola behöver därför mera nu än förr ägna sin tidät de sociala frågorna, även om undervisningen ahtjämt bör förbh huvudmomentet.Vi måste också ge ledning för samarbete, hänsyn och tolerans. Skolan måste isamarbete mellan alla i skolan arbetande inte minst eleverna själva resafront mot våldsmentahteter, tuffhet och råhet där sådant förekommer. Skolan ären viktig del av samhället. Ett samhälle kan inte vara utan lagar, ej heherutan normer och levnadsregler. Skolans sociala ansvar är att bibringa eleverna dendemokratiska och humanistiska livssynen på den mänskliga tUlvaron. brottsligheten,oron och väldet hörde vi hur vår justitieminister efterlyste normer för vårtsamhälles liv. Men han sade i det sammanhanget icke vilka normer som behövdes.Jag har den absoluta uppfattningen att skolan i religionsundervisningen harmöjlighet att förmedla de levnadsnormer som exempelvis justitieministernefterlyst. Jag tror att vi i dagens samhälle mer än förr behöver en ungdom somverkligen inser både värdet och nödvändigheten av religion som vägledning ihvsåskådningsfrågor. Det är stora krav - ömtåliga uppgifter - som samhälletmåste ställa på dagens skola. Den måste alltså fylla denna funktion utöver detrent ämnesmässiga kunskapsinhämtandet. Det är uppenbart att här måste föräldraroch andra aktivt engageras för att lösa skolans sociala uppgifter. Lärarnamåste både vara lärare i skolämnen, vUket förutsätter att de också behärskarfrågan om samarbete i lärargemenskapen, och fyha den elewärdande funktionen. Dehar ingen lätt uppgift. Mot bakgrunden härav kan vi konstatera att dennuvarande lärarutbildningen inte ger särdeles mycket av den ahround-kunskaplärarna behöver för sin sociala funktion. Därför är ett bättre tillgodoseendeav detta lärarutbildningskrav en av de allra viktigaste reformerna inom skolan.Lärarutbildningen bör, för och gymnasieskolans del, ge lärarnakunskaper både om hur de skall handha skolans sociala uppgifter och om hur deskall sköta det rent undervisningsmässiga. Aktiviteten på kulturlivets område har underde berikat kulturdebatten med ytterligare en utredning. Detgäller betänkande på över 570 sidor, som är föremål förremissbehandling. a. ansvarsfördelningen inom denoffentliga kulturdistributionen stort utrymme. Detta är en väsentlig fråga i endemokrati som vill garantera frihet åt aha. Det saknas inte exempel på hur ifrihetens namn friheten har förtryckts. Reglerna inom den offentliga kultursektorn ställs underdiskussion, men vill gå längre. förklarar "attsamhället har ett övergripande ansvar för att främja mångsidighet och spridningav kulturutbudet för att minska eller lindra den negativa verkan sommarknadsekonomin kan medföra". Jag ansluter mig helhjärtat till dessa ambitioner, men dennadeklaration har inte föhts av några genomgripande förslag thl konkretaåtgärder. Det är mot denna bakgrund som jag tillsammans med ArneGadd i och i har tagit upp dessafrågestätl-lungar i motionen 448 vid årets riksdag. Vi tar fasta pä vadkulturrådet säger och begär i vär motion att beslutar om"åtgärder som motverkar maktkoncentrationen inom den kommersiellakultursektorn och som främjar mångfalden och yttrandefriheten inom dennasektor". Vi vet att vi nu ger oss in på ett område som traditionehtansetts vara reserverat för de liberala marknadskrafternas fria spel. Ett spelsom pågätt utan samhällets inblandning. Ett spel som kunnat tillåtas så längesom marknadskrafterna fungerade i jämbördig tävlan. har detta idealtillståndavlösts av en monopolistisk utveckling. Denna utveckling har inte tillräckligt uppmärksammats och inte heller angripits med Vi vet att det motionsyrkande som läggs fram trampar mångaprivatekonomiska affärsintressen på tårna. Representanter för den icke moderatahögern har talat mycket om vänstervridning i vissa massmedia. Det skedde bl. a.vid höstriksdagen, men mycket blev inte sagt om den kommersiella kultursektorn,som ofta är starkt reaktionärt högervriden. Alltför fä har reagerat och alltförmänga har vant sig att leva med den. I motionen nämns några exempel på otUIräckligt utreddaområden inom den kommersiella kultursektorn, och vi vhl aktualisera denväsentliga fråga som handlar om det reeha inflytandet över opinionsbUd-ningen.Vi gör det mot bakgrunden av den alltjämt pågående maktkoncentrationen. a. inom pressen. har tre pressutredningarstartats. Jag har medverkat i motioner som begärde thlsättandet av de tvåsenaste utredningarna. Utredningarna har resulterat i kraftiga ekonomiskainsatser från samhällets sida, och även andra riksdagsbeslut har tagits för atträdda den mångfald som en gäng bar upp det gamla hberala yttrande- ochtryckfrihetsidealet. Liberalismen har blivit sin egen fiende ochkonkurrensen har tagit död pä konkurrensen. Det är nu den liberalaförkämpen för det fria ordet, , låg i fejd för att begränsahovkanslerns makt, men den makt som vissa tidningsmagnater har i 1 970-taletsSverige skiljer sig inte mycket från den som hovkanslern utvecklade i all singlans . Enligt min mening är garantierna för tryckfrihetenavhängiga av vem som har den reella makten i de enskUda koncerner som intar enmonopolstäUning. Det var dessa erfarenheter som fick oss att väcka enmotion vid förra årets riksdag med begäran om en tredje pressutredning. Vi vUlefå det fria ordets vUlkor och strukturfrågorna inom pressen ordentligtgenomlysta. Men inte heher den tredje pressutredningens direktiv somhärstammar från anser jag helt thlfredsstähande. Deekonomiska insatserna är betydande, men ytterst gäUer frågan yttrandefrihetensviUkor i hela dess vidd i den ökande pressmonopohsmens . Det handlar omvåra möjligheter att leva upp thl de ideal som den grundlagsfästatryckfrihetslagstiftningen syftar tUl. Problemet är internationellt. Se bara påvad som hänt i , där en Axel Springer med sitt välbetalda folk fåren enorm makt att bestämma över opinionsbUdningen! Det vore en dröm för en nyJoseph att fä sitta i Axel Springers fåtölj. Jag vill inte dra någon paralleU mellan ochSverige, men vi är oroade för en liknande utveckling. Den oron dämpades inteunder gårdagens remissdebatt, där folkpartiledaren betecknade denmassmediadebatt som pågår som "vUdsint". fannemeUertid liberalen debatten stimulerande, och kanhända kan viräkna med liberalernas stöd när vi vUl offentligt analysera och utreda fråganom yttrandefrihetens vUlkor och hjälpa liberalismen pä traven i 1970-taletsSverige. Vi får nu se om liberalerna är trogna sitt förflutna och sinatraditioner när denna motion skall behandlas av . Det måste innebäraen uppslutning bakom det utredningskrav som vi ställer. 8 protokoll 1973. Vi borde väl dessutom ahtjämt ha en gemensam syn på denärftliga monarkin om det sä gäller den konstitutionella eher tidningskonungarnas.Utvecklingen till vidgad makt har dess värre gått i helt motsatt riktning fördessa tvä maktcentra. Vi är väl ahtjämt överens om att ah makt måstekontroUeras åtminstone balanseras i en högt utvecklad demokrati. Ett närbeläget område inom den kultureha sektornrepresenteras av Pressbyrån. Den har en växande monopolistisk roll som"kulturdistributör". som anslagen till skola ochlitteratur har ökat kraftigt finns det här ahtjämt stora brister, om vi villleva upp tUl rollen som kulturnation. Den debatt som förts omPressbyråns ökade monopolställning har haft rent beklämmande inslag. Pressbyrånförsvarar sig med att man bjuder vad folk vill ha. Det handlar dock mer om troän om vetande. Och där står Pressbyråkiosken, oftast utan alternativ, medokända makthavare i bakgrunden som styr utbudet. Utvecklingen på detta områdebör ocksä angå de samhällsorgan som har anspråk på att leda inkulturdistributionen på bättre banor. En lika otillfredsställande utveckling förekommer också påfUmdistri-butionens område. Den utvecklingen hade varit allvarligare, om statenförhåhit sig passiv. Men trots samhälleliga insatser måste de krafter som styrfUmutbudet och denna märkliga kultureha tvångsmatning bh föremål för endjupgående analys. Publiken är ofta i händerna pä filmbolag och fUmsättare medkassaskrinet i blicken. Den våldsspäckade halvfascism som löper överbiografdukarna är sannerligen inte vänstervriden; den är i stället högervrideni dubbel mening! Detta understryker behovet av en analys av krafterna bakom ocheffekterna av den högerindoktrinerade kultursektorn. Jag skuhe kunna nämna flernärbesläktade områden som sysslar med kulturdistribution. Vi som har signerat motionen 448följer med intresse det utredningsarbete som pågår om kulturfrågorna och ommassmedierna. Ingen av de nu arbetande utredningarna har dock fått uppgiftenatt utreda de förhållanden som tas upp i motionen. Kanhända har man skrämts avtron att då angripa yttrandefriheten. Det är precis tvärtom. ligger denreella yttrandefriheten ofta i händerna pä några anonyma makthavare. Vi anseross dessutom ha fått skäl för vår motion, när i sitt betänkandesäger att man önskar jag citerar än en gång "främja mångsidighet ochspridning av kulturutbudet och för att minska eller lindra den negativa verkansom marknadsekonomin kan medföra". Vi anser att de nu arbetande utredningarna pädetta område tar upp många mycket angelägna frågor, men de kan trots alltframstå som något marginella i jämförelse med de kärnfrågor som vi tar upp ivår motion. Vi har många bakom oss som ivrar för reell yttrandefrihet och somvhl få en sådan djupgående analys till stånd - en analys som resulterar inytänkande och förstag till åtgärder. På förslag av herr tredje vice talmannen beslöt kammarenuppskjuta den fortsatta överläggningen till . § 12Interpellation nr 28 om ökat anlitande av tåg vid statstjänstemäns Nr 15 Ordet lämnades på begäran till HerrBÖRJESSON i (c), som yttrade; har betydandenedläggningar av järnvägar förekommit i vårt land. Det kan konstateras att närjärnvägsnätet nådde sin största omfattning 1938 var bansträckan . har järnvägstrafiken pä i medeltal ca 330bankUometer lagts ner. Banlängden Uppgick tiU , därav privat järnväg. Orsaken tUI nedläggning av järnvägslinjer sammanhänger meddet förhållandet att antalet resande minskar i sådan omfattning att järnvägsdrifteninte längre är lönsam. Från statens sida har anslagits betydande beloppsom ersättning thl för drift av icke lönsamma järnvägar.Sålunda utgick för /72 296,7 mUjoner kronor, och för budgetåret1972/73 har anslagits för detta ändamål. Vad det /74 föreslås i statsverkspropositionen , enökning med . Ersättningen för icke lönsamma järnvägslinjer utgår enligtde meddelade riktlinjerna för den statliga trafikpolitiken, innebärandeatt SJ skall få ersättning för driftunderskottet på sådana icke lönsammajärnvägslinjer, vUkas trafikering utgör en ekonomisk belastning för SJ men påvhka trafiken bör bibehållas tUls vidare av samhäUeliga skäl. Stödet tUl de trafiksvaga järnvägslinjerna bör bibehåhas,inte minst av samhälleliga skäl, och åtgärder bör vidtagas för att stödet intebehöver ökas, utan snarare minskas, och detta utan att ytterligare järnvägarläggs ner. Det är därför angeläget att åtgärder vidtas för attförbättra SJ;s lönsamhet. En förutsättning för ökad lönsamhet är att SJ;stjänster i större utsträckning än vad som sker tas i anspråk av ahmänheten.Det har visat sig att var persontrafiken päjärnvägar i stort sett oförändrad. En nedgång på korta avstånd kompenseradesav en ökning främst i fråga om långa resor. har utvecklingen - mätt ipersonkUometer totalt sett blivit mera Ogynnsam. Den kortväga trafiken somdominerat antalet resor har varit vikande samt underförra delen av . , då pendeltrafiken i StockholmsområdettUlkom, har emehertid trenden för antalet resor varit uppåtgående. Det totalaantalet järnvägsresor sjönk tUl 53 miljoner resor - främst underinverkan av arbetskonflikten samt en allmänkonjunktur-avmattning. Nedgången, som gäUde sitt- och sovresor i vissa störrefjärrtäg, accentuerades . Det är angeläget, inte minst med hänsyn tillsamhällsekonomin, att öka den kollektiva trafiken. Ökade insatser måste därför göras från samhällets sida i syfte att öka den spårbundna trafiken. Järnvägarna kommer att spela en dominerande roU i den kollektiva trafiken. Den rälsbundna trafiken har stora fördelar bl. a. i miljöhän- 115 seende ochur trafiksäkerhetssynpunkt. Med den nuvarande höga olycksfrekvensen inomlandsvägstrafiken kan järnvägarna bevisligen erbjuda större trafiksäkerhet änlandsvägstrafiken. Taxepolitiken måste bedrivas med tanke på att allmänheteni större utsträckning än vad som sker använder sig av SJ:s tjänster när detgäller person- och godsbefordran. Ökat resande och ökad godsbefordran innebärbåde på kort och läng sikt ett bättre ekonomiskt utbyte för SJ och enförbättrad samhähsekonomi. Alla skäl talar för ett bättre utnyttjande avlandets järnvägsnät. Det är därför motiverat att man inte bara riktar kritikmot SJ utan att man också med olika konkreta åtgärder ser till attSJ:s ekonomiska stäUning inte försvagas. Det är inte tillräckhgt att SJ enbarterhåller ersättning för icke lönsamma järnvägslinjer. Pä kort sikt är dettabåde nödvändigt och riktigt, men vad som är angeläget är att SJ:s tjänster i störreutsträckning än vad som sker utnyttjas. Om så sker kommer SJ att ifortsättningen inte behöva ta så stora medel i anspråk från samhället för atttäcka sina förluster. Att man i större utsträckning än vad som sker användertåget, åtminstone vid längre resor, borde vara en självklar sak t. o. m. förtjänstemän från de olika ämbetsverken som företar tjänsteresor. Det harframkommit att många tjänstemän tyvärr föredrar att använda bil eUer flyg vidresor i tjänsten. Det har vidare framkommit att vissa ämbetsverk ochinstitutioner i sin bokföring har sammanfört resor med såväl tåg som flyg ochbU under gemensamt konto, varav det ej direkt framgår hur resorna fördelas päskilda trafikmedel. Dock kan man utgå från att resor med bil och flyg är dyrareän resor med tåg. Många inte alla - resor kunde med fördel företas med tåg.Besparingar kunde därmed uppnäs av vederbörande verk. Man brukar säga att SJ är hela folkets järnväg. Om dettaskall överensstämma med det verkliga förhållandet bör de statligt anställda iförsta hand gå före med gott exempel. De bör i första hand välja tåget vidtjänsteresor. Med hänvisning thl det anförda anhåller jag om kammarensmedgivande att till herr kommunikationsministern fä ställa följande fråga; Är statsrådet beredd vidta åtgärder så att statstjänstemäni första hand använder tåg vid tjänsteresor? Denna anhållan bordlades. § 13 Upplästes följande till kammaren inkomna ansökan:Till kammare Härmed får jag meddela att jag undertiden den 25 febmari-5 mars 1973 vistas på tjänsteresa i ochTjeckoslovakien och anhåller om tjänstledighet från riksdagsgöromålen undernämnda tid. Kammaren biföll denna ansökan. § 14Anmäldes och bordlades Kungl. Maj;ts proposition nr 11 med Nr 15 förslag till lag om ändring i lagen (1971:531) om ändring i vattenlagen den (1918:523). § 15 Anmäldes och bordlades Nr 2 i anledning av propositionen 1973:7 om tillämpning avallmänna prisregleringslagen (1956:236) jämte motioner Nr 1 i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:6 medförslag till förordning om ändring i förordningen (1966:21) om särskild skattpå motorbränslen jämte motioner § 16 Meddelande ang. enkla frågor Meddelades att följande enkla frågor denna dagframställts, nämligen Nr 63 () till herr justitieministernangående identitetskontrollen vid framställning av : Pä vad sätt kan samhället medverka till att det av framstähda identitetskortet - som fått en utomordentlig tilltro somlegitimationshandling inte utfärdas för uppdiktad person? Nr 64 () till herr finansministern angåendetillhandahållandet ät arbetstagare av kontrohuppgifter för taxeringen: Vad kan enligt statsrådets mening göras för att de s. k.kontrolluppgifterna frän arbetsgivare tidigare än nu är fallet kan tillställasarbetstagare? § 17 Kammaren åtskildes .