prot · FW0996 · 1973-12-31 00:00:00 — Därför har vi sett detsom en praktisk och ändamålsenlig lösning att lägga fonden utanför styrelsenför teknisk utveckling och administrativt i anknytning tUl industriverket underett par . Låt oss därefter och med hänsynstagande tUl de erfarenheter vivinner slutgiltigt ta ställning till var fonden skall placeras. Det här är, ärade kammarledamöter, ingen jättefråga. Sepraktiskt på den, och jag tror att ni skall komma tUl ungefär samma resultatsom vi gjort i industridepartementet! Jag hälsar med tillfredsställelse denganska samlade uppslutningen kring själva fonden. Jag tror också att det finnsanledning att rikta uppmärksamheten på att det här kan komma att bli ettbetydelsefullt bidrag till den mindre och medelstora industrins fortsattaframväxt och dess möjligheter att behålla sin konkurrenskraft. Jag skall inte gå in pä några mer detaljer ifråga om propositionen. Diskussionen har utvidgats till att omfatta ganskamånga ting. i efterlyste samförstånd. om att det väl ändå borde vara möjligt att åstadkomma nägot av engemensam förståelse för en näringspolitik och industripolitik i vårt land. HerrDahlén var inne på ungefär samma tankegångar, men anklagade ocksåsocialdemokratin för att inte redovisa vår principiella inställning tillnäringspolitiken. när jag har suttit här och lyssnat tiU debattenhar jag väntat på att någon skulle antyda att jag i propositionen gjort eninledande översikt över den principiella uppläggningen av industripolitiken,en principförklaring om industripolitiken och dess roll. Ingen har sagtnågonting om den. Det är precis som om den inte hade funnits. Jag skall inteanklaga någon för att inte ha läst den; jag är medveten om att det hartillförts så mycket material att det ärursäktligt om man inte läser allt. Men när man ger sig in på en kritik av denart som bl. a. ägnade sig åt, tycker jag det är rimligt att ställafrågan: Har läst den inledande översikten? Jag säger där attindustripolitikens huvudsyfte är "att främja utveckhngen av eninternationellt konkurrenskraftig svensk industri, som inte minst ger möjligheter att erbjuda arbetstagarna inkomster,trygghet, stimulerande arbetsuppgifter som dessprodukter kan tillfredsställa väsentliga individuella och kollektiva behov. Denövergripande uppgiften för industripolitiken blir mot denna bakgrund attunderlätta uppnåendet av en effektiv produktionsstruktur inom varje bransch ochatt medverka tUl utvecklingen av branscher med stora framtidatUlväxtmöjhgheter." Detta förutsätter att industrin genomgår en ständigomvandling "som berör såväl företagens interna förhållanden sombranschstrukturen". Låt mig också säga till att detta står ipropositionen som en deklaration från regeringen. Har läst detjag nu föredrog? Jag hoppas att har gjort det. Har herrAntonsson någonting att erinra mot det, eller skulle möjligtviskunna ansluta sig tUl de uttalanden som är gjorda? Jag skall inte läsa upp allt, men låt mig ändå redogöraför ytteriigare några satser ur principförklaringen. En väsentlig uppgift förindustri- politikenmäste vara att se tUl att en minskning av aktiviteten inom företag ochbranscher med mindre gynnsamma konkurrensförutsättningar sker på ett socialtacceptabelt sätt och så att befintliga resurser i fräga om kapital och kunnandei möjligaste män tas tUl vara. - Detta gäller alltså balansen. Vi kan intelämna företagandet ät sig självt. Vi rnåste också se tUl människorna och desociala komplikationer som inträffar i samband med en strukturförändring. Vi säger vidare att vi har ett decentraliseratbeslutssystem. Avgörandet beträffande sysselsättning, investeringar, forskningoch utveckling träffas i de enskilda företagen på basis av företagsekonomiskaöverväganden. SamhäUet har genom lagstiftning och på annat sätt begränsat ellermodifierat företagens handlingsfrihet. Det är en utvecklingsbild, samtidigtsom det är en förklaring att detta kommer vi att fortsätta med. Vi förordar en kombination av lagstiftning och påverkan avde priser och kostnader som ingår i företagens egna kalkyler ochbeslutsunderlag. Härigenom kan företagen fås att utan någon detaljreglering tahänsyn tiU samhällets värderingar vid sina beslut rörande utnyttjandet av olikaresurser. Vi säger: "De industripolitiska insatserna bör i hög gradgrundas pä och utnyttja det kunnande, den erfarenhet och den kompetens som fmnsinom företagen." Detta "inom företagen" betyder alla i företagetengagerade: företagare, ledande tjänstemän, de anställda. Därmed kommer vi övertill den företagsekonomiska aspekten. Vi säger: "Strävan bör vara attfrigöra den outnyttjade kapacitet i form av initiativförmåga, kunskap,verksamhetslust och ansvarskänsla som finns hos de i produktionen verksammamänniskorna." Detta har vi följt upp tidigare genomstyrelserepresentationen, samhällsrepresentanter i företag, stiftelser osv.Industripolitiken måste därför verka för att en vidgad företagsdemokrati kommertUl stånd. utgör en ökad företagsdemokrati en väsentligförutsättning för ett effektivt fullgörande av uidustripolitikenshuvuduppgifter. Jag skaU inte fortsätta uppläsningen. Vad jaghar velat komma fram tUl är att vi har sökt lägga en bas för diskussionen omindustri- och näringspolitiken och redovisat denna. Vi hade förväntat oss , kanske också från de övriga partiernas sida, hade studerat materialet ochsagt ja eller nej tUl de propåer som vi har fört fram. Under allaomständigheter har vi sökt presentera ett underlag för en seriös debatt omkringnäringspolitiken, dess syfte och mål. Det är klart att det socialdemokratiska partiet har enuppfattning i näringspolitiken, där vi bl. a. säger att motivet inte enbart äratt rationellt utnytfia samhällets resurser, utan vi ställer krav på fuUsysselsättning och anser att detta är ideologiskt betingat. När vi säger "arbete och utkomst ät alla" menarvi att alla samhällets resurser skall ställas till förfogande för arbetet påatt fullfölja den målsättningen. Därför tycker jag det är litet övermaga, herrDahlén, att påstå att socialdemokratin glömmer bort arbetslösheten. Att försökaavskaffa arbetslösheten är huvudingrediensen i vär politik, i aU vår strävan.Vi kan diskutera metoderna för att komma fram till resultatet, och det är viberedda att göra. Vi menar att samhället mäste engageras i den uppgiften och attvi inte skall gä med förbundna ögon in i en sådan Näringspolitik m. m. Näringspohtik m. m. diskussionoch säga att vissa områden är tabu för samhället. sade att vill ha ettnäringsliv bestående av i huvudsak privata och kooperativa företag. Men, herrAntonsson, fråga människorna i , som till ärengagerade i statiiga företag pä industriområdet, om de är nöjda med dendeklarationeri! Uttalandet måste ju innebära att statligt företagande ärnågonting ont. Om jag har tolkat det fel, är det utmärkt om jag fär besked omdet av och av övriga som deltar i debatten. Av och inlägg kan man inte dra annan slutsats än attstatligt företagande är av ondo. Man varnar för det, man talar om att man skallbasunera ut att vi frän socialdemokratins sida strävar efter att bygga uppstatlig företagsverksamhet. Gå alltså ut och fråga människoma i , iUddevalla - där staten övertog varvet, eftersom det inte kunde i privatregi - och på en rad andra platser där staten är ägare av företag vad de tyckerom statlig företagsverksamhet! Fråga också människorna på de platser där vi påden har etablerat företag i , och !EUer fråga niänniskorna i SoUefteå, där besked har lämnats orn att Svetab skalletablera ett mindre företag tyvärr inte sä stort, men vi hoppas att det skallbh stort och under alla omständigheter större än det från början är! Nej, , vi har inte övergivit biandekonomin, menvi säger att blandningen får vi väl ändå diskutera. Skall vi undvika ettstatligt företagsengagemang där det är nödvändigt? Enligt vad jag har förståttmenar att vi skall undvika det - det är av ondo. Delar folkpartietoch uppfattning att varje försök att av sysselsättningsskäleller andra skäl bygga upp statliga företag skall undvikas? Eller är intemoderaternas linje så konsekvent? Det är också en intressant frågeställning.För vad är det dä som ni slår ned på? kritiserade ni inteminst gjorde det tUlsammans med en av folkpartietsindustrimän den statliga företagsverksamheten för att den på några punkterhade misslyckats. Det har den gjort. Den har också arbetat med svårigheter, iKalmar, vid SMT och på andra ställen. Skall man därför säga att detprincipiellt är oriktigt att samhället engagerar sig i företagsuppgifter? Omdet är kapitalkrävande uppgifter att engagera sig i petrokemisk industri, idataindustri, i energipolitiken och om t. o. m. företrädare för privata företagkommer och säger att dessa uppgifter är så omfattande att det måste till ettengagemang från samhällets sida och en medverkan frän samhället för att få framnödvändigt kapital, skall vi då bara säga nej, det är principiellt felaktigt?Skall vi inte i stället säga att av sysselsättningspolitiska och allmäntnäringspolitiska skäl är det nödvändigt att vi engagerar oss även i dessauppgifter i förhoppning om att vi här bygger upp en framtida industri, som vihoppas skall bli konkurrenskraftig i förhållande till den omgivande världensmotsvarande industri. Det är klart att vi kan diskutera begreppet socialisering.Ni tycks tro på borgerligt håll att man kan gå ut och skrämma människor medordet socialisering. Efter beskedet om att vi har för avsikt att lägga framförslag orn AP-fondens användning även till aktieinköp rusar folkpartUedarenHelén ut och talar om "den största socialiseringsaktion som har genomförtsi det här landet". I dagens debatt har vi också hört talas om socialiseringpå viktiga områden, och man tror att man skall kunna skrämma med det. Är detinte möjligt att på detta område föra en realistisk debatt om vad som ärlämpligt och ändamålsenligt? Det har varit ändamålsenligt och lämpligt ursamhällssynpunkt att vi har byggt upp NJA, att vi i huvudsak svarar förgruvbrytningen via , att vi har byggt ASSLs industrier, att vi harövertagit Uddevallavarvet m. m. Vi mäste emellertid också se tUl att all den verksamhetsom drivs i statlig regi fär möjligheter till nödvändiga investeringar, så attden kan bli konkurrenskraftig. Lät oss erkänna att i det avseendet har vikanske varit för försiktiga och eftersatt en del av vad som har varitangeläget. När vi har försökt att investera i NJA förnärvarande i en omfattning av ca I mUjard, det har jag sagt mänga gångertidigare bygger man upp en konkurrenskraft hos det företaget som pekar iriktning mot att vi inte bara skall komma bort från förlust utan att - om företagsledningenfär rätt, och det hoppas jag - vi kanske kan komma över i ett plus ochunder , om inget särskilt inträffar, ha ett vinstgivandeföretag. Är det någonting som vi skulle behöva känna oss bekymrade över här iriksdagen? Är det någonting som behöver inge oss bekymmer att Uddevallavarvet kunde redovisa en vinst på något över 20 miljoner, att man bedömerutvecklingen så att företaget i är skall kunna ge en vinst pä ca 100 miljoneroch att den möjligheten står tUl buds även ?Uddevallavarvet bedöms just nu vara i en bättre situation än flera av de övrigavarven. Är det någonting för oss, oberoende av parti, att känna förtrytelseöver? Eller ger det anledning tUl att säga att samhället inte får äga företag,inte ens om de gär bra. Detta är egentligen mycket allvarliga frågor, därför attdet privata näringslivet har inte visat sig vara tillräckligt för att kunnaklara sysselsättningen över hela vårt land. Jag tror heller inte att vi skallställa sädana anspråk pä det privata näringslivet, utan här fär vi vara bereddatill en medverkan frän samhällets sida. Jag skulle gärna vilja föra denna diskussion omsocialisering och socialism längre. Den är principiellt mycket Intressant. Jagläste i Handels- och Sjöfarts-Tidning om jag kommer ihåg rätt -förkort tid sedan en Intervju med två LO-ordförande. Det var den danskeLO-ordföranden och den svenske . a. frågan: Är LO för en ökad socialisering av näringslivet? Den danske svarade helt bestämt ja. Vi har,sade han arbetat för ett förslag till ny aktiebolagslag, vUken innebär att deanställda får minst två representanter i styrelsen när företaget består avminst 50 anställda. Vid sidan därav har vi förslaget om ekonomisk demokrati somger de danska löntagarna medäganderätt i produktionsmedlen. har talat om att var myckettidigt ute med förslag om styrelserepresentation i de svenska bolagen. sagt att man vill gå längre. Om jag inte missuppfattade tidningarna i Näringspolitik m. m. dag såkommer stämma att få ett förslag om att man skall haminst hälften representanter i företagsstyrelsen. Enligt den här uttolkningen från danskt LO-häll skulle detvara ni som är de stora socialistpådrivarna. Jag tror inte att ni uppfattar erpå det sättet. Vad jag vill komma fram till är att man kan diskutera innehålleti begreppet socialisering, som framgår av det här uttalandet. i menar, att en demokratiseringsprocessdär de anställda ges medinflytande i företagens styrelse och ledningar, idiskussioner, i företagsnämnderna, ute pä verkstadsgolvet med möjlighet attpåverka sin egen situation även i fräga om arbetsmiljö och arbetsförhållanden,är en del av innehållet i en socialism. Ja, det är en del av innehållet i enutveckling mot demokratisk socialism. Jag anklagar er inte för att ni ocksåställer upp på den här sidan. Det är bra. Men gå nu inte hem och ändra erdärför att en dansk LO-man i begreppet socialism lägger in någonting av dennademokratiska utvecklingsprocess. har en annan syn på detta, och jag skall barakort redovisa det. Han har blivit tillfrågad: Är för en ökadsocialisering av näringsUvet? Ja, säger han, om det gynnar sysselsättningen ochförsörjningen. Men vi har inte varit så aktiva i dessa frågor under de gångnaårtiondena beroende på att vi med andra medel uppnätt det vi velat uppnå, sägeralltså . Och vad har vi velat uppnå? Jo, en demokratisering av samhället.Det är en fördelningspolitik via skattepolitiken, lönepolitiken och socialpolitikensom har tillfört de eftersatta grupperna ökande värden och gett en ökad socialtrygghet. kommer vi in pä lagstiftningsarbete, pä trygghet ianställning, en annan och bättre arbetsmiljö, representationen i styrelsernaoch en rad andra åtgärder där de anställda ges ökade möjligheter ochförutsättningar. Det är en fortsatt utveckling av demokratiseringsprocessen.Kalla det gärna socialism! Det kan vi göra, och det står vi för. Gä gärna ut och säg till norrlänningarna, och , att statlig företagsamhet är av ondo. Ni kan avgeden principiella förklaringen. Vi skall efteråt åka upp och säga: Vi kommer attfortsätta på den väg som vi slagit in på där det visar sig vara ändamålsenligtoch riktigt för att trygga sysselsättning och försörjning. Jag läste för sedan en ledare i DagensNyheter, där man också tog upp ett resonemang om demokratiseringsprocessen. Därgjordes det principiella uttalandet att den svenska storindustrin har "enhorribel koncentration av ägandet på några få arvgivar- ocharvtagarhänder". Det stod inte i Ny Dag eller Norrskensflamman. Nej, attden svenska storindustrin har en horribel koncentration på arvgivar- ocharvtagarhänder stod i , en som jag antar fortfarande liberaltidning. Jag anklagar nu inte för det som sagts, menjag säger: Det här är ju riktigt. Det är på det sättet. Skall vi då inteförändra det? Är det inte nödvändigt att i en demokrati förändra en sådansituation och ge samhället och de anställda större möjligheter tillmedinflytande och kontroll över kapitalbildningen, över den situation i vilkensä många är engagerade? Är det inte nödvändigt att en samhällsaktivitet också Ja, , klara besked! Vi säger att detta ärnödvändigt. Vi säger att detta kommer vi att fortsätta att arbeta med -fortsätta att demokratisera vårt samhälle, steg för steg, såsom vi har gjortunder de gångna årtiondena. Det har sagts av flera talare här, och det har sagts itidigare tidningsartiklar och annorledes, att socialdemokratin är inriktad päatt påverka strukturomvandlingen. Enligt har den socialdemokratiskanäringspolitiken haft som huvudlinje att slå ut svaga företag. Avsikten harvarit att föra över arbetskraft tUl mer högproduktiv verksamhet, men de nyadynamiska företagen och de nya högproduktiva jobben har tUl större delenuteblivit, säger . AUtså konkret: Vär näringspolitik skulle syfta tUlatt slå ut en mängd företag inom besvärliga branscher. Jag hoppas att jag intedrar upp alltför många i debatten, men jag vill fräga i ,som kan mer än jag om TEKO-industrin: Är det uteslutande den ekonomiskapolitiken i landet som har tvingat en rad av TEKO-företag in i en situation somhar blivit dem övermäktig? Konkurrensen utifrån och en rad andra förhållanden,otillräckligt med kapital för att investera i ny utrustning och ny teknik osv.,är väl ändå det som framför allt har påverkat hela den här förvandlingen. Det har inneburit och det är dit jag vill komma attunder en femtonårsperiod har inom branscherna textU, konfektion och sko ochläder ca 60 000 människor ställts utanför de ordinarie jobben. Det är den enasidan av denna utvecklingsbUd. Man säger att det inte har skapats någontingannat, men har inom verkstadsindustrin 115 000 nya jobb kommittill. Det är ju den omvälvningsprocess som vi upplevt och upplever i vårtsamhälle. Skulle vi ha stoppat jordbrukets rationalisering vid säg 1950 årsnivå sysselsatta i jordbruket? Skulle vi ha stoppat utvecklingendär därför att vi inte räknade med att människorna skulle kunna gå över tUlandra uppgifter? Vad var det vi upplevde om inteen efterfrågan pä arbetskraft så stor att vi inte kunde tUlgodose den inom vårteget land? Man har glömt just nu att vi under 1960- talet rekryterade till värtnäringsliv ungefär 225 000 människor från andra länder. marscherade125 000 av de gifta kvinnorna ut i förvärvsarbete. Ungefär 350 000 människor,225 000 från utlandet tillsammans med de gifta kvinnorna, klarade problemet medarbetskraften . säger, att vi inte har haft entillräcklig nyetablering. Vad skulle vi ha gjort omytterligare en mängd företag kommit till? Det är möjligt att vi kunde ha tagitin mer arbetskraft från utlandet. När vi tagit ställning för en strukturomvandling har vigjort det under förutsättning att där låglöneföretagen inom de besvärligabranscherna slås ut skall vi kunna erbjuda annat och helst bättre och merinkomstbringande arbete. Det är den inriktningen vi har haft. Det är eningrediens i vär näringspolitik som är lika viktig som någonting annat. Det har talats om det otillfredsställande psykologiskaklimatet för ett näringsliv, och det är ett resonemang som vi upplevervarje gång vi NäringspoUtik m. m. Näringspolitik m. m. kommer ut.Industriförbundet och har också propagandister som talar för den härstämningen. Är detta klimat annorlunda för exempelvis än det är för detlUla företaget? Eller är klimatet annorlunda för Facit under iÅtvidaberg tid som chef än med under direktör ledning?Eller är det förutsättningarna från företagsledningarnas sida som kanske ärlitet annorlunda? Jag gär här inte in på någon individuell kritik. Jag talarhär om klimatet för en produktion eller för en företagsverksamhet. Man fär dåinte heller glömma konsumtionens betydelse för produktionen. Att påverka fördelningenav de värden som vi gemensamt är med om att skapa så att vi kan bygga upp ettstabilt konsumtionsunderlag är kanske det som mest befrämjat utvecklingen avproduktionen i vårt land och därmed garantierna för sysselsättningen. Men detvill man inte tala sä mycket om. Det är inte på det man vill riktauppmärksamheten, därför att det är någonting som människorna i stort har känslaför. säger, att det är brist påinnovationer och brist på uppfinnare. Han är inte ensam om att ha denuppfattningen. Det är många som fört den meningen tUl torgs. Jag vill här citera en intervju i medPhUipschefen direktör som säger: "Det finns inget belägg föratt vad man brukar kalla innovationsförmågan hos svenska företag och teknikerhar minskat. Men det är mycket sannolikt att unika uppfinningar, som haranknytning till en redan existerande produktion, har svårare att finnafinansiärer och exploatörer ." Det är ont om riskvilligt kapital utanför de storaföretagen. Det är inte brist pä innovation, utan det är brist pä det nödvändigakapitalet hos en del företag. Är det därför inte riktigt att vi ägnar oss åtden uppgiften? Utvecklingsfonden är ett led i den riktningen. Kreditåtgärdernaeller finans- och kapitalinstitutätgärderna är ett annat led i den riktningen.Företags- och finansindustrikredit är det senaste tillskottet med möjlighet atttillhandahålla riskvilligt kapital osv. Om jag ser pä årsberättelserna för styrelsen för tekniskutveckling och för Svenska utvecklingsbolaget, finner jag sannerligen ingenbrist på uppslag. Styrelsen för teknisk utveckling hade 842rådprövningsärenden, 248 bidragsärenden och 100 ansökningar omuppfinnarstipendier. Svenska utvecklingsbolaget hade 300 projekt,uppslag och idéer, varav ett nittiotal föranledde närmare studium. Jag har bara velat anföra dessa siffror för att slå sönderden uppfattningen, som man försöker föra tUl torgs, att vårt land håller pä attutarmas pä uppfinnare och andra som är beredda att föra fram idéer kring vilkavi skulle kunna bygga upp företagsverksamhet. Det är inte pä det sättet. Det ärheller inte så att vi inte ägnar oss ät den framtida sysselsättningen, denindustriella verksamheten i nya industrier, inom nya områden. Jag skulle kunnaräkna upp en lång lista på det som diskuteras: dataindustri, petrokemiskindustri, flygindustri, elektronisk industri energipolitiken har jag redannämnt. Allt har det gemensamt att verksamheten kostar mycket pengar. Det tarläng tid innan man kommer fram till de projekt som kan byggas upp, realiserasoch ge sysselsättning när vi mister på andra områden. Men vad som här är viktigt och kanske tUlhör detviktigaste är att vi kan få ett grepp över vad som händer i utvecklingen ochhar en planering, sä långt detta nu är möjligt, som innebär att vi kan flyttaöver arbetskraft och bereda ny sysselsättning, där nedläggningar av företaginte kan undvikas. Men vi har sagt att detta inte kan fä försiggåokontrollerat, inte pä det sättet att människor med anställning plötshgt fårbesked om att de ställs utanför arbete, trygghet och utkomst. Det bör varamöjhgt med en mera planmässig politik. Härför krävs en informationsverksamhet som kommer att bligrundläggande för en längre gående planhushållning, om jag fär uttrycka migså, nämligen den informationsverksamhet som beslutade om ochsom vi nu är i färd med att bygga upp. Jag kan inte tänka mig att den riksdagsom fattade beslutet om informationsverksamheten känner sig överraskad,om det beslutet nu fullföljs och också, som jag sade, kan bilda underlag för enbättre planering i vårt samhälle för att skapa en ökad grad av trygghet ijobbet och till utkomsten för det stora flertalet människor i värt land. Jag skall sluta med att säga att mönstrat en statistik, som jag inte skall analysera och inte ens kritisera.Jag har ju som en låt mig säga det gammal beprövad bostadsminister upplevten debatt kring statistik om bostadsköerna. Dennakritik har på något sätt försvunnit. Under alla omständigheter mönstrar man inte på samma sätt statistiken över de bostadssökande, ty vi har kommitöver det fenomenet. Det är möjligt att vi mäste förstärka möjligheterna för endel människor i vårt land att få den bostad som de behöver, men det kräver jumer av åtgärder från samhället. Arbetslöshetsstatistiken är viktig. Den är på något sättockså en mätare på vad som händer och vad som måste göras ytterligare. Denarbetslöshetsstatistik som redovisar den avsermänniskor som står anmälda som arbetssökande vid arbetsförmedlingarna visadeför någon dag sedan en minskning från med något över 10 000. Menherr hade inte behov av att säga någonting om det och inte heller om denökning av antalet lediga platser som har inträffat under en månad, nämligen enökning med 7 000. Siffrorna för antalet vid arbetsförmedlingen anmäldaarbetslösa och antalet lediga platser börjar snart nå varandra.