prot · FW09145 · 1973-12-31 00:00:00 — § 1 Föredrogs och hänvisades motionerna nr 2185-2188till skatteutskottet. Inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar § 2Föredrogs, men bordlades åter socialförsäkringsutskottets betänkanden nr 28,38 och 39, socialutskottets betänkande nr 31 samt civilutskottets betänkandennr 3032. § 3Inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar Föredrogs konstitutionsutskottetsbetänkande nr 47 med anledning av propositionen 1973:188 med förslag rill lagom ändring i lagen (1937:249) om inskränkningar i rätten att utbekomma allmännahandlingar jämte motion. HerrHERNELIUS(m): I detta betänkande nr 47 föreslås en ändringi lagen om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar.Betänkandet är daterat . Emellertid hade konstitutionsutskottetett betänkande nr 38, daterat , också om ändring i lagen ominskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar. Beslut fattades ikammaren , beslutet blir daterat . Är det underligt att det blir svårt medarbetsbelastningen i och en smula oordning med propositionerna närman inom får två propositioner med förslag till ändringar ien och samma lag! Hur står det till med planeringen inom ? i (s): För har inte dessa tvåpropositioner inneburit någon större arbetsbelastning. Men om vi fortsätteratt föra en diskussion om detta, och jag, då kanske det tar enhel del av kammarens tid i anspråk. Jag beratt få yrka bifall till utskottets hemställan. Det är klart att det tar att diskutera detta,men jag tycker det är värt med tanke på den belastning, inte minstvad gäller tryck och arbete, som varie proposition innebär. Överläggningen var härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. Ändring i ersättningsstadgan för ledamöter,m. § 4 Föredrogs betänkanden Nr 48 med framläggande av förslag till ändring i riksdagsstadganmed anledning av ersättarreformen m. m. Nr 49 med anledning av motion om ökad administrativservice åt riksdagsledamöterna Kammaren biföll vad utskottet i dessa betänkandenhemställt. § 5Ändring i ersättningsstadgan för ledamöter, m. m. Föredrogs konstitutionsutskottetsbetänkande nr 50 med anledning av framställningen 1973:18 från riksdagensförvaltningsstyrelse med förslag till lag om ändring i ersättningsstadgan förriksdagens ledamöter, m. m. jämte motioner. I en dagtecknadframställning hade förvaltningsstyrelse lagt fram förslag till vissaändringar i ersättningsstadgan (1971:1197) för ledamöter. Avsiktenvar att samtliga ändringar som inte föranleddes av ersättarsystemets införandeskulle träda i kraft . De ändringar som föranleddes aversättarreformen hade föreslagits träda i kraft när det förslag till ändringari regeringsformen och riksdagsordningen som antagit som vilande medanledning av propositionen 1972:66 (KU 1972:30) slutligt antagits och erhållitkraft av grundlag. Vidare hemställde styrelsen att beslutade att enopartisk kommitté skulle tillsättas för att överväga frågan om riksdagsledamöternasarvode. I detta sammanhang hade behandlats motionerna 1973:972 av m. fl. (fp, s, c, m) varihemställts att förvaltningsstyrelse fick i uppdrag att tillriksdagen framlägga förslag om ändrade regler för riksdagsledamöters rätt tillflygresor enligt vad i motionen anförts, 1973 :2116 av m. (m) vari hemställts att vid behandlingen av förvaltningsstyrelsensförslag till vissa ändringar i ersättningsstadgan uttalade att ledamot för utövandeav sitt uppdrag som riksdagsledamot skulle äga begagna single sovkupé påjärnväg j motsvarande utsträckning som föreslagits gälla för reguljärt inrikesflyg, 1973:2117 av () varihemställts att skulle besluta att avslå riksdagensförvaltningsstyrelses .förslag till ändringar i ersättningsstadgan förriksdagens ledamöter samt 1973:2166 av m. (vpk) vari hemställts att beslutade att vad som i denna motionanförts rörande riksdagsledamöternas arvoden i förhållande till övrigalöntagargrupper skulle delges den opartiska kommitté som skulle överväga frågan omriksdagsledamöternas arvode. Utskottet hemställde att skulle 1. avslå motionen1973:21 17, 2. med anledningav förvaltningsstyrelses framställning besluta att en opartiskkommitté skulle tillsättas för att överväga frågan om riksdagsledamöternasarvode, 3. uppdra åtriksdagens förvaltningsstyrelse att tillsätta ledamöterna i denna kommitté, 4. avslå motionen1973:2166, 5. med anledningav förvaltningsstyrelses frarnställning för sin del anta det avutskottet framlagda förslaget till lag om ändring i ersättningsstadgan (197 1:l 197) för ledamöter, 6. förklaramotionerna 1973:972 och 1973:2116 besvarade med vad utskottet i betänkandetanfört och hemställt. Ändring i ersättningsstadgan för ledamöter,m. Till betänkandet hade fogats ett särskilt yttrande avherrar i (m). Fiskesjö (c). i Äkersberga (fp), ()och VVijkman (m). Det är egentligen litet underiigt att ta tillorda i den här frågan, därför att det dels från det parti jagföreträder, dels från andra partier gavs uttryck åt den uppfattningen att viskulle försöka åstadkomma ökad jämlikhet mellan olika grupper. Tanken var välatt ekonomiska och andra förmåner som skulle gå ut till de svenska medborgarnaicke skulle öka klyftan mellan olika grupper. Man skulle i stället försökakrympa den klyfta som vi tyvärr ännu har kvar på olika områden och som iviss mån har vidgats. När jag 1925 började bli politiskt aktiv levde vi i ettsamhälle av otrygghet på olika områden. Ekonomisk, social och kulturell nöd ledvi av, vi som levde på samhällets skuggsida. Där jag som brukspojke växte uppfick jag se hur arbetslöshet, social och ekonomisk ojämnhet satte sina spär inomsamhällslivet. Vi tvingades till att alltid leva i en kulturell öken för att viinte kunde tillfredsställa vårt kulturbehov. Det var en klasskillnad mellan oss som gick arbetslösaeller stod i arbete på bruket och bruksägarna som skulle bestämma allt och somnaturligt ansåg att deras levnadsställning och ekonomi skulle vara väsensskildfrån arbetarnas. Det var ett slags ekonomisk gradering efter status som vi fickuppleva. När man då som ung formulerade någon sorts paroll, var det ganskanaturligt att denna blev: Frihet, jämlikhet och broderskap. Det blev liksom ettriktmärke och en målmedveten strävan att därest man skulle få möjlighet attpåverka utvecklingen i samhället, så skulle man icke glömma dessa olika klyftormellan människorna. Vi ville försöka utjämna dessa klyftor på ett sådant sättatt man uppfattade människor och människovärde någorlunda lika isamhällsbilden. Det är självklart att vi gärna knöt det hela till frågan omjämlikhet, därför att Ändring i ersättningsstadgan för ledamöter,m. ekonominoch arbetslösheten ställde den frågan i centrum. När vi vid val gick ut och talade om ökad jämlikhettrodde jag - och det var egentligen tillfredsställande för en gammal kolare,för innerst inne blir man ju bunden till de upplevelser man haft som ung - attjag skulle få uppleva att beslutande organ, som bestod av folkvaldarepresentanter, inte bara teoretiskt utan också praktiskt skulle beakta och medglädje acceptera tanken på att skapa en ökad jämlikhet. Det var därför som jag1970 upplevde en oerhörd besvikelse när landstingsmannen som mangav de lågavlönade, sjukhusbiträden m. fl., 27,5 procents höjning ansåg attdet borde bli en 50-procentig höjning av arvodena för dem som kanske hade eninkomst på . Före valdagen talade man omjämlikhet, men dagen efter sade man: skall vi gå ut och öka ojämlikheten idet här samhället. Jag drog konsekvenserna åtminstone på det området, och jagvet mer än väl hur reaktionen blev på olika håll. Kanske imitt Liv har jag fått uppleva vad censur i samhällsarbetet innebär. Eftersomriksdagsmännen och landstingsmännen är så knutna till varandra beträffandevåra förmåner var man rädd att det skulle kunna bli en saxning mellanriksdagen, landstingen och kommunerna. Därmed skulle man få inte en sakligbedömning av arbetet utan en metod när det gäller beviljande av förmåner, somjag trodde att vi ville försöka komma bort ifrån. Vi skall komma ihåg attdiskussionen om ökad jämlikhet, inte minst efter den socialdemokratiskapartikongressen, mottogs med stort jubel och satte i focus frågan om hur viskall kunna utjämna skillnaderna mellan olika folkgrupper, hur vi frånrealistiska synpunkter skall kunna bedöma och värdera olika arbeten ochinsatser, vad en liksdagsman, en sågverksarbetare eller en lantarbetareegentligen skall ha för lön. När vi här i hade bestämt att vårtriksdagsarvode skulle knytas till en löneuppgörelse som automatiskt skulle höjavåra löner, trodde vi att vi skulle slippa fortsatt diskussion, eftersom detautomatiskt blir en väsentlig inkomstlyftning för oss riksdagsmän. Men tyvärrblev det annorlunda. Det är ganska sorgligt att behöva konstatera att man, närman nu diskuterar löneförmåner på den allmänna lönemarknaden, alltså förtjänstemän och övriga anställda, är oerhört restriktiv, medan det här föreslåsatt vi, låt vara inte formellt men reellt, från skall ökavåra egna inkomster från med . Låt mig i detta sammanhang peka på hur våra landstinghandlar. I detta år uppges att en 27-åring pågrund av en förskjutning i väljarunderiaget kan åtnjuta en lön av 115 000kronor . Om han kan hålla sig kvar på sin post i nio eller kan handärefter åtnjuta förtidspension, dvs. en arbetsfri inkomst, på mellan 75 000och . Det är enorimlig utveckling att förtroendemän i kommuner och landsting, om de villutnyttja denna möjlighet, och sedan så länge de lever kan fåen arbetsfri inkomst av en sådan storlek. Det är anmärkningsvärt ochförkastligt. har vi i vårt samhälle låglönegrupper som lever underoerhört besvärliga förhållanden. Trots detta skall de vara med om att betaladessa anmärkningsvärda förmåner. Jag har inte kunnat acceptera dennaordning. Jag har också den uppfattningenatt de löner och förmåner som riksdagsmännen nu har i viss mån ger oss enförmånsställning, som inte är förunnad många av dem som vi skall representera iolika sammanhang. Jag tror att det är farligt om det om förtroendemännen kanhävdas att de skulle dra nytta av sin ställning för egen , ty detta äroerhört känsliga frågor. Visst kan man peka på att det är ett avstånd mellanriksdagsmannaarvodets storlek och den tidigare nämnda summan ,men jag vill understryka att både kommunalmännen och , somrepresenterar hela folket, måste beakta sitt ansvar i detta sammanhang. Resonemanget i utskottets betänkande påminner litet om detsom fördes av prästen, som i sin predikan sade att församlingsborna inte skullefölja hans eget exempel utan skulle handla såsom han sade att de skulle göra.Utskottet har bemödat sig om att hitta motiveringar för sina förslag. Det ärdock skillnad mellan teorin och praktiken i detta sammanhang. Det framhålles ibetänkandet att det ställs ökade krav på riksdagsledamöterna, som innebär attriksdagsmannauppdraget i praktiken blir av heltidskaraktär med ständiga inslagav helg-, kvälls- och nattarbete. Man understryker också, när det gäller resor,att riksdagsledamöterna behöver hålla kontakt med hemorten m. m. Är det här riktigt? Jag har ändå varit i i 34år, jag vet hur det var och jag vet hur det är. Är inte det hela enkonstruktion? Kan vi säga att riksdagsmännen avstår från förtroendeuppdrag välbetalda sådana för riksdagsarbetet? Utvecklingen har gjort attriksdagsarbetet alltför mycket har blivit ett deltidsjobb. Uppdrag i hemorteller vad det nu månde vara, undfångna genom eller på annat sätt, ärdet mest tidskrävande, men de ger även de största inkomsterna för en stor delav riksdagsmännen. Sedan finns det, precis som inom arbetsmarknaden i övrigt,de som är dömda till att vara lågavlönade. Det är dem man tar fram när detgäller att motivera det här förslaget. Menar utskottet att man skall se tillhur många uppdrag och hur stora inkomster de olika ledamöterna har? Är detmeningen att man skall kunna kontrollera att arbetstiden här i riksdagenutnyttjas effektivt, låt oss säga under ? Varför skall vivara ett i dröm och ett annat i verklighet? Vi vet hur det ligger till. Även nykomna riksdagsmän har ju i och med att de blivitriksdagsmän ytteriigare plockat till sig en massa uppdrag i olika sammanhang.Det kan inte få fortsätta så, att vi tillsätter höga ämbetsmän ellerförtroendemän på olika poster, varefter de, när de har fått sina höga posteroch stora inkomster, ägnar sig ät annan verksamhet, som inte kan gagna vare sigkommun, landsting eller landet som helhet. Den här utvecklingen är olycklig iallra högsta grad. Den skapar risker för att vi, som har kommit till en vissställning i samhället, inte släpper någonting av arbetsuppgifterna tillungdomen, till dem som skulle behöva få erfarenhet och känsla av att de i ettdemokratiskt samhälle är betydelsefulla, att de får göra en insats, att de fårförtroende i olika avseenden. Situationen är litet sorglig, och det är likadant när detgäller våra resor. För riksdagsuppdragen kan vi näppeligen hinna utnyttja dem.Däremot kommer de som behöver ha förbindelser försitt arbete utanför riksdagenatt genom dessa flygresor få möjligheter att ytterligare vara Ändring i ersättningsstadgan för ledamöter,m. Ändring i ersättningsstadgan för ledamöter,m. frånvarandefrån för att utföra olika uppdrag. Det är olyckligt att vi nu skall föra in denna debatt i endiskussion om ökad jämlikhet som faktiskt ökar ojämlikheten. Det är givet attalla människor är mer eller mindre egoistiska. Men jag undrar om det inte vorelyckligt för , för förtroendemännen och för kontakten mellanvalmanskår och förtroendemän att man satte sig ned och försökte beakta att detär ganska farligt om skillnaden mellan och uppskattningen av olika uppgifterinom samhället och arbetslivet ökas alltför mycket, om man övervärderar engrupp som har det bra och undervärderar de grupper som vi ändå måste ha för attsamhället skall fungera. Därför har jag faktiskt skrivit en motion med yrkandeom avslag på förvaltningsstyrelsens förslag över huvud taget. Om man skjuterpå det hela till en formell skrivelse på nyåret, som ger retroaktiv verkan frånden , så skall vi komma ihåg att det i sak gäller detsamma. Jag ber att få yrka bifall till motionen2117, som innebär avslag på det föreliggande förslaget och även på förslaget omatt tillsätta en utanför stående grupp personer som skall bedömafrågan. Jag är förvissad om att den gruppen blir så sammansatt att den inteminskar på det arvode vi skall ha, utan möjligen kommer den att öka det. Detfinns ju intressen åt olika håll också i det sammanhanget. Jag anser attriksdagen själv skall besluta även i denna fråga och inte överlämna åt en grupputanför stående att ta ansvar. HerrBERNDTSON i (vpk): arbetare och tjänstemän står infören hård avtalsrörelse. Redan innan förhandlingarna påbörjats har motparten SAFanfört att det knappast finns utrymme för direkta lönehöjningar. Jämsides meddessa för en avtalsrörelse välbekanta tongångar kommer förslag om attriksdagsledamöterna på en gång och utan "segslitna förhandlingar" som det brukar heta i lönesammanhang - skulle höja sina arvoden . kommunisterna avvisade detta förslag, somvi fann utmanande mot de stora grupper av arbetare och tjänstemän som fårföra en hård kamp för att söka erhålla kompensation för de stigande prisernaoch hyrorna. Genom vpk:s ställningstagande drogs det utmanande förslagettillbaka, och vi har att behandla ett förslag från förvaltningsstyrelsenom att tillsätta en opartisk kommitté för att överväga frågan omriksdagsledamöternas arvoden. Det kan vara motiverat att denna fråga prövas av andra änriksdagsmännen själva. Inte minst formerna för fastställande av riksdagsledamöternasarvode har ju väckt en berättigad kritik bland löntagare, som vanligen möterett mycket hårt motstånd mot varje krav på löneförbättringar. Men vilka utgångspunkter skall då en sådan kommitté ha försitt arbete? Bakgrunden till frågan om höjning av arvodet var ökningen avriksdagsarbetet, som utförligt belysts med statistik av förvaltningsstyrelsen.Är det bara detta man skall syssla med? I motionen2166 har vi frän vpk anfört att riksdagsarvodet måste ses i lönerna inom andra områden. Det är obestridligt att för storalöntagargrupper framstår, vid jämförelse med deras egen situation,riksdagsarvodet som väl tilltaget, även betraktat som årsinkomst. Detförhållandet att löneklyftorna i samhället gör att grupper med höga inkomsterbetraktar arvodet som blygsamt ändrar inte det verkliga sakförhållandet.Arbetet i har ökat. Men fortfarande råder det förhållandet att mångariksdagsledamöter vid sidan av arvodet kan uppbära betydande inkomster frånanställning eller rörelse liksom genom arvoderade uppdrag. Den möjligheten stårvanligen inte andra löntagare till buds. En granskning av inkomsterna - dvs. första året ienkammarriksdagen visar att det stora flertalet hade betydligt högreinkomster än riksdagsarvodet. av ledamöterna hade inkomstermellan 60 000 och , hade inkomster mellan 80 000och och i runt tal översteg 100 000 kronor.Riksdagsarvodet plus kostnadsersättning uppgick det året till 55 890 kronor.Likväl kommer man fram till en medianinkomst på mellan 81 000 och 82 000kronor. Om man ser på genomsnittsinkomsten finner man att denna låg på ca . En jämförelse med samtliga skaftskyldigas medianinkomst det året pådrygt är givetvis inte helt rättvisande eftersom denna rymmerdeltidsarbetande. Men låt oss titta exempelvis på industriarbetarlönerna.Riksdagsarvodet brukar visserligen jämföras med en byrådirektörs lön, menindustriarbetaren bör ha samma rätt att jämföra sin lön med riksdagsarvodet.Industriarbetare som arbetade kan beräknas ha genomsnittligt kommitupp till något mer än . Det är en betydande skillnad redanmellan industriarbetarens inkomst och det arvode som utgick föråtta tolftedelar av året till ledamöter. Men skillnaden blir ännustörre när övriga inkomster utöver riksdagsarvodet tas med i bilden. Vi har i vpk-motionen begärt att , sombeslut om en opartisk kommitté fattas, delger kommittén synpunkterna attprövningen av riksdagsarvodet inte enbart skall ske utifrån riksdagsarbetetsomfattning utan också i relation till lönerna inom andra områden. Men dettycker inte att man bör göra. Utskottet biträderförslaget om ett opartiskt organ bestående av personer med god insikt iriksdagens arbetsförhållanden och anser att man bör, som det heter,"inhämta synpunkter från vissa utanför stående personer".Utskottet har följande motivering för avslag på vpk-motionen: "Eftersomdessa överväganden bör ske oberoende och utan direktiv av böryrkandet i motionen 1973:2166 avslås." Detta är inte särskilt övertygande.Varför vill man enbart betona insikten i arbetsförhållanden men intepröva arvodets relation till lönerna på arbetsmarknaden i övrigt? Är man räddför den jämförelsen? Det är oroande om man söker använda tillsättandet av ensärskild kommitté för att föra bort debatten om riksdagsarvodena från debattenom lönerna i samhället i övrigt. Ett sådant förfaringssätt skapar misstro. Omnu en kommitté skall tillsättas för prövning av riksdagsarvodena, så måste ensådan prövning ske i det vidare sammanhang som vi har anfört i Ändring i ersättningsstadgan för ledamöter,m. Ändring i ersättningsstadgan för ledamöter,m. Jag yrkar bifall till motionen 2166. i (s): När jag lyssnade till vännen ,erinrade jag mig hur angelägen han alltid har varit att hålla kontakt medmänniskor utanför och hur gärna han har velat se på förhållandenamed egna ögon. Med de ökade krav som riksdagsarbetet ställer är det naturligtatt man önskar vidga riksdagsmännens möjligheter att följa och att med egna ögon studera olika förhållanden och träffa människorutanför . 1 det avseendet är för övrigt ett föredömeför oss alla. Men då får vi också vidta sådana ändringar att man lättare kan fådessa kontakter utanför . Det är därför som konstitutionsutskottethar tillstyrkt förslaget om flygresor. Vi har rätt att användaflyg tUl våra hemorter, men det bör också finnas möjligheter för oss att ifortsättningen flyga till andra platser för att där studera förhållanden som vipå grund av riksdagsarbetet vill lära känna eller där vi behöver träffamänniskor för att få del av deras synpunkter. Vad sedan gäller frågan om riksdagsledamöternas arvodentillstyrker att en opartisk kommitté tillsätts och attden får yttra sig om arvodena. I den situationen är det naturligt att vi frånliksdagens sida avstår från att ge till känna någon mening. Enligt minuppfattning vore det helt felaktigt att tillsätta en sådan kommitté ochsamtidigt skriva sådana direktiv att kommittén inte fick fria händer att yttrasig. Det är en annan sak att kommittén bör bestå av personer med insikter iriksdagsarbetet. Det vore ju meningslöst att tillsätta personer som inte kännertill arbetsförhållanden. Man bör som experter välja människor somhar möjligheter att bedöma förhållandena. Sedan blir det denna kommittés sakatt göra de jämförelser med lönerna på arbetsmarknaden i övrigt som kommitténfinner lämpliga. yrkade bifall till sin motion. Som han självanförde innebär motionen avslag på förvaltningsstyrelsens förslag, med detundantaget att man skall ta hänsyn till ersättarna för statsråd. Skullekammaren bifalla motion, innebär det att ersättaren förtalmannen inte kommer att få något arvode. Detsamma gäller de ersättare somträder in med anledning av frånvaro på på grund av exempelvissjukdom. Jag ber att få yrka bifall till utskottets hemställan. () kort genmäle: Jag nästan förstod att anförandet avutskottets talesman skulle bli kort och intetsägande. iTrollhättan vet att den kommitté som skall framlägga förslag kommer att följa,eller i varje fall inte gå under, de riktlinjer som har presterats och att detarvode som beslutas kommer att utgå fr. o. m. . Men det ärsmakligare att säga att man inte ger anvisningar. Här har man försökt skapa en bild av riksdagsarbetet somär felaktig. Man försöker ge intrycket att det är farligt att bli riksdagsman,därför att arbetsförhållandena är så osäkra. Just nu har vi en oljekris i vårtland. Vad har dearbetare som drabbas av inskränkningar och arbetsnedläggel-ser på grund av denför säkerhet? Och de grupperna har inga möjligheter att få sådana här förmåner. Lika väl som jag anser att grundlagen skall tolkas ochföljas genom , lika väl anser jag att inte skall överiåtakänsliga frågor åt organ utanför . Jämväl i sådana frågor är riksdagensjälv tvingad att ta ställning, även om jag vet att förmånerna skulle bli vidastörre om man överlät åt ett lämpligt organ utanför att göra uppförslag i sammanhanget. Ändring i ersättningsstadgan för ledamöter,m. i (vpk) kort genmäle: Efter utskottets talesmans inlägg är jag intemer övertygad om att kommittén skall företa sina överväganden oberoende ochutan direktiv av , som det heter i skrivningen. I botten ligger detursprungliga förslaget att med hänvisning till ökad arbetsbelastning höjaarvodet det förslag som vpk avvisat och kravet attifrågavarande personer skall ha god insikt i arbetsförhållanden. Mennär frågan vidgas till att också gälla en jämförelse med andra löntagargrupper,vill inte utskottet vara med längre. Riksdagsledamöters ovilja att ställa det egna arvodet irelation till andra gruppers inkomster rimmar Ula med allt fagert tal omutjämning och jämlikhet. Det finns säkert ledamöter i denna kammare som i deförestående avtalsförhandlingarna placerar sig på den sida som kommer att manaäven lågavlönade till återhållsamhet. Men bli inte förvånade om arbetarnafinner det mer befogat med återhållsamhet från grupper som har tre fyra gångerså höga inkomster som låginkomsttagarna! För övrigt anser jag, herr talman, attdet behövs ordentliga lönehöjningar för arbetare och tjänstemiin i dennaavtalsrörelse. i (s) kort genmäle: Jag hade inte föreställt mig att jag skullekunna övertyga vare sig eller i . De harsina fasta ståndpunkter. Dem hade de när de skrev sina motioner, och inlägg somgörs här i kammaren brukar inte göra att folk går ifrån sina motioner. Låt mig tillägga att jag, som säkerterinrar sig, har fört polemik mot olika talare som velat att underpågående utredningar skulle göra uttalanden - och därmed binda . Jagvill inte heller att före tillsättande av en utredning skall skrivasådana direktiv att de som skall yttra sig blir bundna.