prot · FW09101 · 1973-12-31 00:00:00 — Reservanterna upprepar att förutsättningen för attmänniskorna i olika regioner skall fä likvärdiga möjligheter tillsysselsättning osv, är att "strävandena inriktas på en sä långt möjligtdecentraliserad bebyggelse". Skall det tolkas sä att den ekonomiskaföreningsrörelsen nu när man träffar sina avgöranden skaUdecentralisera mera, skall man gå tillbaka till bygdemejerierna igen? Det skulle ju bli konsekvensenav ett fullföljande av tankegång. Och visst kan man göra det. Detskulle säkert fungera. Men det skulle kosta mycket pengar. Det bhr en dyr sakför jordbrukarna, om man på det sättet avstår från de effektivitetsvinster somvunnits genom att rnan tillvaratagit fördelarna med den industriella processen. Jag tror att nu fär försöka uttrycka dennatankegång litet bättre än vad i , och herrGustafsson i har gjort i sin reservation, ty de har misslyckats kapitaltmed att för svenska folket beskriva vad som är hnje iregionalpolitiken, I reservationen I åberopas också beslut omkommunreformen 1962, Jag hade ett minne av att inte var så särskiltförtjust i den reform vi då genomförde, och därför gick jag tillbaka tillhandlingarna. Jag fann också att liksom försökteskapa ett slags motsatsförhållande rneUan tätort och landsbygd. anslötsig inte till tanken att skapa näringsgeografiskt sammanhållna enheter i de nyakommunerna. Man underkände helt enkelt detta som den allmänna riktpunkten ochsade att frågan är långt mer komplicerad än sä. Man talade bl, a, omkommunikationer, bygdegemenskap och mycket annat. Men egentligen var det precissamma debatt 1962 som den vi för , när vi andra försöker se helheten,samverkan mellan tätort och landsbygd, men där fortfarande stårkvar i föreställningen att det gäller att speciellt bevakalandsbygdsbefolkningens intressen i motsättning mot andra grupper. Det ser centerpartietsom den primära uppgiften i sammanhanget. gör också gällande att vi på ett ensidigt sättskulle ha satsat på primära centra, I reservationen säger man att enkoncentration till primära centra var avsedd i riksdagsbeslutet. Det är entanke som man själv för in. Den som granskar beslut frän i fjolhöstas skall finna att det inte ges något speciellt förord för primära centra.De skall fylla sin funktion i regionen, men det är Inte sagt att vi skall geden typen av orter någon speciell favör. Man säger detta är med i reservationen också att detinte behövs några centrala pekpinnar för stödverksamheten. När det gällertillkomsten av arkitektkontor och en rad andra serviceorgan, har vi sagt detta har vi sett som ganska naturligt - att det förmodligen kommer att bli iprimära och regionala centra som det får betydelse. Detta uppfattas som encentral pekpinne. Men det är väl självklart att det kommer att bli på detsättet; vi finner inte någon sådan verksamhet ute på den rena landsbygdeneller i de verkligt små samhällena. Det ligger i sakens natur att sådana organkommer att vara lokaliserade till de orter där man har ett visst underlag föratt driva sin verksamhet. Vi har sagt - och detta vill jag gärna upprepa - att viinte vill spela ut de olika ortstypema mot varandra. Vi menar tvärtom att dethär gäller att utveckla näringslivet också i kommuncentra och på andra orter.Om vi ser tillbaka på den verksamhet som drivits , finnervi att det inte förekommit någon koncentration med lokaliseringsstöd tillprimära centra. Jag har räknat ut hur det stöd som givits , dä vibörjade, och fram tUl utgången av 1972 utfallit på de olika ortstyperna i Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Den regionalpoUtiska stödverksamheten m. m. de fyra nordligaste länen, , , ochVästernorrlands län. Hur har dä bidrag och lån fördelats till olika ortstyper?Till primära centra i dessa fyra län har det givits i bidrag belopp sommotsvarar per invånare. När det gäller regionala centra kommerbidraget upp i . När det gäller kommuncentra kommer bidraget upp i346 kronor. Det är alltså i verkligheten så att denna form av stöd i störreutsträckning gått till de små orterna än tUl de större orterna. Bilden blirkanske något annorlunda om vi lägger tiU lånen. Då fär vi totalt för lån ochbidrag per invånare i primära centra, I i regionalacentra, per invånare i kommuncentra. Det finns således ingenanledning att säga att vi hittUls har missgynnat de mindre orterna istödverksamheten. Dessa uppgifter ger helt enkelt belägg för motsatsen. Jag skall i detta sammanhang också passa på att ta upp denfråga som ställde till mig. Jag är litet förvånad över att haninte utnyttjat den tid som gått sedan vi debatterade i till att sätta sigin i hur en departementschef skall expediera beslut. nu en fräga till mig, och jag skall därför försöka upplysa honom om hurdet förhäller sig. Egentligen skulle själv kunna läsa sig tilldetta. Om han slår upp s. 28 i inrikesutskottets betänkande , som förövrigt också har nr 28, kan han där se att vad som angivits i kungörelsen ståri god överensstämmelse med vad beslutat. Befolkningsramarna för länet har utformats med ett högreoch ett lägre tal. Det är visserligen riktigt att inrikesutskottet i sittbetänkande över det regionalpolitiska handlingsprogrammet ansåg det önskvärtatt planering och ambitioner i skogslänen primärt inriktades på de högre taleni planeringsramarna, men det konstaterandet görs i ett sammanhang där centernsbefolkningsramar fär betyget orealistiska. Det står i samma mening. Utskottetskriver längre ned, vid sammanfattningen av resonemanget kring dessa motioner: "Sammantaget finner utskottet att de i propositionenförordade befolkningsramarna ger uttryck för en med hänsyn till osäkerheten iden framtida utvecklingen nödvändig flexibUitet och en efter tillgängligaresurser avpassad planeringsnivå. Utskottet tillstyrker därför de i propositionenförordade befolkningsramarna." Så gär jag till utskottets yrkande under punkten 4 i dettabetänkande. Vad står det där? Jo, att utskottet hemställer att riksdagenbeslutar anta de föreslagna befolkningsramarna och avslå motionen som herrFälldin har åberopat. Var och en måste ändå veta att jag inte kan sitta ochanalysera vad som kan stå skrivet och godtyckligt bilda mig en egenuppfattning, utan jag har självfallet att expediera de beslut fattat dvs. just det som jag här återgivit. Det borde Inte vara svårigheter för herrFälldin att förstå det. Det vore bättre att säga: Jag blev missledd, jag lästeinte allt, jag tog fel när jag kastade ut beskyllningen i . ~ Denbeskyllningen drabbar naturligtvis inte bara mig utan också mina medarbetaresom har att utforma förslagen. Jag läser självfallet vad som beslutas, men detär andra som häller i det hela och ser till att besluten expedieras. Men i stället för att erkänna sitt misstag fortsätter herrFälldin att göra gäUande att jag skulle ha begått ett fel. Det är bra atten sädan fråga tas upp här i , för här sitter ändå människor som påett riktigt sätt kan bedöma det hela. Jag sade i debatten: Om jag har begåttett fel kommer väl att påtala det. Men det var intenödvändigt att skulle göra det. Jag tycker pä sitt sätt att det här är en viktig fräga. Omherr FäUdin spekulerar i att bli statsminister är det mycket viktigt atthan gör klart för sig hur arbetar och vad beslutar. Det ären nödvändig förutsättning för att fylla det ämbetet. Med det jag nu anfört kan jag ge tillfälleatt säga att han kom in pä fel spår i den här debatten, och jag antar att sakenkan anses vara utagerad därmed. Då kanske också de tidningar som fortfarandeskriver om detta och anser att jag har begått ett fel kan rätta till det iefterhand. Jag vUl bemöta ytterligare talare som gjort inlägg idebatten. ställde en rad frågor tUl mig och visade en underbar förmågaatt liksom gå vid sidan om det vi diskuterar, de punkter i betänkandet som vihar att ta ställning tiU. ville att jag skulle säga någonting om hur detgår om man fördubblar arbetsgivaravgiften. Han knöt an till den aktuelladebatten: om det skulle vara en fördel att i arbetsgivaravgift betala en del avde pengar som eljest skulle ha betalats ut i lön. Det är en fräga som hardiskuterats - och kommer att diskuteras, antar jag i andra sammanhang. Mendet spörsmålet har ingenting med det nu aktuella ärendet att göra. Om företagetbetalar en viss summa i lön eller betalar samma summa i arbetsgivaravgiftspelar ingen roll i detta hänseende. Det rubbar ju inte någonting här utanligger helt utanför, varför det inte finns någon anledning att dra in det i denhär debatten. Sedan frågade , om jag vore beredd att säga attvi skall komma tillbaka och föreslå förlängning av sysselsättningsstödet ellervidta andra åtgärder, ifall de subventioner som gäller på olika sätt inomstödområdet visar sig vara otillräckliga. Eller också, menade han, kunde jagväl ge det beskedet, att vi skall fortsätta med att sänka taxorna. Ja, men detligger ju också utanför den diskussion som vi för här ; nu har vi att taställning tUl de föreliggande förslagen. Därför tror jag att kammaren hållermig räkning för om jag inte tar upp tiden med att gä in i en debatt som ändåmåste kännetecknas av så många ovissa faktorer som den nu harinbjudit till. Jag avstår således frän det. sade inledningsvis att det var principiellautgångspunkter som skiljde frän socialdeniokratema i de härfrågorna. Han kunde naturligtvis då lika gärna såsom exempel ha valt attUlustrera klyftan mellan och moderata samlingspartiet just i denhär frågan, eftersom det som han tog upp som exempel här inte kan bli någotabsolut särskiljande. - Jo, möjligen detta som knöt an till när hanåberopade statsministerns uttalande om att många människor känner oro inför denutveckling som pågår där arbetsmarknadskrafterna får lov att husera alltförfritt. Jag tror att statsministern har bedömt läget alldeles riktigt. Mängamänniskor kräver att samhället på ett helt Den regionalpolitiska stödverksamheten m.m. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. rn. annat sättaktivt skall engagera sig i näringspolitiken och styra utvecklingen. Därförtror jag att det åberopade uttalandet av statsministern mycket väl kaniUustrera de motsättningar - om vi nu skall tala om sådana - som kvarstår meUanoss och . Pä den här punkten har vi socialdemokrater den bestämdauppfattningen att det måste bh en utveckling där samhället, dvs. regering ochriksdag, fär ökat inflytande i dessa frågor. Jag vill gärna knyta an tUl vad säger när hantalar om nödvändigheten av att man tar intryck av vad företagen säger i dessasammanhang. Då vUl jag nämna att det i arbetsmarknadsverket finnsrepresentanter för näringslivet bäde företagare och anställda. De sitterockså med i lokaliseringsdelegationen och har där möjlighet att ta ställningtUl de enskUda konkreta exemplen. Jag ser det som en stor fördel när det gällerbedömning av lokaliseringsärenden att vi på detta sätt kan fä synpunkter frånolika håll. föredrog att ge en beskrivning överbefolkningsutvecklingen. Jag tror att det var nyttigt att denna beskrivninggavs. Vi har exempelvis i haft en positiv befolkningsutvecklinglångt in . och vidare framåt fortsatte befolkningsökningen.Man hade där sluppit den stora nedgång som drabbade vissa län i södra ochmeUersta och årtiondena därefter.Norrbotten hade ständigt haft en positiv utveckling. Därför har vi, med hänsyntill att omställningsprocessen inom skogs- och jordbruk kommit senare iNorrland, under senare är speciellt fått uppmärksamheten inriktad på detta.Herr beskrivning på denna punkt hade jag i och för sig inte någontingatt invända mot. Efter att ha sagt detta, herr talman, skall jag kanskeinte längre ta kammarens tid i anspråk. Jag har knutit några synpunkter till endel av de inlägg som gjorts här. och jag har ju förut hafttillfälle att diskutera detta. Jag tror att det på sitt sätt är välgörande medherr inlägg, därför att han drar ut konsekvenserna av sitt sätt atttänka och förordar mycket långtgående åtgärder. Jag vUl betona att vad vi skallha är ett handlingsprogram som står i överensstämmelse med de faktiskamöjligheter vi har att stimulera utvecklingen i vårt samhäUe, där beslutenkommer fram genom en fri debatt. Våra åtgärder mäste stå i överensstämmelse medhela vårt politiska system. Därför kan naturligtvis det program som vi nudiskuterar inte tiUfredsställa . Jag tycker att vi har ett gott underlag för värt fortsattaregionalpolitiska arbete. Det är också glädjande att kunna konstatera attuppslutningen har blivit så stor kring de här förslagen som den bhvit. Detfinns delade meningar men mest i fräga om detaljer. har försöktatt göra suddiga skrivningar som skulle ge intryck av att man hade nägotalldeles speciellt att föra fram, men det har, menar jag, inte konkretiserats. Varken behoven eller ambitionerna att förbättramänniskornas livsviU-kor är givna en gång för aUa. Vi fär räkna medförändringar inom olika sektorer av samhället och näringslivet. Sä mycket ärdock klart att insikten om samhällets ansvar för att människorna skall skyddasfrän de omställningar som pågår i samhället och om att samhällets ansvar därskall vidgas har vuxit sig aUt starkare. Vid årets riksdag har regeringen fört fram en rad reformersom ger människorna större trygghet i arbetslivet och ett ökat mått av medinflytandepå ohka områden. De regionalpolitiska insatser som föreslås ingår iprogrammet för att skapa ett större mått av jämlikhet i levnadsbetingelsernaför människorna, I princip vill ni som tiUhör det borgerliga lägret attsamhället skall begränsa sina insatser. Marknadskrafterna skall fungera sälångt som möjligt. Men det är intressant att konstatera att förnuftet ändå görsig gäUande och att även och accepterar samhäUetsansvar och ledning för den regionala utvecklingen i landet, vilket framgår avanslutningen till denna proposition. Den regionalpoUtiska stödverksamheten m. m. () kort genmäle: Jag tycker att inrikesministern visar enonödig känslighet när han säger att det förhällandet att propositionen kom attfå denna utformning med befolkningsramar för de olika länen som planeringsunderlaginte var någon efterapning av riksplan. Jag har bevisligen inte sagtdet. Jag bara noterade att den kritik mot den tekniken som östes över osstystnade när man fann att regeringen valde samma metod. Jag har inte beskyllter för någon efterapning - jag bara noterade att så reagerade alla. Det förslag som regeringen nu lägger fram skulle inte varanågonting heroiskt, och man gjorde inte anspråk på det, sade inrikesministern.Ä ja, nog är det väl något åt det håUet! På s. 119 i propositionen 50 sägermrikesministern; "Vad jag nu har förordat innebär att statsmakternaunder fem är satsar mer än dubbelt så mycket pä regionalpolitiskt stöd somunder innevarande treårsperiod." Det får väl ändå tas som ett försök att uppförstora detstödet? Jag har -visat att det rör sig om inte fuUt iökning. Jämfört med vad som gällt är det inte mycket att talaom. Det är mot den bakgrunden våra ramar skall ses med forfemårsperioden. Får man fram pengarna finns projekten. Jag har erfarenhetfrån den tid jag satt i lokahseringsdelegationen i . Vifick skjuta på behandhngen av ärenden därför att det inte fanns medel anvisade.Vi fick ibland'ta beslut under förutsättning att regering och riksdag skullekomma att bevilja medel. Vi fick ta beslut och ange att pengarna fick räknas avpå ett kommande budgetårs anslag. Beträffande detta att man från regeringens sida inteskulle ha satt sig emot att mindre orter fick stöd vill jag fråga: Hur var detnär det gällde Mjödvattnet? Jag var reservant i lokaliseringsdelegationen närarbetsmarknadsstyrelsen behandlade det strax utanförMjödvattnet och menade att det förhållandet att företaget låg en bit utanförSkellefteå inte borde diskvalificera företaget. Såvitt jag vet avsloginrikesministem den framställningen. Företaget har levt vidare; det har försöktkämpa på egen hand och såvitt jag vet lever det än . Där finns alltså ettexempel pä att ett företag fick avslag på grund av att det var lokaliseratutanför en tätort. 6 protokoll 1973. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. När inrikesministern vUl reducera kritiken motflyttningspohtiken väljer han listigt nog ett lågkonjunkturår, när efterfråganpå arbetskraft från dessa områden inte var så stor att man beställde folk frånskogslänen. Sedan räknar han ihop beredskapsarbeten och alla möjligastimulansåtgärder och kommer fram tUl dessa stora tal. Låt mig fråga: Finns detnågonting att invända mot min beskrivning, som avser tiden frånbudgetärsskiftet 1964/65 och fram till , att i stort sett lika stora pengarhar betalats ut i flyttningsstöd som i direkt lokaliseringsbidrag? Detförhåller sig ju på det viset. Vi går inte ut för att hindra flyttning. Vi är fullt pädet klara med att människor i eget intresse flyttar själva, spontant, för attgöra nya erfarenheter - det är självklart. Men vad vi opponerar mot är attdenna flyttning skaU bekostas och stimuleras av statsmakterna. Jag harverkligen Svårt att förstå att inrikesministern sätter en sådan ära i att fäbetala detta åt industrin och åt de arbetsgivare som väljer att bygga ut ikoncentrationsområdena. Varför sätter inrikesministem en ära i att medstatsmedel betala det? Varför inte låta dem betala det själva? Visst skall vi ha valfrihet, men valfriheten skall ocksåinnebära valmöjligheter, skapade genom regionalpohtik som ger sysselsättning iolUca delar av landet. Inrikesministern undrar vad vi menar med "så långtmöjligt decentraliserad bebyggelse". Vi menar precis vad som står imotionen och reservationen. Låt .mig ta ett exempel. Får inträffade deti min egen hembygd att en person vUle bygga om ett bostadshus. Han gjorde enansökan. Ärendet skickades till lantbruksnämnden, som konstaterade att detbostadshuset inte behövdes för jordbrukets skull. Nej, det skulle inte hellerbyggas fördenskull. Det var ingen jordbruksarbetare eller skogsarbetare somskulle bo där; det var en vägarbetare. Då sade man alltså nej. Hade det bUvitdyrare för samhället att ha den byn fungerande för att det hade bottytterligare en familj där? Det är ett exempel pä vad vi menar med "sålångt möjligt decentraliserat samhälle". Tiden förbjuder mig att ta upp statsrådets funderingar omverkan av storskifte och laga skifte någonstans nere i . Det kanske vi fårklara Ut någon annan gäng. Inte heller hinner jag ta upp det där om trovärdigheten.Det viktiga är inte att vi fär statsrådet att tro pä vår politik. Vad viupplever som tUlfredsställande är att människorna tror pä den. TiU sist påståendet att jag inte skulle ha lästhandlingarna. Jag tar inte upp en formell tvist, för den formella sidan klararKU. Jag tänker därför inte heUer kommentera detta att departementschefen skyUerpå sina medarbetare. Centermotionen avslogs det är alldeles riktigt och detbeklagar jag i och för sig - men det viktigaste är att utskottet i anslutningtill en folkpartimotion skrivit det som statsrådet läste upp: att utskottetanser det önskvärt att planering och ambitioner i skogslänen primärt inriktaspå de högre talen i planeringsramama. När det aktueUa programmet sändes från , herrinrikesminister, sade flickan som medverkade: följde alltsåregeringens förslag men beslöt i enlighet med en folkpartimotion att man skulleinrikta sig på de högre alternativen i regeringens förslag när det gälldebefolkningen i skogslänen.Inrikesministern opponerade inte mot detta. Jag anser det vara fel att uttalande intekommer tUl uttryck i instmktionen. () kort genmäle: Vi har, herr inrikesminister, frånfolkpartiets sida kritiserat en rad inslag i det regeringen föreslog 1965,inslag präglade av stor dirigeringslusta. En del av den kritiken har gjortverkhg nytta det konstaterade vi . Men låt det stanna vid detförflutna. Herr inrikesministern säger att i haren arbetsgrupp bl. a. sysslat med att studera utländska erfarenheter. Då manvet det, blir min fråga mycket mer berättigad: Varför tar inrikesministern inteupp detta i det förslag han lägger på bord? Var det inte så passvärdefuUt material att en diskussion i departementschefens anförande ipropositionen skulle kunna vara någonting för att ta del av? Tydligeninte men då är det inte heller så mycket att åberopa. Det som inrikesministern sade om löneskatten var mycketintressant. Jag trodde nästan att jag inte hörde rätt. Han sade att vi kommeratt diskutera det senare, så vi skall inte beröra det . Han vUl ändå göragäUande att en fördubblad löneskatt inte skulle påverka regionalpohtiken. HerrHolmqvist säger att det inte har någon betydelse för sysselsättningen om det ärlön eller skatt somutbetalas. Då var ju hela motiveringen meningslös när manföreslog en löneskatt som skulle dämpa den för stora efterfrågan päarbetskraft. Jag tycker att regeringen får försöka håUa någon ordning på sinaegna argument. i hade kanske rätt - enligtsocialdemokratisk syn - när han sade att en sänkt löneskatt skapar ökadarbetslöshet. Att detta inte skulle spela någon roll i en regionalpolitiskdebatt, som försöker lura kammarens ledamöter tiU, är ganskafantastiskt. i sade en intressant sak som belyserherr situation, nämligen att utslagning av ett par hundra tusensmåföretagare har ägt rum enligt en obönhörlig ekonomisk lag. Hanapplåderade resultatet av denna lag. Det är klart att detta bl. a. beror på denpolitik som den socialdemokratiska regeringen fört. Pä den punkten var herrSvensson finkänslig och gjorde inget påpekande. Det är av intresse för medborgarna att påvisa, som jaggjorde, att det endast är med kommunisternas hjälp som kan säganej tUl alla de förslag som vi frän oppositionens sida har lagt fram för atthjälpa andra företag än de stora att få bättre sysselsättning i ochskogslänen. säger inte ett ord om det, och jag kan förstå attdet är besvärande, men tro inte att en tystnad från regeringsbänken innebär attvi inte kommer att upplysa folket om detta. Läget är ju sådant att ni klaradeer i den näringspolitiska debatten och ni klarar er nu bara medkommunisternas hjälp. Att kommunisterna inte tycker om andra företag än destora, det vet vi. Men detta är ju i enlighet med er ideologi, så bli intestött för att jag påpekar det. Jag konstaterar bara faktum. Det var också mycket intressant att fä höra att det,enligt , fanns andra saker som man inte fär ta upp i enregionalpolitisk debatt. Jag påpekade t. ex. att det för företagsamheten ärväsentligt vilken allmän Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Den regionalpoUtiska stödverksamheten m. m. näringspolitikman för, vilken transportpolitik, taxepolitik. Men sade att viinte skulle diskutera det här. Han tror att regionalpolitik det är det hansysslar med. De andra statsråden spelar en underordnad roll. 1 varje fall fårman inte tala om de delarna av politiken i det här sammanhanget. Det är denna socialdemokratiska enögdhet som har varitolyckan med regionalpolitiken under mänga är. Man har icke haft förmågan att seatt det mäste vara ett samspel mellan olika krafter, och när vi nu har enordentlig regionalpolitisk debatt här säger man t. o. m.: Låt oss inte ta indetta i bUden! En representant för företagarföreningarna sade häromdagenmed uppgivenhet i sin röst: Det blir fler och fler kommuner som konkurrerar omfärre och färre företag. Hur skall vi lyckas skapa bättre förutsättningar, såatt han slipper uppleva situationen pä det sättet? Jo, som vi har sagt år fränår måste det ske en samordning av de olUca åtgärderna. Att regeringens talesmanlen regionalpolitisk debatt inte kan se hur nödvändigt det är att sammanfoga deolika bitarna av vär pohtik är ganska förfärande. Och det gör ju att manställer sig litet undrande till om det var en verkligt stabil kursändring somregeringen var med om . Det kan hända att man återgår till en politik sominnebär att man gör htet grand utan sammanhang och sedan får man se. Det ärsamordning som behövs. Det räcker inte enbart med . HerrBOHMAN (m) kort genmäle: