prot · FW09158 · 1973-12-31 00:00:00 — Den militära underrättelsetjänsten m. m. § 1 Justerades protokollen för den 6 innevarande månad. § 2 Den militära underrättelsetjänsten m. m. Föredrogs försvarsutskottetsbetänkande nr 25 angående den militära underrättelsetjänsten m. m, I detta betänkande hade försvarsutskottetutnyttjat sin initiativrätt till att lämna redovisning och vissaförslag med anledning av vad utskottet inhämtat genom sin granskning av denmihtära underrättelsetjänsten. I en sammanfattning yttrade utskottet bl. a. följande:"Utskottet slår därefter fast att vårt land så länge det viU upprätthållaett meningsfullt försvar behöver såväl en underrättelsetjänst som ensäkerhetstjänst. När det gäller underrättelsetjänsten anser utskottet attSverige utöver diplomatisk rapportering samt forskning, signalspaning ochsammanställning av information ur öppna källor behöver en särskildunderrättelseorganisation för aktiv inhämtning, av det slag som försvarsstabenssärskilda byrå ("IB") representerar. Vårt land kan inte ta de mycketstora risker och kostnader som det skulle medföra att avstå från denna del avunderrättelsetiänsten. Till detta konstaterande knyter utskottet övervägandenom vilka allmänna krav som måste ställas på den särskildaunderrättelseorganisationen. Dessa krav formulerar utskottet på följande sätt: Verksamhetenskall avse underrättelser av betydelse för rikets yttre säkerhet. OrganisationenskaU vara en del av vårt demokratiska samhälle och verksamhetens inriktningskall stå under löpande kontroll av statsmakterna. Verksamhet inomSverige får inte stå i strid med landets lagar och inte vara inriktad påuppgifter som ankommer på poUsen. Verksamhetenskall vara effektiv och bedrivas under omdömesgill ledning. Avslutningsvis anser utskottetbeträffande den hemliga underrättelsetjänsten i fortsättningen att de frågorsom utskottet har berört bör bli föremål för ett fördjupat studium. Formernaför sådana överväganden bör beslutas av regeringen." Den miUtära underrättelsetjänsten m. m. att riksdagengodkände de allmänna krav på den särskilda organisationen för inhämtning avunderrättelser som utskottet angett, att riksdagensom sin mening gav Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört om den hemligaunderrättelsetiänsten i fortsättningen. I ett särskilt yttrande hade herrarPetersson i Gäddvik (m) och herr tredje vice talmannen () bl. a. anförtatt åt en särskild juristkommission borde anförtros att granska den hemligaunderrättelsetjänstens verksamhet inom landet samt att utredahändelseutvecklingen . i Gäddvik (m): tog påsig att göra en särskild granskning av den mUitära underrättelsetjänsten.Skälet var att den s. k. IB-debaften hade rest många frågetecken, av vilkaflera men inte alla gällde utskottets ansvarsområde. Vi har på de förstasidorna i betänkandet angivit de frågor som debatten i huvudsak har kretsatkring och pekat på de sex frågor som vi har ansett falla inomförsvarsutskottefs kompetensområde. Arbetet blev en sorts underrättelseverksamhet, och detpassar bra att beskriva arbetet i sådana termer. Utskottet hade att inhämta,samla och värdera informationer om underrättelsetjänsten, och det blev ganskasnart klart att det också fanns anledning att delge vissa resultatoch förslag. Som framgår av avsnittet "Arbetets bedrivande" ivårt betänkande har det varit en mycket intensiv arbetsperiod. Vi har haft 11utskottssammanträden med 11 utskottsutfrågningar. Därtill har det förstärktapresidiet haft 13 sammanträden och i samband med dessa har en rad personerhörts. Medlemmar av utskottet har gjort studiebesök på ochförsvarsstabens säkerhetsavdelning samt hos försvarsstabens särskilda byrå,främst för att granska befintliga register. Utskottets jurister, kanslichefStyrbjörn Lindow och hovrättslagman , har på utskottetsuppdrag hört ett stort antal personer. Dessa förhör har sedan rapporterats tillutskottet. Utskottet har också haft att gå igenom en hel del skriftligtmaterial av betydelse för granskningen. Jag vill särskilt framhålla att det inte har rests någrahinder när det gällt att tillhandahälla utskottet underlag för dess granskning. Det framgår av betänkandet hur den inhämtande verksamhetengick till. Det gällde att snabbt få informationer inom betydelsefulla frågekomplex,helst också informationer i samma avseende från olika håll, så att man kundegöra jämförelser och i vissa fall ställa kompletterande frågor till olikauppgiftslämnare. blev det nödvändigt att göra prioriteringar för atthinna inhämta så mycket som möjligt på områden där underlaget behövdekompletteras. Prioriteringar gjorde att utskottet inte hann med attdjupgranska verksamheten , dvs. före det gränsdragningen är 1969skedde mellan polisen och den militära underrättelsetjänsten. En sådan granskning måste vara mycket tidskrävande. Mankan naturligtvis diskutera hur mycket man bör utreda av det som varit.Inrikesavdelningen inom särskilda byrån upphörde ju i och med att säkerhetspolisenövertog inrikesavdelningens uppgifter. Tyyärr kvarstår efter de sista förhören som utskottetssekreterare höll och sedan rapporterade till utskottet, återgivna ibetänkandet, enligt och mitt bedömande en viss oklarhet i fråga omkontakt mellan särskilda byråns personal och socialdemokratiska partiet. Vi hardock icke anledning tro annat än aft fortsatt utredning skapar full klarhetäven i denna del. EnUgt vår mening finns det också anledning titta på omrutinen i säkerhetsärendenas handläggning följts av regeringen och om mtinernaär ändamålsenliga. När vi inte lyckades få in skrivningen om detta ibetänkandet avgav vi det särskilda yttrande som åtföljer betänkandet. Under arbetet med att värdera materialet stod det klartatt utskottet inte borde slå fast att den eller den påstådda gärningen ägt rumeller inte hade ägt rum. Sådana påståenden är eller kan bli föremål förbehandhng av rätfsvårdande organ, och det vore olyckligt om uttalanden avriksdagen skulle påverka sådan behandhng i laga ordning. All den information som försvarsutskottet hämtade inutnyttjades i stället som underlag för bedömning av vissa centrala frågor,centrala för och centrala för debatten. Efter detta, herr talman skall jag säga något om vadförsvarsutskottet - enhälligt - har kommit fram fill. Vi har funnit att vårt land behöver både enunderrättelsetiänst och en säkerhetstjänst så länge vi vill ha ett meningsfulltförsvar. Vi har också funnit att i underrättelsetjänsten måste ingå en särskildorganisation för aktiv inhämtning av det slag som försvarsstabens särskildabyrå representerar. Vi har formulerat några allmänna krav som vi tycker måste ställa på en sådan verksamhet. Vi har gått igenom de kontakter medandra länders underrättelseorganisationer som finns och vi har konstaterat attunderrättelsetjänsten inte bedrivs på ett sätt som strider mot vår alliansfriautrikespohfik. Vi har också kunnat konstatera att det inte finns någon hemligbudget för särskilda byrån, dvs. att den militära underrättelsetjänsten endastarbetat med pengar som har anvisats av riksdag och regering på vanligt sätt. Vi har särskilt noga, för tiden , gått igenom deallvarliga påståenden som gjorts om att den hemliga underrättelsetjänsten pånågot sätt har bedrivit partipolitik för socialdemokratiska partiets räkning.Vi har inte funnit något stöd för de påståendena. För tiden är visäkra på att det inte har skett, för tiden har vår granskning integett något stöd för sådana påståenden, men vi har inte heller kunnat bedrivagranskningen så ingående att alla påståenden i sådan riktning kunnatkategoriskt vederläggas. När det gäller gränsdragningen mellan polisen ochden militära underrättelsetjänsten så tilldrar sig ju en viss person, GunnarEkberg, särskilt intresse. De uppgifter som särskilda byrån fick in från honomlämnades vidare till polisen. Vi har hört rikspolischefen i den Den militära underrättelsetjänsten m. m. Den militära underrättelsetjänsten m. m. här delenoch vi har bett om en sammanfattning av vad polisen har fått ut av uppgifterna.Den sammanfattningen finns med som bUaga till betänkandet. Självfallet tarutskottet inte på sig att garantera att i varje avseende harvärderat uppgifterna på rätt sätt. Däremot anser vi att inte haranledning att räkna med annat än att det som står i bilaga 3 som utskottethar fått av rikspoUssfyrelsen och som belyser uppgifternas art i alltväsentligt är korrekt. När det sedan gäller registren hos rikspohsstyrelsen ochförsvarsstabens säkerhetsavdelning och hos särskilda byrån så har utskottetkunnat konstatera att registren infe har karaktären av åsiktsregisfer. Det har varit naturligt för utskottet att utnyttja all deninformation man har fått vid granskningen till att fundera över om det finnsbehov av några åtgärder. Det anser vi. I ett särskilt avsnitt i betänkandetbehandlas den hemUga underrättelsetjänsten i fortsättningen, och i denna delgör utskottet ett drygt I O-tal påpekanden aft beaktas i den framtidaverksamheten. Utgångspunkten var de allmänna krav som utskottet ansåg bordeställas på en verksamhet av det slag som försvarsstabens särskilda byrå svararför. Vi fann då till en början att det krävs en fastare inriktning avverksamheten. Självfallet måste det ansvariga statsrådet kunna ge muntligadirektiv för verksamheten, men viktiga föreskrifter av regeringen, sådana somt. ex. gavs 1969 om gränsdragningen mot pohsens verksamhetsområde, bör enligtmin mening meddelas skriftligen. En instruktion för verksamheten, liknande denhemliga instruktion som finns för , borde varamotiverad. När det gäller sekretessen har utskottet kommit med en radsynpunkter. Ätt har en underrättelseverksamhet av det här slaget ochvem som under ÖB är chef för den, det tycker vi måste vara känt ifortsättningen. Det finns nackdelar med en sekretess så djup som den vi harhaft här. Ä andra sidan gäller det enligt utskottets mening att verkligen slåvakt om den sekretess som måste finnas. Det är inte enbart fördelar med att haen öppen chef för den särskilda underrättelseverksamheten, men vi anser attfördelarna är större än nackdelarna. Utskottet pekar på en rad frågorbeträffande personalen och menar att förbättringar är motiverade avsekretesskäl, effektivitetsskäl, personalvårdsskäl m. m. Det gäller bl. a.rekrytering och utbildning och de medel som måste stå till förfogande när ettanställningsförhållande skall avvecklas. Den som känner sig illa behandlad närhon eller han lämnar en anställning vid särskilda byrån är nämUgen ensäkerhetsrisk och ett eftertraktat objekt för sådana som har intresse av afthindra den svenska underrättelseverksamheten. Personalfrågorna är alltså mycketviktiga. Frågan om insyn och kontroll är också mycket viktig. Ävenom det är angeläget att slå fast att det är regeringen som har det konstitutionellaansvaret för underrättelsetjänstens bedrivande, tycker många liksom jag attnågon form av parlamentarisk insyn är motiverad när det gällerunderrättelsetjänstens inriktning. Utskottet kan tänka sig ohka lösningar påden punkten. Närmast aktuellt var det för utskottet att ta sig en funderare påom en eventuell lekmannastyrelse för försvarsstaben bör ges sådana uppgifter. Utskottet lämnar också synpunkter beträffande medelsförvalfningenoch den ekonomiska kontrollen och går sedan in på försvarets engagemang i ÖstEkonomiska Byrån. Jag har hört frågan varför det inte också finns en VästEkonomisk Byrå, och svaret är lätt att ge. Det är så väldigt mycket lättare attfå informationer, sammanställningar och statistik beträffande de länder som haröppna samhällsskick att man inte har behövt en motsvarande organisation. Närden här stiftelsen kom till var det ett viktigt skäl att man ville underlättaoch förbättra vårt handelsutbyte österut. Öst Ekonomiska Byrån finns, och den skall naturligtvis vidbehov utnyttjas av försvaret lika väl som av andra statliga myndigheter och avnäringslivet. Den är ett fackorgan som inte ingår i det miUtära försvaret, denär inte i första hand ett försvarsintresse och den bör inte varaorganisatoriskt knuten till försvaret. Det har vi konstaterat i vårtbetänkande. Alla punkter som utskottet har redovisat närdet gäller den särskilda underrättelseavdelningen i fortsättningen bör enligtvår mening studeras mera ingående än det har varit möjligt för utskottet. Detär dock regeringens sak att bestämma hur det skall gå till. Utskottet hemställer att skah godkänna vissaallmänna krav på den hemUga underrättelsetjänsten och dessutom anmodaregeringen att titta närmare på de frågor som utskottet har aktualiserat iavsnittet om den hemhga underrättelsetiänsten i fortsättningen. Jag yrkar bifall till utskottets hemsfällan. Den militära underrättelsetjänsten m. m. i (s): Det är mindre otacksamt än det kan synas atthär och få gå in i den s. k. IB-debatten. ordförande, i Gäddvik,har presenterat utskottets betänkande så utförligt som kan önskas. Själva denfunktion som debatten gäller har inte ifrågasatts av någon som inser att vimåste grunda vår alliansfria utrikespolitik på ett försvar. Det är verkUgenmycket värdefullt att alla inser att ett värnphktsförsvar som vårt vilket isin tur är omistligt på grund av förhållandet mellan folkmängd, yta ochpolitisk ambition är otänkbart utan ett väl fungerande förvarningssystem. Av dessa anledningar att presentation ochgrundmotivering är avklarade är det överflödigt att ytterligare direkt läggaut texten om utskoftsbetänkandet och att understryka betydelsen av den försvarsfunktionsom det behandlar. Jag kan därför mera anknyta mina kommentarer till denallmänna debatt, som gäller IB-affären i lika hög grad som försvarsstabenssärskilda byrå. I det som i debatten kallas IB-affären har framskymtat attdenna är ett led i ett vidare sammanhang, och jag är böjd att i långa styckenhålla med dem som för sådana synpunkter till torgs. Vi lever i som är fylld av svårbemästrade problem.Det är inte lätt aft på de svårare politiska frågorna finna lösningar somtilltalar ett stort flertal medborgare. Tiden är som en följd därav fylld avoro. Många hyser ängslan för att förgången aristokrati och tynande plutokratiskall Den militära underrättelsetjänsten m. m. efterföljasav meritokrati i förening med byråkrati. Centralstyrning och korporafivism ärockså beteckningar som används vid beskrivning av skräckvisioner. Det finns allanledning att ta denna oro på allvar och att se upp med tendenser som kan ledautvecklingen i fruktad riktning. finns i tiden något annat som det också är allanledning att se upp med; något som jag skulle vilja beteckna som kringflytandefragment av en svensk McCarfhyism, än så länge utan en materialiserad JoeMcCarthy och utan bestämd inriktning. Företeelsen tar ofta form av ett elakthuggande mot dem som har att ombesörja samhällsfunktionerna. Av dem som haratt bära svåra samhällfunktioner tas utan förbarmande heder och ära. Också mot detta hot finns all anledning att varaobservant. Tyvärr är det inte alla gånger så lätt att veta vad som är vilket.Ärlig oro kan mötas med kallsinne om lyhördheten inte är tillräcklig, ochallmän destruktivitet kan omvänt ges för stort spelrum. I IB-affären har båda de tendenser som jag här försöktskissera och båda de mönster som jag senast antydde funnits med. En hel del reaktioner som utlösts av den s. k. IB-affärenhar förundrat och kanske skakat mig litet. Ätt en försvarsfunktion som denna,som tidigare bara omnämnts i allmänna ordalag, tett sig litet betänklig när dendragits fram i halvdager, kanske inte är så märkligt. Men den ringa tilltro,som kommit till uttryck på sina håll, fill politikers redbara vilja att klaraupp eventuella brister, har mUt sagt känts en aning påfrestande. Den allmännaatmosfär som omgett frågan och försvarsutskottets arbete med densamma har därförknappast kunnat upplevas som särskilt stimulerande. har vid sin granskning ändå försökt taett konstruktivt grepp på problemen genom att först granska den mihtäraunderrättelseverksamheten, särskilt dess hemhga del, och därvid pröva omuppställda krav har uppfyllts. Den uppfattning som anmälts omunderrättelsetjänsten har växt fram ur denna granskning. Det är väl i sak ett ganska belysande material som harlagts fram för bedömande, och även en hel del av rönen bakom dettakan måhända komma till nytta i den följande debatten. I föregående diskussionerhar tyvärr sakskäl vägt för lätt. Tro har fått väga tyngre än vetande. Fragmentav en allmän förtroendekris har kunnat slå rot i IB-affärens jordmån. Det är enhändelse som ser ut som en tanke att försvarsutskottets IB-betänkande lades påden svenska bord som danskarna gick till ett fördemokratin kritiskt nyval. Det genomförda granskningsarbetet har varit mycketlärorikt. Fråga är väl om inte en god del av grunden till eftersträvadförstärkt parlamentarisk kontroll lagts just genom den upplärning som harkommit ett inte ringa antal riksdagsmän rill del. Insikter har funnits äventidigare, men de har varit av allmännare natur. En ganska naturhg omständighet kom försvarsutskottetsledamöter att inledningsvis framstå som aningslöst omedvetna om vad som var pågång. När den första utlösande artikeln pubhcerades störtade sig naturUgtvismassmedia över mer eller mindre kända försvarspolitiker med frågor. Var det dåså egendomhgt om en och annan, som stod mitt uppe i andra problemoch i hastigheten inte var så klar över var sekretessgränsen gick, valde attsäga att "det här vet jag ingenting om"? Själv var jag i den tacksammare situationen att jag fickhöra "nyheten" jag satte mig på tåget och nåddes inte avnågra frågor förrän påföljande morgon. Jag tror därför att jag kunde ge de fretidningar som hörde av sig ett genomtänkt svar. Jag redogjorde för våraförsvarspolitiska förvarningsanordningar i form av det diplomatiska insamlandetav fakta, för övervakningen av kuster och luftrum genom radar ochradioavlyssning och sade att därutöver "ett antal människor" varverksamma med aft inhämta information på annat sätt. Två av tidningarna. Folketoch Arbetet, redovisade vad jag hade sagt. I den tredje kom jag in underrubriken "visste ingenting". Och visst var jag liksom de flestaovetande om beteckningen IB och vissa händelser som då påstods ha ägt rum, sårubriken "visste ingenting" var väl, om än hårt pressad, dock intehelt gripen ur luften. Den här frågan har lärt mig att även vi vardagspohtikensdagsverkskarlar måste hålla reda på rubrikorden, men den har också lärt migklarare inse aft samhällsinformationen har allvarliga brister. Uttalanden i denpåföljande debatten, även av personer med hög status, har i alldeles för storutsträckning byggt på felaktig information. Vi försvarspolitiker på utskottsnivå har kanske i vår iveratt rätta till de intryck av omedvetenhet som de första rubrikerna förmedladegett ett överdrivet intryck i motsatt riktning. Det har naturligtvis med dennafråga varit som med andra som ett utskott har att handlägga. Huvuddragenkänner man till men inte detaljerna. Ger försvarsutskottet, för att göra enjämförelse, grönt ljus för anskaffande av en ny luftvärnsrobot, betyder detinte att ledamöterna känner till allt om denna. Vad som har inhämtats är såpass goda informationer att robofens inlemmande i svenskt försvar kan bejakas. I IB-affärens höstfas kom partiledarna vid sinöverläggning fram till att försvarsutskottet var bäst skickat att genomlysaverksamheten. Det kanske kan verka förmätet av den som varit engagerad i dettaarbete att hävda det, men i sak hade de rätt, eftersom försvarsutskottet hadebakgrundsinformationen och kunde se frågan i sitt sammanhang. Kritiken motarrangemanget byggde på den begränsade tilltro till utskottets engagemang ifrågan som ursprungligen var orsakad av de missvisande uppgifter som jag härhar nämnt. har det som kallas IB-affären ytterligare en sida, sommånga funnit allra allvarligast. Det är allt som har samband med arresteringenav FiB/Kulturfrontjournalisterna och ingripandet mot deras arbetsplats. Dettaligger inte inom försvarsutskottets granskningsområde men kan inte heltförbigås i denna debatt. Uppenbart måste vara att det är otillåtet att avslöjaförsvarshemligheter som exempelvis den om vilka koder som vår radioavlyssningkan tolka. Aft avslöjandet ges allmän spridning genom publicering i en tidningkan inte få ge frisedel. Lika uppenbart måste vara att det fria ordet ochuppgiftslämnares okränkbarhet måste värnas. Vi måste ha en lagstiftning somförhindrar missbruk från de makters sida som har att vaka över lag och ordning. Den militära underrättelsetjänsten m. m. Den militära underrättelsetjänsten m. m. I detta avseende inleddes ju undersökningarinom . Inte minst tryckfrihetsaspekterna torde efterinledande utredning komma aft prövas i ett vidare sammanhang. Med stöd av minallmänna utredningserfarenhet har jag bhvit alltmera övertygad om att en endakommission, som hade haft att greppa såväl över underrättelseverksamheteninklusive kontrollen av denna som över rättsvårds- och tryckfrihetsaspekterna,hade varit en orimlig arbetsmetod. Omfånget skulle ha blivit för stort. Det ligger ett ganska hårt arbete bakom detutskottsbetänkande som är föremål för kammarens behandling. Naturligtvissaknar inte betänkandet brister, men jag bör vara den siste att angetidsbristen som orsak härtill, då jag som förslagsställare till den tillämpadearbetsordningen i hög grad är medansvarig för den arbetssituation som harförelegat. Vi har som inslag i försvarsutskottets arbete en metod som vi kallarför återkoppling. Den innebär att vi, i mån av tid, i efterhand tar upp ochgranskar saker som vi har tillstyrkt medel till. Vi ser med andra ordefter hur det har blivit med det som vi har behandlat. Självfalletskulle IB-affären med den uppmärksamhet som den har väckt ha blivit föremål försådan behandling också partiledarnas ställningstagande förutan. blev detfråga om mer än en vanUg återkoppling. När vi började vårt arbete under höstenvar det dock oklart om, hur och i vilken form utskottets rön skulle redovisas. Det började här och var insinueras att det nog inte allsskulle bli någon ordentlig redovisning i rimUg tid, utan att frågan skulleavfärdas i stillhet bakom stängda utskoftsdörrar. Det var då som jag föreslogoch fick gehör för aft utskottet skulle ta sikte på att få fram ett betänkandeunder detta år. Därmed var tidsramen och tidsbristen given. Jag beklagardenna tidsbrist bara i ett avseende. Tiden att granska och dra slutsatser avrikspohsstyrelsens öppna redogörelse för av förre IB-mannen frånvissa organisationer i inhämtade rön var för kort. I slutfasen av vårtarbete kände jag behov av tid för ytterligare en hearing med rikspolischefen.Nu var inte detta att tänka på. Vi hade helt enkelt aft avgöra om bilaganskulle med eller infe. Jag tvivlar inte ett ögonbUck på att det var rätt aft famed den. Den var en av avhemhgad rapport som det hade varitdjupt oriktigt att återförvisa till de dolda tingen. Däremot hade utskottets egen kommentar efter önskvärdytterligare påbyggd information kunnat göras fylligare. Därigenom skulle syftetmed publiceringen måhända ha framträtt klarare. Frågor som ställts om hur stordel av materialet som återspeglar verkligt allvarliga hot skulle då ha kunnatförebyggas. Ty det är ju inte alls det som det är fråga om. Polisen harsjälvfallet skyldighet att se upp med alla hotelser. Om sedan en hel del avhotelserna i hkhet med atfenfathot mot ledande politiker, för att ta ettjämförande exempel inte är allvarligt menade, så är detta naturligtvis barabra. Mot sättet att inhämta uppgifterna har utskottet anmältdistans genom att tala om innästling. särskilda yttrande vill jag helst intekommentera. Med all den stolthet jag kan uppbringa vill jag tillbakavisa varjeantydan om att detparti jag tiänar skulle ha utnyttjat försvarsstabens särskilda byrå på ettotillbörligt sätt, och däruti har jag ett fast stöd i utskottets bestämdaskrivningar, som har hämtat sin grund i vårt mycket bestämda förslag attutskottet skulle se ordentligt pä denna sak vid sin granskning. En synpunkt på utskottets engagemang i IB-frågan, utöverde redan nämnda, må avslutningsvis ges en kommentar. Det har framhåUits somolämpligt att försvarsutskottet skulle ha fått granska sina egna försummelser- som det har uttryckts.