prot · FW09147 · 1973-12-31 00:00:00 — 1973:2095 av ()och fröken () vari hemställts att uttalade att det bordevara möjligt att till de i motionen nämnda åtgärderna ta i anspråk medel frånreservationsanslaget Särskilda åtgärder på skolområdet. A. att med bifall till Kungl. Maj:ts förslag ochmotionen 1973:2085, moment B 2 i denna del, samt med avslag på motionerna 3 protokoll 1973. 1973:2086och 1973:2087, moment 10, godkände vad i propositionen anförts om riktlinjerför särskilt statsbidrag inom skolväsendet, B. att i anledning av motionen 1973:2095 somsin mening gav Kungl. Maj;t till känna vad utbildningsutskottet anfört om stimulans bidrag till personalvård för lärare, C. att med bifall till Kungl. Maj;ts förslagoch motionen 1973:2085, moment B 2 i denna del, samt med avslag på motionen 1973:2087, moment 9, till Särskilda åtgärder på skolområdet på tilläggsstat I till riksstaten för /74 anvisade ett reserva tionsanslag av . 9) av herrar i (c). BurenstamLinder (m), Åsling (c), Fågelsbo (c) och () som ansett att utskottetunder A och C bort hemställa, A. att i anledning av Kungl. Maj;ts förslag ochmotionen 1973:2085, moment B 2 i denna del, och med bifall till motionen1973:2087, moment 10, samt med avslag på motionen 1973:2086 godkände vad avreservanterna anförts om riktlinjer för särskilt statsbidrag inomskolväsendet, C. att i anledning av Kungl. Maj:ts förslag ochmotionen 1973:2085, moment B 2 i denna del, och med bifall till motionen1973:2087, moment 9, till Särskilda åtgärder på skolområdet på tilläggsstat riksstaten för /74 anvisade ett reservationsanslag av . Bidrag till miljövårdande åtgärder inom industrin m. m. Maj:t hade under punkten 3 (s. 36-37) föreslagitriksdagen att dels godkänna vad i propositionen förordats rörande tillfälligthöjda statsbidrag till miljövårdande åtgärder inom industrin, dels till Bidragtill miljövårdande åtgärder inom industrin m. m. på tilläggsstat I tillriksstaten för /74 anvisa ett reservationsanslag av 70 000 000kronor. I detta sammanhang hade behandlats motionen 1973:2093 av . (vpk) vari, såvitt nu var i fråga, hemställts att beslutadeatt avslå hemställan om ett reservationsanslag på till Bidragtill miljövårdande åtgärder inom industrin m. m. A. attriksdagen skulle avslå motionen 1973:2093, moment 9, B. att skulle godkänna vad i propositionenförordats rörande tillfälligt höjda statsbidrag till miljövårdande åtgärder inom industrin, C. att till Bidrag till miljövårdande åtgärderinom industrin m. m. på tilläggsstat 1 till riksstaten för /74 skulle anvisa ett reservationsanslag av . Ommiljövårdande åtgärder inom jordbruket och trädgårdsnäringen I motionen1973:2087 av m. fl. (c) hade, såvitt nu var i fråga, hemställtsatt beslutade att statsbidraget till miljövårdande åtgärder inomjordbruket och trädgårdsnäringen fick utgå av godkändkostnad för investeringar som påbörjades och till huvudsaklig delfärdigställdes . Utskottet hemställde att riksdagenskulle avslå motionen 1973:2087, moment 11. 10) av herrar (), i (c),(), Åsling (c), Fågelsbo (c). () och Mundebo (fp)som ansett att utskottet bort hemställa, att med bifall till motionen 1973:2087, moment11, godkände vad reservanterna förordat rörande tillfälligt höjda statsbidragtill miljövårdande åtgärder inom jordbruks- och trädgårdsföretag. Kungl, Maj:t hade i propositionen 1973:165 bilaga 5föreslagit (s. 39-41) att dels godkänna Kungl. Maj;ts förordnande omtillämpning av 3 a och 3 b §§ allmänna prisregleringslagen, dels godkänna attKungl. Maj:t förordnade om fortsatt tillämpning av 2, 3, 3 a, 3 b, 4, 6, 8 och 9 §§ allmänna prisregleringslagen den 21 december 1973-den 20december 1974. I detta sammanhang hade behandlats motionerna 1973:2085 av m. fl. (m) vari, såvitt nu var ifråga, hemställts att i enlighet med Kungl. Maj:ts proposition skuUebifalla förslaget om en förlängning av prisstoppet på livsmedel samt 1973:2093 av m. fl,(vpk) vari, såvitt nu var i fråga, hemställts att beslutade att, ianledning av förslagen i propositionen om tillämpning av allmännaprisregleringslagen, tillämpningen av denna lag utvidgades till att gälla allavaror och tjänster, med priserna som stoppriser, samt atthos regeringen anhålla om förslag till utvidgning av prisregleringslagen tillatt omfatta även hyresområdet, varvid hyresstoppet skulle baseras på de den 31december 1973 gällande hyrorna. A, att med bifall till Kungl, Maj;ts förslagoch motionen 1973:2085, moment B 3, skulle 1. godkänna Kungl. Maj:ts förordnande om tillämpning av 3 a och 3 b §§ allmänna prisregleringslagen, 2, godkännaatt Kungl. Maj:t förordnade om fortsatt tillämpning av 2, 3, 3 a, 3 b, 4, 6, 8 och 9 §§ allmänna prisregleringslagen den 21 december 1973-den 20december 1974, B. attriksdagen skulle avslå motionen 1973:2093, moment 2. Arbetsmarknad m. m. Maj;t hade i propositionen 1973:165 bilaga 6() föreslagit (s. 4346) att bemyndiga Kungl.Maj:t att utsträcka giltighetstiden för bestämmelserna om det särskildautbildningsstödet till företag, som utöver normal rekrytering nyanställdeungdom och kvinnor, till utgången av . I detta sammanhang hade behandlatsmotionen 1973:2092 av m.fl. (fp) vari, såvitt nu var i fråga,hemställts att beslutade anhålla om utredning och förslag om enallmän arbetslöshetsförsäkring. A. att bemyndigade Kungl. Maj:t att utsträckagiltighets tiden för bestämmelserna om det särskilda utbildningsstödet till företag, som utöver normal rekrytering nyanställde ungdom och kvinnor, till utgången av , B. attriksdagen skulle avslå motionen 1973:2092, moment 5. 11 j av herrar (), i (c).Burenstam (), Åsling (c), Fågelsbo (c). () och Mundebo (fp)som ansett att utskottet imder B bort hemställa, att med bifall till motionen 1973:2092, moment5, gav Kungl. Maj:t till känna vad reservanterna anfört beträffande utredningom en allmän arbetslöshetsförsäkring. i (c): För tredje året i följd har att taställning till ett paket av åtgärder för att stimulera konjunktur ochsysselsättning i vårt land. Det synes numera bli någonting regelbundetåterkommande oavsett konjunkturförhållandena. 1971 omgärdades vårt land av enlågkonjunktur vars verkningar vi inte kunde undgå. Vi fick efterkrigstidenshögsta arbetslöshet. 1972 var förhållandet enahanda, även om en vissförbättring inträtt. 1973 är emellertid annorlunda så till vida att vi nuomgärdas av en högkonjunktur med stark efterfrågan på våra exportvaror. Ändåär arbetslösheten alltför hög i landet. Ifrån sida därvidlag råder också enighet inomhela den icke socialistiska oppositionen, som här avgivit en gemensamreservation ifrågasätter vi inte behovet av de här föreslagna åtgärderna idet läge vi nu befinner oss i. Men vi frågar oss inte utan skäl om de verkligenskall behövas också i en högkonjunktur vid sidan om de normala icke oväsentligaarbetsmarknadspolitiska insatserna. Är ändå inte detta ett bevis på att den fördapolitiken har varit fel? Väl medvetna om detta föreslogvi redan under vårriksdagen längre gående åtgärder än regeringen, vilkaemellertid då avfärdades. De avfärdades inte bara som överflödiga utan betraktadest. O. m. som oansvariga överbud som skulle förstöra landets ekonomi ett temasom sedan gick igen genom hela den socialdemokratiska valrörelsen. De åtgärder vi den gången föreslog var avsedda både atthäva den akuta arbetslösheten och att motverka de svårigheter påarbetsmarknaden som kan tänkas föreligga senare . Ocksåinnevarande höst har vi sträckt oss något längre än regeringen på vissa, som vibedömer det, särskilt angelägna områden. Det är ett nytt fenomen i svensk ekonomi ochpolitik att oavsett om konjunkturen går upp eller ner så stiger prisnivån iungefär samma takt - varorna blir dyrare och dyrare som arbetslösheteni båda konjunkturlägena är alltför hög. Det skall villigt erkännas att dennakombination är betydligt svårare att komma till rätta med än den mer klassiskapå området, där arbetslösheten hörde till de dåliga konjunkturerna och viceversa. Eftersom detta är i allra högsta grad en onaturlig följdkombination, såligger här ett utomordentligt stort ansvar på politikerna, i första handregeringen. Detta är ingen anklagelse utan bara ett konstaterande. Medden utomordentliga konjunkturbevakning som finns numera så blir vi inteöverrumplade av någon konjunktur på samma sätt som . Det finns också numerastyrelement i långt högre grad än tidigare inom den ekonomiska politiken.Ansvaret hgger i mycket hög grad också på vad man med ett enda ord skulle kunnakalla Organisationssverige, inkluderande de stora arbetsmarknads- ochintresseorganisationerna. Det borde finnas anledning att inför de snart tUländalupnatreårsupp-görelserna för såväl arbetsmarknad som jordbruk och inför nya sådana,att såväl internt som gemensamt och övergripande summera och utvärdera vad somhar varit och diskutera vad som skall komma framöver. Från har viåtskilliga gånger begärt dylika övergripande överläggningar rundabordskonferenser populärt kallade vartill regeringen självklart skulleta initiativet. Kravet står kvar i den reservation som föreligger, därhemställan görs om att hos Kungl. Maj;t skall anhålla om att enstabiliseringspolitisk konferens för dylika överläggningar sammankallas. Dettakrav har som tidigare avvisats både av regeringen, inte minst finansministern,och av utskottsmajoriteten som meningslöst. Både finansministern och mångaövriga socialdemokrater har hävdat att sådana inte skulle ge några resultat.Men resultatet kunde gärna inte blivit sämre än det blev utan dylikaöverläggningar. Varför då inte pröva denna metodik? Inför den nu stundandeförhandlingsomgången är skälen starkare . Ovissheten omkonjunkturutvecklingen, den kvardröjande arbetslösheten och risken för starkaprishöjningar, inte minst på nödvändighetsvaror, är skäl som talar starkare . Det politiska jämviktsläge som inträder vid nyåret talar ocksåför bredaste möjliga forum för överläggningar i ekonomiska frågor. De stora och allt överskuggande problemen i svenskinrikespolitik är sysselsättningen och prisutvecklingen, inflationen om manså vill säga. Om dessaproblem också är internationella gör det naturligtvis inte situationen bättreför vårt vidkommande. Inte heller blir den som går utan arbete gladare baradärför att det är fler som arbetar nu än längre tUlbaka i tiden. Från centernssida har vi inte bara kritiserat regeringens misslyckaden när det gäller attklara sysselsättningen, utan vi har också aktivt anvisat vägar och åtgärder förökad sysselsättning inom näringslivet. Vårt motto var i första taget 100 000nya jobb. Också detta betraktades av regeringen, under stora bemödanden med attförklara att allt var välbeställt på området, som något slags överbud isysselsättningsfrågan. efteråt är det ett fullt legitimt krav från såväl LOsom socialdemokraterna. Behovet av nya sysselsättningstillfällen under1970-talet ligger sannolikt betydligt högre, vilket också bestyrkts från olikahåll. Det är i medvetande härom som motions- och reservationsle-desockså nu yrkat på bättre låne- och bidragsmöjligheter för företagsamheten -främst den mindre och medelstora - ävensom särbestämmelser i vad gällerlöneskatten vid nettonyanställning. Den sysselsättningseffekt som det föreliggandeåtgärdspaketet ger, direkt via igångsatta arbetsobjekt eller indirekt genomkonsumtionsstimulans, är till övervägande del av kortvarig natur. Delångsiktiga problemen kvarstår. I debatten kring det mera långsiktigaperspektivet är det intressant att notera att regeringssidan alltmer tycks selösningen på sysselsättningsproblemet i en expansion av den offentliga sektorn.Man möts allt oftare av resonemanget att det är här vi har den stora ochomättade efterfrågan - den stora konsumtionsreserven, helt enkelt. Låt mig sedan jag konstaterat att de i propositionen föreslagna sociala åtgärderna ärbland de mest angelägna ur både behovs- och sysselsättningssynpunkt utan attbli missförstådd säga, att efterfrågeregeln aldrig kan bli avgörande församhällets utbud av service, eftersom man aldrig kan och icke heller bör ta utfull täckning för kostnaderna. Avgörande blir således inte behovet, som underdessa förutsättningar aldrig kan tillfredsställas, utan de ekonomiskaförutsättningarna. Här spelar den varuproducerande näringslivssektorn,framför allt industrin, en alldeles avgörande roll. Socialdemokraternasstatiska syn på denna sektors utveckling är djupt beklaglig, inte minst därföratt det är den offensiva utvecklingen här som skapar förutsättningar för densociala omvårdnaden i landet. Den offentliga sektorn och näringslivssektornmåste således utvecklas jämsides med varandra och inte på bekostnad avvarandra. Den offentliga sektorns expansion är därtill slutligen beroende avskatteuttagets storlek. Och här finns ju numera uttalade finansministerord påatt vi är åtminstone ganska nära skattetaket. Sedan finansministern på egenhand under beteckningen skattesänkningar gjort vad man skulle kunna kalla depopulära omläggningarna observera: inte sänkningar - våndas han tydligen såmycket inför fortsättningen, där det torde bli slitningar emellan atttillfredsställa låginkomstgruppernas socialt betingade önskemål, de politisktintressanta mellangruppernas anspråk och naturligtvis ocksåhöginkomstgruppernas krav på marginalskattesänkningar, att det problemetlämnar han med varm hand till skatteutredningen. Och det är klokt avfinansministern, för det lär vara ett nära nog olösligt problem. Möjlighetentill skattesänkningar ligger inte i omjuste- ringar.Den ligger i ökad produktion, i fler människor i arbete och naturligtvis i enhård bevakning av de offentliga utgifterna. Oavsett konjunktur- och arbetsmarknadssituationen kommermänniskor med handikapp att få svårt att hävda sig på arbetsmarknaden,sannolikt mer än hittUls. Det bredaste handikappet, om än icke detsvåraste, och det som därtill drabbar alla är åldern. Den äldre arbetskraftenssituation har stått i centrum för debatten, det skall inte alls fördöljas.Riksdagen har också beslutat om åtgärder som stärker dessa människors ställninggentemot arbetsgivaren, och det är riktigt. Men gemensamt för alla dessaåtgärder är ju att de har sitt värde endast för dem som redan har jobb menhjälper föga alla dem som i företagsnedläg-gelsernas och omstruktureringenstidevarv mister sitt arbete. I en tUl utskottsbetänkandet fogad reservation, nr 1,hemställes om utredning och förslag om slopande av ATP-avgiften vid en lägreåldersgräns än , exempelvis vid . Det är ett krav som vi från centernssida har drivit , och åtgärden skulle utan tvivel balanseraarbetsmarknaden gentemot nuläget till de äldres favör. Det behöver väl intesägas i denna församling att en sådan åtgärd mte skall påverkapensionsförmånerna. Avgifterna får naturligtvis höjas i motsvarande mån underden reducerade avgiftstiden. Men jag säger detta ändå därför att det har varitså mycket av missförstånd på den punkten. En sådan åtgärd har därtUl såvälregionala som lönsamhets- och strukturmässiga utjämningseffekter, eftersom detunder faktiskt har skett en separering av arbetskraften medhänsyn till åldern, varvid den yngre arbetskraften dragits till expanderanderegioner och företag med god lönsamhet. Som jag tidigare nämnt är prisutvecklingen, som ärliktydig med prisstegringen, djupt oroande. tUl augusti 1973steg konsumentprisindex , trots att viktiga delar av matkontothar varit prisstoppade under större delen av . Det allra senastebidraget i det här sammanhanget är oktober månad, som kan avläsas, med enuppgång i index på . Detta är djupt oroande, främst därför att deturholkar människornas löner och köpkraft. Samma är förhållandet med bidrag ochsociala förmåner. Men detta förhållande är därtUI ett utomordentligt dåligt utgångslägeför långa uppgörelser på lönemarknaden och för en lugn utveckling på denna.Detsamma gäller naturligtvis också beträffande jordbruket. Regeringen har som åtgärder mot prisstegringen redovisatprisstoppet på viss del av livsmedelssektorn, liksom prisstoppet på trävaror.Åtgärderna har accepterats av , och enigheten går för övrigt över allapartigränser. Regeringen har också fullt korrekt hanterat denna fråga gentemotproducenterna, i varie fall då det gäller livsmedelssidan som jag känner bäst.Det finns därför ingen anledning till diskussion på den punkten. Men låt migändå göra en liten kommentar till prisstoppet på livsmedel. Jag håller då isärde egentliga prisstoppseffekterna och den kontanta ersättningen till jordbruketför uteblivna avtalsenliga höjningar av prisnivån. Det är intressant att notera för det första att regeringenhar gripit in i en redan prisreglerad sektor och för det andra att effektenhärav endast är ca 100mUjoner kronor som gått. Det är naturligtvis ett mycket litet beloppjämfört med de höjda levnadskostnaderna totalt sett undersamma tid. De stora prisdämpande effekterna har ju erhållits tackvare tillförande av budgetmedel i stället för uteblivna prishöjningar, men dentransaktionen har varit möjlig och är naturligtvis möjlig utan detkineseri som ett prisstopp i sig självt alltid innebär. Vid sidan av de inhemskt genereradeprisstegringarna möter oss nu också starka prisstegringsimpulser utifrån. Olje-och råvaruprisernas uppgång är de mest allvarliga exemplen. Vi kan naturligtvisinte möta detta med prisstopp. Vi kan inte heller kompensera oss för effekternadärav, som finansministern mycket riktigt sagt. Vi måste bära dessa bördor. Men det bör i det sammanhanget sägas att i detta läge medkännbara återverkningar för låginkomstgrupper och familjer medförsörjningsbörda är det dubbelt angeläget att staten fullföljer den i sambandmed prisstoppet tUlämpade linjen med inslag av budgetmedel, åtminstone så långtatt mervärdeskattens fördyrande effekter på viktigare baslivsmedel elimineras.Det finns ju också motioner om borttagande av momsen på livsmedel. Många skältalar dock för att det är bättre att fortsätta på den inslagna vägen. Jag har redan antytt att vi har också inhemskt genereradeprisstegringar som väl i huvudsak ensamma utgjort prisstegringarna under denpasserade långkonjunkturen. Dä har ju impulserna i varje fall inte kommitutifrån. Här har vi haft och har alltjämt större möjligheter att i varje fallmoderera prisstegringarna. Det gäller emellertid inte bara prisövervakning ochprisstopp utan framför allt den bakomliggande politiken, som ju inte verkat iden riktningen. Det finns, herr talman, åtskilliga avsnitt i dettautskottsbetänkande som jag inte berört. Det är helt avsiktligt, därför attdessa kommer att beröras av andra reservanter eller representanter förfackutskott. Låt mig avslutningsvis bara principiellt beröra en för kommunernasåsom huvudmän mycket viktig sak, nämligen de statliga bidragens varaktighetutöver den tidpunkt det här gäller. I detta sammanhang rör det sig om bidragtUl social hemhjälp och bidrag tUl kommunala famUjedaghem. Det bör vara ensjälvklarhet att om staten stimulerar fram en verksamhet av detta slag, såskall bidragen bli bestående. Jag vill med det anförda yrka bifall tUlreservationerna I, 2,3,4,5,8,9, 10 och 1 1, HerrLÖFGREN (fp); I början av mitt anförande känner jag behov av att riktaen allmän fråga till finansutskottets värderade ordförande, , Jaggör det mot bakgrunden av att detta väl är den sista mera betydande ekonomiskadebatten i kammaren och under den nu snart avslutade treåriga mandattiden. har varit finansutskottets ordförande och densocialdemokratiska majoritetens huvudtalesman i de viktiga ekonomisk-politiskafrågorna. Det är ju också som vi för förstagången i svensk riksdag har haft ett renodlat finansutskott. Det skulle varaintressant att höra om är nöjd med den roll som finansutskottetspelat och om erfarenheterna motsvarar förväntningarna. Jag ställer frågan därför att jag har en känsla av attfinansutskottet i alltför hög grad kommit att få expediera vad finansministernfunnit lämpligt att presentera för . Har det inte någon gäng, herrEkström, varit frestande att få göra en något friare och mera självständigkonjunkturbedömning än vad finansmmistern har gjort? Ta det aktuella konjunkturpaketet som exempel! För baranågra månader sedan föreslog oppositionspartierna en rad åtgärder i syfte attstimulera ekonomm. Oppositionen var mera orolig för sysselsättningen ien rad branscher än regeringen. Men våra förslag röstades ner av socialdemokraterna i utskottet och sedan av kolleger här i kammaren - allt på beställning frånkanslihuset. kommer så finansministern tUlbaka tillherr med ett omfattande konjunkturpaket. När man vecklar upp det finnerman att det i stora drag motsvarar just de stimulansåtgärder somoppositionspartierna tidigare föreslagit. Helt plötsligt skall dåställa sig bakom en ny konjunkturbedömning och vara med och uttala att just nuär den rätta tidpunkten för åtgärderna och att åtgärderna har precis densamhällsekonomiska inverkan som finansministern säger att de har. De är rättavvägda etc. Hur känns detta, ? har vi i finansutskottet fått hjälp med attförsöka beräkna de samhällsekonomiska effekterna av såväl regeringens somoppositionens förslag. Detta ökar kanske våra möjligheter att bedöma de olikaförslagens värde. Men man skall komma ihåg att även konjunkturinstitutetsberäkningar av det slag som återfinns på s, 21 i finansutskottets betänkandeär baserade på mycket osäker grund. Om jag är riktigt underrättad, så sitterman i och gör nya beräkningar avsysselsättningsläget i olika branscher, bl, a, med anledning av den energikrissom sä hastigt drabbat även vårt land, I stort sett är vi väl just nu i finansutskottet överensom att de åtgärder som står i färd med att besluta är nödvändigapåspädningar i ett konjunkturläge, som i varje fall inte är så högt att detförmått lyfta undan bekymren för sysselsättningen innevarande vinter och nästaår. Vi i oppositionspartierna beklagar som sagt bara att regeringen dröjdeonödigt . Några mera generellt verkande stimulansåtgärder, som skullevara direkt inriktade mot t, ex, hushållssektorns konsumtionsbenägenhet, finnsinte med i det här paketet. Det har visserligen motionsvägen förts fram sådanatankegångar, men vid en gemensam sammanvägd bedömning, i ett osäkert läge ochinnan vi vet vad statsverkspropositionen i detalj kommer att innehålla, såföreslår vi inte nu sådana åtgärder. Det har oppositionspartierna gjorttidigare, när vi varit säkra på att de skulle ha haft en bra effekt på densvenska ekonomin. Det finns ingenting som utesluter att mera generellt verkandestimulansåtgärder mycket snart kan bli aktuella igen. Som jag tidigare såmånga gånger har sagt från den här talarstolen är den ekonomiska politikensviktigaste uppgift att trygga sysselsättningen, och ett sätt att göra det äratt man bedriver en smidig och rörlig konjunkturpolitik. Mycket snabbt har den ekonomiska politiken kommit attdomineras av bristen på energi. Den stora allmänheten i värt land upplever väljust nu energikrisen närmast som en prövning i form av lägre rumstemperatur,risk för att är i farozonen och att bilåkandet skall begränsas. Menandra mera allvarliga verkningar står för dörren. Jag återkommer härtill närjag kommer in på prisutvecklingen. Sent omsider har regeringen fått upp ögonen för det somfolkpartiledaren förde fram tidigt i valrörelsen, nämligen nödvändigheten avett energisparprogram. Oavsett hur man nu löser kommerenergi att vara en bristvara . På lång sikt måste vi ställa omoss, både som konsumenter och producenter. Och en av de intressantaste inslagenjust nu i den här debatten är väl den innovationsprocess, som otvivelaktigtkommer att sättas i gång. Avfallshanteringen, t, ex, återvinningen avpappersavfall, kommer snabbt att omkalkyleras. Det som inte varlönsamt kan måhända i det nya läget bli mycket lönsamt. Jag tror att vi kommeratt få långa rader av fina exempel på hur det ökade miljömedvetandet här möteren ny teknologi och därmed också en ny ekonomi. Man kommer snart att hitta nyaförpackningsmaterial som är billigare och miljövänligare. Isoleringstekniken ivåra bostäder kommer att utvecklas. Effektivare uppvärmningssystem,olje-brännare, pumpar etc, kommer snart fram på marknaden.