prot · FW0960 · 1973-12-31 00:00:00 — Statsrådet sade sig vara lacksam över de klaradeklarationer som lar död på smygpropagandan mot den statliga famUjepoliliken.Jag vet inte om hon utgick från atl sådan propaganda skulle ha förts frånparlihåll, om den hade riktats mot någon av partierna eller om propagandan rentaUmänt hade förts i tidningspressen. Jag vore lacksam om statsrådet sig på den punkten. Statsrådet kom sedan med klyschor och talade omvalfrihet i borgerlig tappning osv. ulan atl närmare förklara sig. Jag kommertillbaka till detta atl etl utbyggt vårdnadsbidrag är ett led i valfriheten.När vi talar om kvinnans möjligheter att välja all vara hemma eller gå ut påarbetsmarknaden skall vi heller inte glömma bort den väsentliga faktorn att delsenare också förutsätter atl det finns sysselsättning. Statsrådet sade också, beträffande vårt krav påstatsbidrag till de kommunala familjedaghemmen, all socialdemokraterna motsattesig en verksamhet som man visste så litet om. Ja, statsrådet , jag harföljt denna debatt under hela 1960-talel och förstår alt statsrådet har behovav all något frisera den här bilden. Men den bUd som statsrådet gavstämmer inle riktigt överens med verkligheten och de motiv som har framförts.Under 1960-talet fördes diskussionen om barndaghem eller inte, och så småningomkom man underfund med all del inle gick alt klara barnlillsynen i deninstitutionella vården trots att utbyggnadstakten för barndaghem var ganskasnabb. () kort genmäle: Statsrådet säger all vad desocialdemokratiska kvinnorna har gjort är bara alt de har gjort upp med enspeciell form av valfrihet, som går ut på att kvinnan skall vara hemma ochsköta om sin man även om hon inte har barn. Hon sade också atl del vore påliden att också gjorde upp med den valfriheten. Eftersom jag blev uppmanad, skall jag citera ur en bok somjag var med om atl ge ut . Det är visserligen , meninnehållet är ändå aktuellt. Vi säger bl. a.: "För en liberal är i ställetdenna princip självklar: alla ska ha samma valfrihet. Valfriheten skall gällaför män och kvinnor. Den gemensamma valfriheten ska sedan göras så stor sommöjhgt, dvs. så stor som de ekonomiska resurserna tillåter. Del är visst inte självklart atl samhället ska göra allaalternativ lika förmånliga för individen. Det är ju en ekonomiskavvägningsfråga på vilka områden denna myckel höga grad av valfrihet skaförverkligas. I övrigt får man ta konsekvenserna av sitt val. Väljer man t. ex.att ägna sig ål en FamiljepoUtik m. m. Familjepolitik m. m. så dyrbarverksamhet som all vara hemma på heltid ulan att vårda barn, så får manacceptera minskade möjligheter till materiell konsumtion." Jag vet inte om statsrådet sysslade medfamUjepolitik när den här boken gavs ut, men den lär fortfarande finnas itryck. Det är väl inte delta som är del socialdemokratiskakvinnoförbundets linje när del gäller valfrihet - för del är ju mycket gamlatankegångar. Det som presenterades vid den socialdemokratiska partikongressenav fröken var ju något nytt. Vi skall lägga om vår poUtik, göraupp med valfriheten som målsättning. Den har varit en liberal vUlfarelse som vihar varit fångade i. Den stora kampanj som signerade Valfrihetens samhälle - den skulle man överge. Då gäller det väl inte bara attgöra upp med dessa gamla konservativa tankegångar, utan man menade välnågonting annat när man lade upp sitt nya stora utspel. Vad är det, statsrådetOdhnoff? Förklara det för oss. Om de kommunala familjedaghemmen sade såoskyldigt, alt vi i början av 1960-lalet visste så litet vad det var fråga om.Redan 1968 införde vi statsbidrag efter utredning, sade hon vidare. Ja, men delvar . Del borde man ha gjort när katastrofsituationen förelåg,när man snabbi behövde få fram lillsynsmöjligheter. Det är möjligt att vi såsmåningom kommer all få höra att höjdes statsbidragen till 50procent för de kommunala familjedaghemmen. Men del är nu de behövs, del är nukommunerna finner att de inle kan möta efterfrågan på barntillsyn och därförbehöver få fram fler familjedaghem. Sedan säger statsrådet all del inte finns någotalternativ. Jag undrar om det inte slår tillbaka när det från regeringshållsägs att man skall vela vad man vill. Själv säger man del ena året attfamiljerna skall ha bostadstilläggen och att de skall utbetalas tillhyresvärdarna. Regeringen vill alt vi skall ha en rak hnje, men själv säger dendet ena året all det skall vara vårdnadsbidrag och all vårdnadsbidraginle är bra. Man hånar splittringen inom borgerligheten, men själv ändrar manfrån den ena veckan till den andra i en proposition från 3 000 till 4 000 osv.Den uppläggningen blev nog något av en bumerang för statsrådet . HerrCARLSHAMRE (m) kort genmäle: Statsrådet har i viss utsträckningrätt. Det är riktigt atl jag anser atl kvinnor eller säg gärna föräldrar jagtycker det är delsamma om det är män eller kvinnor drivs ut i förvärvsarbete.Men vi skall akta oss för alt överdriva den motsättningen. Jag tror inte förett ögonblick all det fungerar så att alla kvinnor önskar sig en livsvarigtUlvaro som hemmafruar och alt det stygga samhället hindrar dem från attförverkliga den drömmen. Däremot tror jag all lika säkert som det finns ettkrav - del som statsrådet är så lyhörd för - alt kunna förena hemarbeteeller barntillsyn med förvärvsarbete, lika säkert finns det ett myckel starktkrav jag tror nästan starkare från många famiher att under några korta årnär barnen är små kunna välja mellan dessa båda former. Det är den valfrihetensom vi inte har, utan där styrs valet myckel hårt av samhället. I den månsom samhällets barntillsyn är utbyggd och efter hand som den blir det ges delegentligen ingetfritt val därför atl del ekonomiska styrmedlet är så starkt. Del är såojämförligt myckel förmånligare atl ty sig till den möjlighet - även när barnenär riktigt små - som statsrådet anvisar, all skapa ekonomisk trygghetför familjen genom förvärvsarbete av båda makarna. Del är så mycket förmånligaretack vare att samhället satsar extra i den vågskål som ingenannan får del av. Det är där man skall göra jämförelsen. Det är riktigt attkonsumtionskoslnaderna stiger med barnens ålder men atl del kompenseras av alttUlsynskostnaderna sjunker i samma mån, men den jämförelsen är inte såintressant. Del intressanta är vilken skillnad i kostnad för tillsyn och vårdav små barn som råder mellan familjer som kan och familjer som inte kanutnyttja samhällets barntillsyn. Del är nästan uteslutande denklyftan som jag sysslar med när jag talar om valfrihet. Den kommer kanske inleall bli bredare men den kommer så att säga att drabba allt fler efterhand som barntUlsynsmöjligheterna byggs ut. är det många som inle ens hardet valet, för del finns inga möjligheter atl välja mellan förvärvsarbete meddaghemstUlsyn och atl stanna hemma. Men efler hand som vi bygger ut tillsynenkommer alla atl släUas i del valet, och del är etl svårt val med tanke påfamiljernas egen vilja och deras ansvar för sina barn. Det är del valet som vivill underlätta. Familjepolitik m. m. Låt mig först få säga till iAlvesta alt det måste göras alldeles klart att den propaganda som vi samtligahär vänt oss mot har, som jag också tror jag nämnde i mitt förra inlägg, förtsmed opolitiska förtecken, och jag uppfattar den som oerhört besvärande för vårpolitiska debatt över huvud taget därför all den skapar förvirring hos demänniskor som försöker följa debatten och själva delta i den. När det gäller familjedaghemmen och vad som har gjorts avvem så tror jag atl varken eller kan bestrida denfaktaredovisning som jag lämnade. Del var alltså så att man lade fram förslagom ett ytterligt begränsat statligt stöd ulan alt tala om på vilket sätt dettaskulle användas vare sig för att förbättra förhållandena för barnens del ellerför alt förbättra förhållandena för dagbarnvårdarnas del. Först genom denutredning som gjordes och som alltså kunde omarbetas till en proposition år1968 fick man klara riktlinjer för atl få en kvalitativt jämnare verksamhet ochen kvalitativ förbättring av verksamheten. , del gläder mig alt de unga folkpartisternapå 1960-lalet hade en rätt god uppfattning om vilken valfrihet det var manskulle slå vakt om och vilken valfrihet man skulle avvisa. Det är ju barabeklagligt atl det så litet har kunnat influera partiets politik och sålångsamt kunnat verka. Man måste göra klart för sig hur detta valfrihetsbegrepphar förvanskats och avgränsats genom att del har fått en klart borgerlig, säggärna konservativ, betydelse av valfrihet för kvinnor att vara hemma eller gåut och arbeta, och detta skulle alltså kunna ske oberoende av om de hade barneller ej. Man måste också vara på det klara med det som genomsitt exempel illustrerade, nämligen alt valfrihet är en frihet som för de mångamänniskorna icke existerar. den 4 aprU 1973 Familjepolitik m. m. När det gäller ' raljerande över alt etlpartikongressbeslut är överspelat så kan vi väl bara peka på all härligger familjepolitiska kommitténs långvariga arbete emellan. Verkligheten,och vår åsikt om verkligheten, har förändrats . Vi måste alltid i vårpoUtik gå ut från fakta och från ett så gott och hållbart underlag som möjligt.I dag har vi ett helt annat underlag och en helt annan möjlighet all göra enprioritering. Till slut, ! Om de ekonomiska styrmedlen såstarkt slår igenom och vill försöka all undvika detta, skallman väl ändå inte styra förmåner till den som redan har en större ekonomiskmöjlighet. Del är ju vad ni gör med t. ex. era förslag om möjligheter tillavdrag för barntillsyn. i (c) kori genmäle: Jag återkommer till frågan om den smygpropagandasom statsrådet här talat om. Jag tycker all statsrådet skulle talaklarspråk. Vad är det för propaganda som förs? säger statsrådet att den bedrivs under opolitisktäckmantel, eller något sådant. säger statsrådet att den skapar orobland dem som arbetar med dessa frågor. Men vad är det som man riktar sig mot?Det skulle vara intressant att fä vela delta, och jag tycker att det skallklaras ut. För detta krävs del upplysning, och det förvånar mig atl regeringenmed alla sina möjligheter via massmedia inte kan bemöta en sådan propaganda. Valfriheten är en frihet som inteexisterar för många, säger slutligen och statsrådet ,och jag har icke bestrill del. Men, statsrådet , detta är ju ingenting annatän en dom över den politik som statsrådet och företräder. HerrROMANUS (fp) kort genmäle: har naturiigtvis rätt i att detförsta förslag om statsbidrag till familjedaghem som framlades av folkpartietinte var särskilt utarbetat ulan var ett schablonförslag. Men så måste etloppositionsparti arbeta. Vi har inte de utredningsresurser som ni har. Är ensak viktig, föreslår vi all man skall införa en kanske enkel -anordning, varsverkningar vi får studera och som vi sedan får bygga vidare på. Jag tror attdel hade varit till stor fördel, om man hade infört detta bidrag. Men del var ju ni som hade utredningsresurserna. Ni bordeha böriat med atl inse att del förelåg etl katastrofläge påbarnlillsynsfronlen. Ni skulle ha frågat er hur man snabbi kunde få fram nytillsyn. Svaret var: genom familjedaghemmen. Ni skulle därför ha börjat studerahur de kan förbättras och hur familjedaghemsverksamhelen kan stimuleras. FruOdhnoffs företrädare i ämbetet lät åtminstone förflyta under utredandeinom familjeberedningen, innan familjedaghemsutredningen började sitt arbete.Del var det som var felet, och del kan inle lastas över på någon annan, utandet får regeringspartiet la på sig. Det är självklart att alla vill attfamiljedaghemmen skall förbättras, och det är just statsbidragen som har givitmöjlighet till en sådan förbättring. också sagthela liden. Sedan säger nu atl partikongressens beslut år1965 blivit överspelat på något sätt. Men får då förklara vad somhar gjort att även blivit överspelad och atl det är såbra med vårdnadsbidragen som del var 1968. Innan ni förklarat det, skall ni ivarje fall inte slå er för bröstet och tala om alt andra inte har någon rakhnje. Del förhållandet att ni betraktar en tidigare åsikt som överspelad är jutecken på alt ni inte själva har haft någon rak hnje i denna fråga. Jag ber att få lacka så mycket för atl min uppfattning omvalfrihetsfrågorna tydligen har fått godkänt av . Jag uppfattade detså alt de tankar som jag citerade godkändes. Men jag förstod inte resten. FruOdhnoff sade alt del är beklagligt all det så litet har påverkat folkpartietspohtik. Ja, jag vill inte ge mig in på i vilken utsträckning jag har påverkatfolkpartiets politik, men får förklara på vilken punkt folkpartietspolitik avviker från del som jag läste upp. Finns del någon skillnad? Jag kaninle hitta någon sådan motsättning. Sedan kanske också kan förklara för oss jagtror atl jag nu frågat fyra gånger efter ett sådant besked vad som är det nyamed Socialdemokratiska kvinnoförbundels uppgörelse med valfriheten. Del kaninle vara att man gör upp med allehanda gamla konservativa föreställningar somsedan länge är tillbakavisade i den allmänna diskussionen. Det måste varanågot nytt när man skall lägga om politiken och slår upp det så här: "Nugör vi upp med valfrihetens inflytande över vår politik." När det partisom tidigare självt har gått ut med slagordet "valfrihetens samhälle"gör den uppläggningen, måste del finnas någon ny tankegång och inte bara de härgamla tankarna som nu har refererat i debatten. Familjepolitik m. m. i har tydligen intehaft tillfälle att följa med den livliga polemik som har försiggått i press ochi andra sammanhang, där man har fört en propaganda som ger sken av all familjenär i fara, där man har försökt tala om för människor all barn i fortsättningeninle skall fostras i familjen och att hemmafrun skall avskaffas. Jag vägrar atttro alt är okunnig om denna debatt, men att han låtsas att intekänna till den gör att jag måste fråga mig, om det kanske är besvärligare förherr att ta avstånd från den än del har varit fö.r ochherr Carlshamre, som på etl klart och rakryggat sätt har markerat all detta ärett rent förtal. Det lär inle gå alt vaska ut något mer av intresse urdiskussionen om historiken bakom familjedaghemmen. Vi kan bara konstalera attvi började la itu med frågorna för alt på saklig grund få en hållbar lösningsamtidigt som ni började med era ytterligt begränsade och som inser - föga överlagda små bud här i om ekonomiskt stöd. Jag tycker inte all man skall vifta bort familjepohtiskakommitténs sjuåriga arbete. Det har lagts ner ett stort utredningsarbete, ochdel finns 4 protokoll 1973. allanledning alt med eftertanke studera dels det material som kommittén harsamlat, dels de prioriteringar som kommittén gör. I vad gäller genomslaget i den folkpartistiska pohtiken avavancerade uttalanden från de yngre folkpartisterna vill jag bara hänvisa tUlprotokoUet från den allmänpolitiska debatten, där t. ex. kundetala om hur man på annat håll inom såg på dessa frågor. Jag tyckerinte det är oväsentligt att göra upp med konservativa föreställningar. Vi harall anledning alt ständigt ha den beredskapen. HerrANDREASSON (c): Det har fallit på min lott atl säga några ordom reservationerna 17 och 18. De problem som berörs i reservationen 17 är gamla kändasaker, som har framförts i riksdag. Del gällerde spärrar i form av balansregeln och kvotregeln som enligt vår mening hämmarutvecklingen av familjedaghemmen. Sedan balansregeln nu genom beslut vid förraårets riksdag slopats återstår kvotregeln som den faktor som främst begränsarutbyggnaden av den del av barnlillsynen som familjedaghemsverksamhelenomfattar. Kvolregeln medför att ell stort antal kommuner inte kan fåstatsbidrag till sin familjedaghemsverksamhet. Den stimulans tiU ökadeinsatser på området, som statsbidraget är avsett alt utgöra, uteblir i många avdessa kommuner. Lika litet som i fråga om balansregeln finns det skäl antagaatt utbyggnaden av barnslugeverksamhelen skulle hämmas av att kommunernastimulerades att ytterligare bygga ut familjedaghemsverksamhelen genom ettslopande av kvolregeln. Denna bör därför enligt vår mening slopas. har talat sig varm för bibehållande avkvolregeln och framhållit atl familjerna föredrar barnstugor, och densynpunkten är väl riklig. Men i del rådande lägel med stor brist påbarntillsynsplatser ute i kommunerna bör alla möjligheter tillvaratas. Vi skall inte underkänna kommunernas viha och kunnande närdet gäller dessa frågor. Jag tror att kommunerna på bästa sätt försöker lösabarnlillsynsfrågan, men är del ekonomiska och andra problem somlägger hinder i vägen. Del är också så att olika kommuner har olika struktur.Det kan vara befolkningstätheten och annat som gör att man inte alltid kan lösaproblemen på samma sätt överallt. representerar här storstaden,och själv kommer jag från en liten landsortskommun, där förhållandena ärannorlunda. Jag tror därför att man får tillvarata alla resurser och på varje ortlösa denna fråga på det sätt som är lämpligast där. I reservationen 18 lUl samma belänkande föreslås enhöjning av statsbidraget från till av kommunernasnettokostnader för dagbarnvårdare i enlighet med yrkande i motionen 104 vid åretsriksdag. Statens bidrag till driften av barnstugor har höjts i flera omgångarunder senare år. Utskottet har under punkten 12 Bidrag till driften avbarnstugor förordat en ytterligare höjning av denna bidragsform. Mot dennabakgrund är det enligt vår mening ytterst angeläget alt även statsbidraget tillde kommunala familjedaghemmen höjs. Jag ber, herr talman, alt få yrka bifall tillreservationerna 17 och 18. Under delta anförande övertog herrförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Det finns naturligtvis en rad frågor som detär av intresse atl ta upp i dagens familjepohtiska debatt. Låt mig som ledamotav famUjepohtiska kommittén konstatera att vi har all anledning alt vara nöjdaöver atl så många av våra förslag är på väg att genomföras och alt demålsättningar vi haft när det gäller famUjepolilikens inriktning i stort ocksåfullföljs. Det är naturligtvis för oss av stort intresse atl bidragentill daghem och fritidshem höjs rätt kraftigt, eftersom vi gav uttryck åt denmeningen all del angelägnaste stödet till barnfamiljerna är att ge bådaföräldrarna möjligheter all förvärvsarbeta och ha en trygg och godomvårdnad om barnen. Barnlillsynsfrågan har onekligen en central ställning idagens familjepolilik; det bevisas inte minst av den stora efterfrågan påplatser som råder i så gott som samtliga av landets kommuner. Personligen skulle jag vara mycket glad om ocksåregeringen följt familjepolitiska kommitténs förslag om införande av lågaenhetstaxor för barnlillsynen. Jag kommer själv från en kommun som harpraktiserat denna ordning och detta med goda erfarenheter. Vihar en myckel hög förvärvsfrekvens bland småbarnsmödrarna, och del ärovedersägligen så atl del ligger en stimulerande effekt i all hålla lågadaghems- och frilidshemstaxor. Trots allt är del på kvinnans inkomster som manräknar bort förlusten av bostadstillägg, av den nya skatten hon skall betala,förlusten av hemmamakeavdragel och i topp på detta avgifterna förbarntillsynen. Jag skulle vilja rekommendera alla kommuner som gärna laborerarmed mycket höga taxor att fundera över om inte de höjda bidragen kan användastill atl hålla igen på delta område. De kan rent av användas för en sänkning avtaxorna, vilket vore en mycket bra åtgärd. Personligen hyser jag inget tvivelom alt vi kommer fram till all en enhetstaxa är den bästa metoden på dettaområde, och jag hoppas all dertna del i familjepohtiska kommitténs treårspaketockså skall komma som förslag . Jag har begärt ordet i denna debatt inle för atl göranågon familjepolitisk rapsodi ulan fastmer för att ägna mig åt en enda fråga,nämligen frågan om utbetalningen av bostadstilläggen. Det är ju en fråga somvarit föremål för livlig debatt, och av det belänkande vi har alt behandlaframgår att det är en tvistefråga. En majoritet av borgerliga ledamöter ochvpk-ledamöter vill att de slalskommunala bostadstilläggen betalas ut direkttill barnfamiljerna som sker medan socialdemokraterna i ulskoltelföljer Kungl. Maj:ls proposition och föreslår en utbetalning tillfastighetsägarna. Eftersom jag tillsammans med ett tiotal andrasocialdemokrater har motionerat om en fortsatt utredning av frågan innan manlar delta i mitt tycke myckel drastiska och Ula underbyggda steg attutbetala pengarna till fastighetsägarna. Familjepolitik m. m. Familjepolitik m. m. kommer jagatl stödja majoritelsförslagel. Jag vel all del finns en mycket stor gruppsocialdemokratiska ledamöter som delar min och mina medmotionärers uppfattningi denna fråga, och det är min förhoppning alt också dessa skall stödjamajoritelsförslagel i utskottels betänkande, även om man på den kanten inteföreslår en ny utredning, som vi begärt, utan vill ha frågan direkt avgjord . Personligen kan jag beklaga att inte utskottet enhälligtförordade atl frågan skulle utredas på nytt av den utredning, RAFA-ulredningen,som har i uppdrag all utreda den framtida administrationen av bostadstilläggenliksom frågan om inkomstprövningen. Att i samband med den föreslagnautredningen övergå till ett utbelalningssystem, som kan motverka möjligheternaatt få till stånd snabba och rationella rutiner för utbetalningen och såledesbetydande rationaliseringsvinster, kan inle anses välbetänkt - i synnerhet somen förnyad utredning av frågan knappast kan ge något annat resultat än det somfamiljepolitiska kommittén kom fram till: pengarna direkt till barnfamiljerna. Frågan om utbetalningen av bostadstilläggen har varitföremål för debatt alltsedan dessa tillägg infördes och ersatte de förututgående familjebostadsbidragen, vilka betalades ut till fastighetsägarna. Etlflertal motioner med krav på utbetalning till fastighetsägarna har också väcktsi . Motiveringarna för en återgång till del gamla systemet har ihuvudsak varit atl man åberopat atl barnfamiljerna med bostadstillägg skulleslarva med hyresinbelalningarna, och det har hävdals att bostadsföretagen pågrund av detta skulle göra stora hyresförluster. har utrett denna fråga och hari sitt belänkande redogjort för en del undersökningar. Kommittén har kommitfram till atl minskningen av hyresförlusterna, om de statskommunalabostadstilläggen skulle utbetalas direkt tiU fastighetsägarna, i realitetenskuUe bli myckel små. Undersökningarna visar också atl hyresförlusterna -avseende samtliga hyresgäster, alltså även andra än barnfamiljer -understeg 0,5procent av bostadsföretagens totala hyresintäkter. Eftersom jag själv sedan 13år tillbaka tillhör styrelsen i ett allmännyttigt bostadsförelag - för övrigtdet största i min hemkommun har jag ganska god erfarenhet på detta område. Om jag går till verksamhetsberättelsen för del härföretaget visar det sig atl de totala hyresintäkterna ligger på över20 , medan hyresförlusterna på grund av bristande betalningligger strax , vilket alltså stämmer väl medfamiljepolitiska kommitténs beräkningar. Däremot finns en ytterligare postunder rubriken hyresförluster, nämligen för outhyrda objekt, på nära 300 000kronor. Tyvärr har del visat sig atl många av dem som menat attbostadstilläggen skulle utbetalas till fastighetsägarna jag vel inte om manhar gjort det av slarv eller helt medvetet också räknat in förlusterna för detomma lägenheterna när de talat om barnfamiljernas hyresslarv. Och man kan välrimligtvis inte fordra att barnfamiljerna också skall stå liU ansvar för lommalägenheter? Delta hänger samman med den argumentation som har blivitallt vanligare i fråga om utbetalningen av bostadstilläggen, nämligen talet om brullohyraoch nellohyra, eller all man skall sälta ett bUligare pris på lägenheterna, såalt familjerna har råd all efterfråga bosläder i nyproduktionen. Vi har i vårmotion konstaterat all ett sådant resonemang kan vara förledande, om man inletänker sig för. Den enkla sanningen är ju att bostäderna blir varken bUligareeller dyrare, oavsett vilket ulbelal-ningssätt man väljer. anför också all "oavsett om bostadstilläggen betalas ut tillhyresvärden eller ej skaU de ju komma barnfamiljerna - respektivefolkpensionärerna - tUlgodo.