prot · FW09151 · 1973-12-31 00:00:00 — Det är samma sak med våra vattenområden, våra älvar, m. m. Vi har framtill slutet av kunnat följa en utveckling som inneburit att även omman bott vid en älv har man inte haft rätt vare sig tUl vattnet eUer tillfisken utan kontroll. när jag ägnade mig åt grusåsarna, i gamlaandra kammaren, var det ingen som ville hjälpa mig men sade "vi har såmycket grus". Men sedan grusåsarna fått de oerhörda sår de har i dagbörjade vi bli intresserade. När jag ville att vi skulle ta grus på havsbottnendär vi hade gott om det sade man att det var aUdeles onödigt. Men vad har vifått ? Det är samma sak med alla naturvärden. Är det inte orimligt attenskUda skall ha rätt och möjlighet att handskas med dessa enorma värden på ettgodtyckligt sätt? Sedan man förstört allt, säger man att staten skall fungerasåsom livräddare för både fauna och flora. , som kronan eller allmogen ägt åtminstone från ellerföre , tUlåter vi enskilda och bolag att använda för spekulation.Markvärdestegringen var oerhört kraftig när Brisman jämte andranationalekonomer sysslade med markvärdestegringen och HenryGeorge skrev sin bok om detta ämne. De hade ansett det orimhgt att priset på enkvadratmeter mark 1973 skulle vara lika högt som priset på en kvadratkilometermark . Om jag inte minns fel uttalade shahen helt nyligensin förvåning över att inte socialiserat mark och vatten, vilket hanhade gjort i sitt land. Det hade inte orkat med. Vi upplever dessa som jag tycker kränkande realiteter. Jagförstår mer än väl att den som bara teoretiskt betraktar det hela inte inservad dessa enorma värden betyder för människorna och för samhället. Jag hadefaktiskt trott att jag skulle kunna få uppleva att vi på rättsväsendets områdefick en revision av ganska måttlig art i förhållande till det som skedde 1689och åren närmast eller , även om vi också senare fått anledning att pekapå olika kränkningar. Ang. nyttjanderätten till mark och vatten, m. m. den 10 deceinber 1973 Ang. ändringar i frä}7imande staters medborgarskapslagstiftning Jag tar fasta på de uttalanden statsrådet har gjort. Jaghar tyckt mig märka hans intresse och insikt om naturvärdenas betydelse för människornaoch deras trivsel på olika punkter infriar mina förhoppningar. Låt bara inteallt bli teori. Försök omsätta de teoretiska resonemangen och önskemålen ipraktisk handling. Vi människor har en kort livstid. Det kan inte varaglädjefullt att leva ett liv i smuts och förgiftningar. Hur det blir när manhar knallat från det hela, spelar inte så stor roll. Varje generation måsteskapa något värdefullt åt människorna och samhället. Om statsrådet kunde få indetta i det juridiska tänkandet och även kunde förmå juristerna att inta enannan grundinställning, så att vi finge en omvärdering i fråga omundervisningen, kunde vi kanske i likhet med säga; Och likväl rör honsig. Han sade dessa ord sedan han tvingats förneka jordens rörelse kring solen.Vi får hoppas att vi trots allt rör oss framåt även på det här området, såatt vi får respekt för såväl människor som för svensk natur med dess fauna ochflora, som vi inte själv kan skapa, men uppleva. Överläggningen var härmed slutad. §6 Ang. ändringar i främmande staters medborgarskapslagstiftning Herr statsrådet erhöll ordet för att besvara herrWinbergs (m) framställda interpellation, nr 144, till herrutrikesministern, och anförde; har ställt följande två frågortill utrikesministern: VUl utrikesministern upplysa om påvilket sätt svenska myndigheter får del av ändringar i främmande statersmedborgarskapslagstiftning? Anser utrikesministern att sådanaändringar med tUlräcklig skyndsamhet kommer svenska myndigheter till del ochom sä icke är fallet vUka åtgärder anser utrikesministern böra vidtagas föratt detta skall ske? Enhgt fastställd ärendefördelning ankommer det på mig attbesvara frågorna. På den första frågan vill jag svara, att enligt deallmänna föreskrifter, som gäller och sedan mycket länge har gällt förverksamheten vid utlandsmyndigheterna, dessa skall skyndsamt insända textertill författningar, som kan antas vara av betydelse för svenska medborgare ochmyndigheter. Föreskrifterna nämner särskilt bl. a. författningar rörandeförvärv och förlust av medborgarskap. Erfarenheten har visat, att utlandsmyndigheterna så gottsom undantagslöst också fullgör denna rapporteringsskyldighet på ett helttillfredsställande sätt. Det kan emellertid inte undvikas, att det i en delfall kan ta , innan man erhåller de fullständiga texterna i översattskick och att det kan ta ytterligare tid, innan upplysningar erhålls om hurlagstiftningen skall tillämpas på enskilda svårtolkade punkter. Någon gängkanske det även blir nödvändigt att avvakta ett domstolsutslag i en besvärligtolkningsfråga; utländsk liksom svensk medborgarskapslagstiftning ärnämligen inte alltid klar och entydig. Det uppstår i vissa länderockså rent praktiska problem för utrikesförvaltningen att bevaka utvecklingeninom medborgarrätten i länder, där inte har någon fast representation.Allt detta kan naturligtvis bidra tUl att i enstaka fall viss förseninguppstår, innan fullständig rapport kan insändas om beslutade ändringar imedborgarskapslagstiftningen. Dessutom kan tilläggas att utrikesdepartementetäven på annat sätt följer utvecklingen på medborgarskapslagstiftningens områdei andra länder bl. a. genom prenumeration på internationella lagverk ochinternationellrättsliga tidskrifter. Rapporter om ändringar i främmande länders medborgarskapslagstiftning,som inkommit tUl departementet, delges omgående statens invandrarverk ochriksskatteverket. Enligt vad jag inhämtat delger i sin turbl. a. pastorsämbetena alla sådana ändringar som man fått kännedom om genomutlandsmyndigheternas rapportering eller på annat sätt. Ordningen är därvid,att lagändringarna omarbetas och meddelas pastorsämbetena genom ändringstrycktill de instruktionsböcker, som finns vid dessa myndigheter. I vissa fall kanändringarna också meddelas genom att särskild skrivelse tillställes samtligapastorsämbeten. Vad gäller det konkreta exempel interpellanten nämner hardet konstaterats, att den aktuella ändringen aldrig har inrapporterats frånambassaden i , Såväl departementet som fick kännedom omden först i form av ett kompletteringstryck till en störreinternationell lagsamling. Lagtexten är otydlig, eftersom den inte anger omlagen gäller även om barnet är fött utomlands. Lagen tillkom dessutom för attreglera medborgarrättsliga frågor, då övergick från republiktill förbundsrepublik. Enligt uppgift i tjeckoslovakiska utrikesministeriettolkas emellertid ifrågavarande paragraf så, att den även gäller barn föddautomlands. Som svar på den andra frågan vill jag framhålla, att ävenom hittillsvarande ordning fungerat i stort sett tillfredsställande så har detalltså inträffat, att åtminstone i ett fall en viktig ändring av en utländskmedborgarskapslag aldrig har inrapporterats. För att undvika liknande händelserövervägs inom att införa en årlig rapporteringsskyldighetför utlandsmyndigheterna om ändringar i respektive anställningsländersmedborgarskapslagstiftning. har förklarat att man där ocksåär beredd att se över rutinerna i hithörande frågor. Ang. ändringar i främmande statersi7iedborgarskaps-lagstiftning HerrWINBERG (m): Jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min interpellation. Det måste ju anses vara utomordentligt viktigt attförändringar, som sker i främmande staters lagstiftning på medborgarrättsligaområden och som berör personer med relationer av olika slag till vårt land,också blir kända i och av svenska myndigheter. Av svaret framgår att den rapportering som i dettaavseende sker från den svenska utlandsrepresentationen i regel fungerar på etttillfredsställande sätt. Jag tar fasta på detta och utgår då från att det falljag nämnt i interpellationen, där en mycket gick utan att man iSverige kände till en viktig lagändring, utgör ett verkligt undantag, ett Om anvisningar av tyrelsen rörande brunnsborrning "olycksfalli arbetet". Även om det är ett undantagsfall kan givetvis en sådan härförsummelse, där, som statsrådet säger i interpellationssvaret, "en vUctigändring av en utländsk medborgarskapslag aldrig har rapporterats", fåsvåra konsekvenser för de människor som berörs av den. Det gäller ju särskiltnär den främmande staten har ett politiskt system som gör att många på grund avsin politiska uppfattning måste bryta kontakten med regimen i hemlandet och flytill andra länder. Den ändring av den tieckiska lagen som jag nämner iinterpellationen har alltså eftersom den aldrig kom tillsvenska myndigheters kännedom medfört att t. ex. barn i äktenskap mellansvensk mor och tjeckisk far, födda efter , ända fram tillbörian av 1972 i kyrkobokföringen framstått som svenska medborgare och kunnatförses med vanligt svenskt pass fast de rätteligen varit tjeckiska medborgare. Jag vet ett fall där inför ett väntat barn -föräldrarna, där modern var svensk medborgare och fadern lämnatTjeckoslovakien, till svensk myndighet ställt frågan om det väntade barnetskulle få svenskt medborgarskap även om föräldrarna ingick äktenskap. De fickdetta bejakat, och därefter gifte de sig. Detta var 1970. Men uppgiften frånmyndigheten var uppenbarligen fel, därför att man då på svenskt håll inte kändetill den tieckiska lagändring som trätt i kraft . Barnetbesökte sedermera och föräldrarna trodde att det var svenskmedborgare, men så var inte fallet. säger statsrådet i svaret att fickutrikesdepartementet och kännedom om ändringen. Jag kankonstatera att den ändringen inte förrän delgetts pastorsämbetena,och det är en anmärkningsvärd . Statsrådet utlovar i svaret ändrade rutiner både när detgäller rapporteringar från svenska utlandsmyndigheter och riksskatteverketskommunikation med pastorsämbetena. Detta visar att dessa frågor intevarit lösta på ett oklanderligt sätt. Jag vill bara slutligen tillägga att det är uppenbart attsådana här försummelser kan få förödande konsekvenser för de människor somdrabbas av dem, just därför att medborgarskapet, vederbörande ovetande, knytstill ett land som fadern lämnat kanske som politisk flykting. Vad som skett kan inte göras ogjort, vad som harförsummats är försummat. Det viktiga är att förhindra upprepningar, ochstatsrådet utlovar nu åtgärder i det syftet och för det tackar jag liksom försvaret. Överläggningen var härmed slutad. § 7 Omanvisningar av rörande brunnsborrning Herr statsrådet erhöllordet för att besvara () framställdainterpellation, nr 141, till herr inrikesministern , och anförde; har frågat inrikesministern om hanvill låta utarbeta anvisningar för brunnsborrning i syfte att underlätta för kommunernaatt med kontrollåtgärder bistå de konsumenter som tvingas lösa sin vattenfrågagenom att låta borra en egen brunn. En sådan service skulle enligt åstadkommas genom att byggnadsnämnderna erhöll någon form avkontrollfunktion i samband med brunnsborrning. Interpellationenhar överlämnats till mig för besvarande. har som bakgrund tUl frågan påpekat attbrunnsborrning är förenad med betydande kostnader och att det för den enskildekan vara svårt eller omöjligt att kontrollera om den entreprenör som skallutföra borrningen sköter sin uppgift på ett tillfredsställande sätt. Jag är medveten om att en brunnsborrning ärett vanskligt företag och att beställaren ofta i stor utsträckning helt måsteförlita sig på entreprenörens sakkunskap. De rent civilrättsliga frågorna omförhållandet mellan bestäUare och entreprenör faller emellertid utanför ramenför de intressen som byggnadslagstiftningen primärt har att tillvarata. Jagvill emellertid påpeka de möjligheter som enligt lagen om förbud mototillbörliga avtalsvillkor föreligger för konsumentombudsmannen och i sistahand att tUlse att de villkor som brunnsborrarna tillämparmot enskilda motsvarar en rimlig balans av båda parternas intressen. Exempel påförhandlingsuppgörelser inom denna sektor föreligger redan i KOs verksamhet. Vissa skäl bl. a. hänsynen till riskerna för olämpligpåverkan på grundvattnet talar dock för någon form av samhällelig kontroll isamband med brunnsborrning utöver den bevakning som ankommer på konsumentombudsmannen. Gällande byggnadslagstiftning innehåller mga regler iämnet. har emellertid i en skrivelse tUl civildepartementetden föreslagit en översyn av byggnads-och vattenlagstiftningenmed hänsyn tUl risken för påverkan på grundvattnet i samband medunderiordsbyggande, grundvattenpumpning m. m. Frågan har överlämnats tillbygglagutredningen som kan förväntas ta ställning till spörsmålet om ensamhällelig kontroll av brunnsborrningar och andra vattentäkter är nödvändig.Ett eventuellt arbete med närmare anvisningar i ämnet bör enligt min meningavvakta resultatet av denna utredning. Uppgifter om utförda borrningar som förnärvarande insamlas och registreras centralt hos geologiskaundersökning (SGU) skulle kunna utnyttias i ett sådant arbete. 0777 a77visni7igar av tyrelsen rörande brunnsborrning Jag vill tacka statsrådet försvaret på mininterpellation, och jag anser för min del att svaret är mycket positivt. Ättden här frågan är angelägen framgår bl. a. av det förhållandet att det varie årborras mellan 8 000 och 10 000 brunnar i berg till en kostnad av ungefär 50miljoner kronor. Det finns tyvärr rätt många exempel pä borrningar som inte harutförts på ett riktigt sätt och som ibland också har förorsakat betydandeskador, t. ex. genom oljespill. Det är för övrigt ett sådant exempel som harvarit anledning till att jag ställt den här interpellationen och försökt trängain i problemställningen. Kostnaderna för många enskilda har blivit stora trotsatt resultatet blivit ganska dåligt. den 10 deceinber 1973 Ang. risken för störningar i miljön vid utbyggnad avoljeraffinaderierna på Jag hoppas nu att bygglagutredningen tar upp den härfrågan snart. Jag såg i riksdagsberättelsen att utredningen beräknas arbetahela det här året. Det tyder kanske på att den relativt snart står inför sinavslutning. Och jag hoppas därför att det inte heller dröjer länge innan detkan vidtas åtgärder i den berörda frågan. Vad jag syftar till är i första hand att kommunen genomsina organ skall kunna hjälpa till och ge en god service till dem som behöverordna sin vattenförsörjning. En sådan service tycker jag är ganska naturlig ochockså en lämplig medverkan för att sanera i branschen, som tyvärr har blivitlitet snedvriden. Jag anser att kunderna, egnahemsägarna och andra, så långtsom möjligt måste få en garanti för ett fackmässigt och korrekt utförande avden för dem mycket dyrbara investeringen. har antagit en ny anläggningslag, som påsitt sätt kan medverka också i det här sammanhanget genom att den öppnarmöjlighet till lämpliga organisatoriska lösningar för dem som gemensamt villklara sitt vattenproblem. Den möjlighet som öppnas där och det som berörs istatsrådets svar ger mig anledning tro att förhållandena snart skall kunnaförbättras i jämförelse med vad som gäller . Jag villän en gång tacka för svaret. Överläggningenvar härmed slutad. risken för störningar i miljön vid utbyggnad av oljeraffinaderierna påVästkusten Herr statsrådet erhöllordet för att besvara i (c) den 8 novemberframställda interpellation, nr 147, och anförde: i har frågat mig omjag är beredd att för kammaren redogöra för min syn på möjligheterna att utanallvarliga störningar i miljön tillåta ytterligare utbyggnad av oljeraffinaderierpå , främst vad beträffar . Jag vill först erinra om att vid behandlingen avpropositionen angående regional utveckling och hushållning med mark och vatteni lade fast vissa riktlinjer för lokalisering av industri.Dessa innebär bl. a, att lokalisering av miljöstörande industri till Västkustenskall tillåtas bara om starka samhällsekonomiska skäl eller miljövårdsskältalar för en sådan lokalisering. Vidare bör inga nya områden öppnas påVästkusten för sådan industri. För del uttalas att utbyggnad avindustrin bör prövas med beaktande av omsorgen om närmiljön samt strävandenaatt dämpa storstadstillväxten och främja en god differentiering avarbetsmarknaden. För att möjliggöra en samlad och allsidig bedömning avlokaliseringsfrågan har regeringen förbehållit sig prövningen av nu aktuellautbyggnader av oljeraffinaderier. Prövningen avser dels planerade utbyggnaderav de tre befintliga raffinaderierna på i , dels höjning avden tillåtna produktionskapaciteten för det raffinaderi som för närvarandebyggs vid i . Som underlag för denna prövning har regeringen begärt inyttranden från drygt 30 myndigheter, organisationer och utredningar. Remissbehandlingenär ännu inte avslutad. Bland de myndigheter som yttrar sig till regeringeningår och . Deras bedömningarblir naturligtvis av stor betydelse för regeringens ställningstagande tillfrågan, om ytterligare utbyggnader av oljeraffinaderier på kan skeutan allvarliga miljöstörningar. Jag vill också erinra om att regeringen inte får getillstånd till en sökt utbyggnad om berörd kommun avstyrker denna. För att inteföregripa kommunens yttrande till regeringen känner jag mig förhindrad attsvara på fråga. i (c); Jag ber att få tacka statsrådet förinterpellationssvaret. I det område det här gäller bor ca 120 000 människor. Dettorde vara självklart att de flesta som är bosatta inom detta område ängslasför de mUjöfaror som kan uppkomma i samband med en utbyggnad avraffinaderierna. kan inte statsrådet, med hänvisning tUl den utredning sompågår inom kommunen, svara på min fråga. I sitt svar erinrar dock statsrådet om att vidbehandlingen av propositionen angående regional utveckling och hushållning medmark och vatten lade fast vissa riktlinjer förlokalisering av industrin. För del uttalas att utbyggnad av industrinbör prövas med beaktande av omsorgen om närmiljön samt strävandena att dämpastorstadstillväxten och främja en god differentiering av arbetsmarknaden.Detta är självfallet positivt, och om det blir sä i praktiken kommer det attinnebära att en god närmiljö för 120 000 människor bevaras. Geologenprofessor har i ett uttalande sagt bl. a. följande; Eftersomoljan inte kommer att räcka längre än ytterligare , är detekonomiskt oansvarigt och felaktigt att bygga nya raffinaderier. Men det är änvärre för oss andra, eftersom den lågsvavliga oljan tryter. Då blir man för attinte göra anläggningarna ännu mer oekonomiska inför hotande driftstopp pressadatt gå över till högsvavlig olja som kommer att spräcka alla bestämmelserrörande medgivet svaveldioxidutsläpp. Så långt professor . Det finns enligt min mening allanledning att lyssna till detta uttalande, där klart pekar på deframtida riskerna, bl. a. vad gäller svaveldioxidutsläppen. I min interpellation tar jag upp vissa frågor som har medmiljö-problematU Ang. risken för störningar i miljön vid utbyggnad avoljeraffinaderierna på Ang. risken för störningar i miljön vid utbyggnad avoljeraffinaderierna på Finns starka skäl som talar för att driften omfattar enbartnågot decennium måste miljöfaktorerna väga ännu tyngre. Man bör inte tillåtaförstörande av stora miljövärden för kortsiktiga ekonomiska vinster. Hänsyn till att oljan åren ändlig tillgång. I svaret framhåller statsrådet att regeringen begärt inyttranden från drygt 30 myndigheter, organisationer och utredningar. Detta ärutomordentligt betydelsefullt och visar att regeringen önskar få en allsidigbedömning av problemen innan beslut fattas. Vad statsrådet avvaktar frånGöteborg är kommunens yttrande. Detta skall komma i samband med att statensmeteorologiska och hydrologiska institut slutfört sina luftundersökningar. Menhur är det med utredningar vad gäller försurning av mark och vatten? Migveterligt föreligger inga sådana utredningar beträffande . Har vi några undersökningar vad gäller skador som kanåsamkas invånarna av de ökade luftföroreningar som sannolUct blir följden isamband med den kraftiga utökningen av kapaciteten som det här blir fråga om?Det är angeläget att sådana undersökningar också kommer tUl stånd innan beslutfattas om en eventuell utbyggnad. Jag har med min interpellation velat peka på en del av defaror som finns, om regeringen skulle fatta ett beslut om utbyggnad avraffinaderier mitt inne i en stor stad där hundratusentals människor bor. Dekortsiktiga vmsterna överväger på intet sätt den miljöförstöring som blirföljden i denna del av , om denna utbyggnad skulletillåtas. Eftersom statsrådet i sitt svar anfört atthan är förhindrad att svara på min fråga, ber jag att få tacka för det svar jagfått. Jag har just fått ett brev frånGöteborgs kommunstyrelse, där man begär förlängd remisstid. Mot den bakgrundenhar jag ansett det ännu olämpligare att här i kammaren gå in på ensakdiskussion. Jag vill bara med anlednmg av i inläggom raffinaderierna säga, att det alltid är ett problem var man än skall läggadessa. Vi kan gå mot en kall vinter med kallt vatten och kalla lägenheter, ochdå kan det hända att många får kalla fötter inför det perspektiv som vi har framföross. Vill vi ha värme och ett minimum av energi, måste vi också vara attberedda att någonstans lägga raffinaderier och inte bara säga, att de skallligga utanför värt lands gränser. i (c): Låt mig bara till detsista anföra, att om det varit så enkelt att vi hade fått värme av dennautbyggnad hade det varit bra. Men tyvärr är ifrågavarande raffinaderier ännuinte utbyggda, och vi får väl ändå avvakta att så sker. Vi hoppas väl trotsallt att den situation vi har är övergående. Överläggningenvar härmed slutad. § 9 Omåtgärder mot koncentrationsutvecklingen inom näringslivet Herr handelsministern erhöllordet för att i ett sammahang besvara dels () den 15 novemberframställda interpellation, nr 159, dels fröken () den 16 oktoberframställda interpellation, nr 123, båda interpeUationerna framställda tillherr industriministern, och anförde; har frågat statsrådet regeringen är beredd att föra en mer aktiv konkurrenspolitik bl. a. genomatt skärpa konkurrenslagstiftningen så att uppkomsten av monopolföretag kanförhindras och existerande monopol brytas upp. Fröken har frågat statsrådet om hananser strukturomvandlingen vara sådan inom vissa branscher att det finnsanledning överväga särskUda åtgärder bl. a. med tanke på följderna förprisutvecklingen, sysselsättningen och regionalpolitiken. Vidare har frökenEliasson frågat dels om det enligt statsrådets uppfattning är nödvändigt attstarkare inrikta näringspolitiken på att bryta koncentrationsutvecklingen inomnäringslivet, dels vUka åtgärder han är beredd vidta för att förhindrakonkurrensbegränsande fusionsbildningar inom näringslivet. Enligt gällande ärendefördelning har frågorna överlämnatstUl mig för besvarande. Jag besvarar frågorna i ett sammanhang. Den lagstiftning som ger ramarna för samhälletskonkurrenspolitUc bygger på grundtanken att fri konkurrens och frinäringsutövning har övervägande positiva verkningar genom att framkalla högeffektivitet, rationalitet och utvecklingsförmåga inom närmgslivet. Konkurrensbegränsningslagengör det sålunda möjligt att ingripa mot konkurrensbegränsningar som på ettfrån allmän synpunkt otillbörligt sätt påverkar prisbildningen, hämmarverkningsförmågan i näringslivet eller hindrar annans näringsutövning. De för konsumenter och produktion positiva verkningarna avfri konkurrens är emellertid inte entydiga. Konkurrensen därvid naturligtvisockså den som kommer frän utlandet är i princip avgörande förstrukturomvandlingen i vårt näringsliv. Denna omvandling innebär inte bara attomställnings- och sysselsättningsproblem uppstår. Kravet på ökad effektivitetleder också i mänga fall till en utveckling mot stordrift och störreföretagsenheter. Ofta sker detta genom att mindre företag slås ut eller läggssamman till större. Innebörden av detta är en ökad koncentration inomnäringslivet, som i varje fall ytterst kan leda tUl att konkurrensen påtagligtbegränsas. Samhället möter denna utveckling på två sätt. En stor delav samhällets näringspolitik har fått inriktas på att motverkatendenserna till företagskoncentration genom stöd tUl mindre företag när detgäller kreditförsörining, forsknings- och utveckhngsarbete, exportansträngningarosv.