prot · FW0944 · 1973-12-31 00:00:00 — Vi förmår inte se verkligheten bakom de kalla siffrorna.För det är människor som Du och jag som går och stämplar, knäcks psykiskt, blirutslagna." Jag tror att det är viktigt att vi lär oss att människorinte är räkneexempel på svarta tavlan där man konstaterar att de arbetslösa ialla fall bara är av den samlade arbetskraften. Vi talarmycket om sociala frågor, men som jag ser del är den ulan jämförelse störstasociala frågan just nu hur vi skall kunna bekämpa den nedbrytandearbetslösheten och bereda sysselsättning åt de många som förtvivlar mför sinframtid. Det är fem saker .som jag speciellt vill peka på när delgäller dänstemannaarbetslösheten. Den första är att antalet varsel om personalinskränkningarhar ökat kraftigt när det gäller tjänstemän. Enligt arbetsmarknadsverketsrapport om tjänstemannaarbetslösheten som publicerades den 3 harvarsel om personalinskränkningar för dänsteman ökat från knappt 2 1969tUl ca 3 1970 och tUl över 7 1972. Där har vi ett bevis försanningen i vad som sagts frän många håll om alt nästa rationaliseringsvågkommer att drabba tjänstemännen. Det motiverar också att man vidtar speciellaåtgärder för att motverka arbetslösheten bland tjänstemännen. Den andra sak som jag vill peka på har jag berört tidigareoch den påpekas också av TCO i dess framställning till regeringen i november1971. Vi får en lågkonjunktur, arbetslösheten bland dänstemännen ökar;konjunkturerna blir bättre men arbetslösheten går inte ned till denursprungliga nivån, utan man bodar alltså från en högre nivå. 1 TCO-framställningen sägs: "I dagens konjunkturläge har mannoterat en ytterligare stegring och därvid uppnätt en nivå som innebär enflerdubbling av den relativa arbetslösheten jämfört med förhållandena för baraett fåtal år sedan." Jag harjust från TCO-kansliet fått en siffra som jag tycker är Anslag till arbets-marknad m. m. Anslag till arbetsmarknad m. m. Av de nya arbeten för tjänstemän som kommit till stånd under åren1965-1972 gäller tjänstesektorn. av de nya arbetensom kommit till stånd på tjänstemannaområdet under dessa år har skapats inomindustrin. Om vi nu får en slagnation inom den offentliga sektorn - om detkommunala skattetaket och andra åtgärder gör att man börjar införaanställningsstopp - och industrin inte kan skapa särskilt många nyaarbetstillfällen, då belyser det ytterligare det förhållandet att enkonjunkturuppgång icke automatiskt kommer att lösa detta problem. Del motiveraralltså ytterligare åtgärder. Den tredje sak jag skulle vilja peka på är attarbetslöshetsperioderna för tjänstemännen blir allt längre och längre. Om manser på läget i tjänstemannakassorna , finner man att praktiskttaget hälften av de arbetslösa gått utan arbete än . Avde arbetslösa i samtliga kassor hade bara en tredjedel gått arbetslösa mer . Om man ser på Byggnadskassan, där ganska stor säsongmässigarbetslöshet råder, finner man att gått arbetslösa i över tremånader. Vi finner alltså här att arbetslösheten för tjänstemännen i regel ärmer svårartad, därför att de ofta får gå arbetslösa mycket änpå andra håll. Den fjärde sak jag vill peka på är att de arbetslösa inomdänstemanna-området till mycket stor del består av unga människor. De harslutat sin utbildning och söker anställning inom tjänstemannayrkena men kaninte få något arbete. De får gå utan att erhålla någonsysselsättning. Genom mina barn, som kommit upp i denna ålder, har jagkunnat studera förhåUandena på nära håll bland deras kamrater och se depersonliga tragedier som utspelas. Människor, som undergått utbildning i 9,12, 15 eller och som inte har någon högre önskan än att få göra enproduktiv insats, får gå utan anställning. Det är ett svekmol vår svenska ungdom att vi inte kan bereda den arbete. iArvika kommer att beröra detta ämne närmare, och jag skall inte gå in på detytterligare. Det femte och sista som jag vill peka på i deltasammanhang är att det också finns många äldre bland de arbetslösatjänstemännen. 1 arbetsledarnas arbetslöshetskassa är av dearbetslösa - alltså två tredjedelar. Vi vet hur svårt det är att fäanställning, när man kommit upp i de åren. Det finns en strukturell förklaring.När företag förr fick svårigheter friställdes arbetskraft. Det var de senastanställda, de unga människorna, som först fick gå. De gamla fick stanna. Sedankom bättre tider och de gamla fick fortsätta sitt arbete. Denstrukturomvandling som sker innebär ofta att företag läggs ned. Då får allasluta, inte bara de unga utan också de som är och däröver. När tidernasedan blir bättre och efterfrågan på arbetskraft uppslår, anställs de yngre medande äldre får stora svårigheter. Detta är ett fenomen som är märkbart ocksåbland tjänstemännen och som gör att det finns speciell anledning att vidtagaåtgärder. Statsrådet säger i sitt svar det håller jag med honom om att man när det gäller att bekämpa arbetslösheten i första hand skall inriktasig på att "skapa förutsättningar för en allmänt stegrad efterfrågan påarbetskraft". Del innebär alltså att man måste föra en ekonomisk politik,som skapar enallmänt stegrad efterfrågan på arbetskraft. En sådan ekonomisk politik måste imycket stor utsträckning arbeta med generella medel i grunden, vilka sedankompletteras med de nödvändiga selektiva åtgärderna. Det är mot bakgrund av vad som sägs i inrikesministernssvar som jag är litet förvånad över att regeringen sade nej till oppositionenssamlade förslag vid riksdag, vUket ju innebar generella åtgärder föratt skapa en allmänt stegrad efterfrågan på arbetskraft. Det är omvittnat avekonomer, att hade oppositionens förslag - som syftade tUl en allmänt stegradefterfrågan på arbetskraft - genomförts , hade fler människorhaft sysselsättning, och de åtgärder som arbetsmarknadsverket måste vidta hadedå inte behövt bli så omfattande. Vid den konferens som ägde rum i i går, vilkenjag nämnde förut, framhöll förste ombudsmannen vid SlF:sförbundskansli att industriinvesteringarna inte varit tillräckliga och att deindustriinvesteringar som hade förekommit i stor utsträckning hade varitrationaliseringsinvesteringar, som ytterligare ökar arbetslösheten. Jag tyckerdetta var ett viktigt påpekande från i detsammanhanget. Det är klart att man i industrin i ett läge, då man kännersig pressad, söker med ljus och lykta efter rationaliseringar som gör behovetav arbetskraft mindre, men det är rationaliseringar och investeringar somminskar behovet av arbetskraft och därmed ökar arbetslösheten. Det är dedefensiva investeringarna. Därför måste det ingå som en grundläggandeprogrampunkt i kampen mot arbetslösheten att man genom generellastimulansåtgärder söker få fram offensiva investeringar, vilka.innebär att mansatsar på utvidgning av produktionen, på nya produkter, för att på det sättetskapa en ökning av sysselsättningen. Jag hoppas jag får tolka den målsättning sominrikesministern här har gjort sig till talesman för såsom ett tecken på atthan är öppen för dessa synpunkter! På konferensen i riktades också kritik motarbetsförmed-hngarnas effektivitet. En deltagare ansåg att man får "hängaarmkrok i tomrummet och stämpla", som han uttryckte det. Det sades frånannat håll att arbetsförmedlingarna mera har blivit registreringscentraler förarbetslösa än förmedlingsorgan. Jag sade förut, herr talman, att vi behöver generellaåtgärder. Dessa skall kompletteras med selektiva åtgärder. Här är det intefråga om ett antingen-eller, utan här är det fråga om att lägga generellaåtgärder i botlen, så att man sedan kan komplettera dem med punktinsatser. Degenerella åtgärderna är en rörlig finans- och skattepolitik, som ger företagenden lönsamhet som behövs för att de skall kunna fylla de krav som fackligaorganisationer och samhället med rätta ställer på företagen: trygghet i anställningen,en god arbetsmiljö, medbestämmanderätt. Det behövs en satsning på forskning,utveckling och innovationsarbete, men det behövs också punktinsatser, såsom attutvidga och förlänga beredskapsarbetena för tjänstemännen. Det har gjorts endel jag skall erkänna det och del framgår också av interpellationssvaret,delvis, förmodar jag, såsom svar på den framställning som TCO gjorde. 6 protokoll 1973. Anslag till arbetsmarknad tn. Anslag till arbetsmarknad m. m. skullegärna vilja fråga inrikesministern en sak i det här sammanhanget. Det gäller delöner som skall gälla i beredskapsarbetet. Vi trodde väl att vi kommit bortfrån den gamla AK-mentaliteten, I fråga om industriarbetare och andratillämpar man marknadslöner. Enligt en uppgift i i går har detförekommit att man vid beredskapsarbeten på dänstemannaplanet erbjudit löner,som ligger långt under marknadsläget. Det skulle vara intressant att här fåhöra industriministerns allmänna synpunkter på detta. Det är klart att det kanfinnas olika uppfattningar om vad som är marknadslön för en tjänsteman. Jagvill inte här ha några uttalanden rörande speciella faU, men anserinrikesministern principiellt att man även när det gäller beredskapsarbete fördänsteman skall följa marknadslönerna? Jag skall här inte vidare tala om den mycket omtaladefemkronan, eftersom i kommer att göra det. Men jag skullevilja fästa uppmärksamheten på behovet av att understryka vad som sagts frånbyggarbetsgruppen när det gäller att få i gång angelägna byggen ochanläggningar. Vi har ett exempel just från , nämligen den nyastorflygplatsen i , Det finns där mycket angelägna behov av att fåden färdig, eftersom kapacitet är så begränsad. Byggarbetsgruppenhar föreslagit att man skulle undersöka möjligheten att forcera arbetet. Såvittjag förstår beror svårigheterna delvis på att luftfartsverket har mycket attgöra med och kanske tycker att man inte har tillräcklig tekniskexpertis för att påskynda färdigställandet av , Men det finns såstor arbetslös teknisk sakkunskap, att man enligt min rnening här bör göra ettsärskilt övervägande för att på det sättet öka sysselsättningen och ge arbetetill några av de arbetslösa tekniker som vi har, I det sammanhanget vill jag också peka på det förslag somframlagts om ätt ge statsbidrag till kommunerna för förstärkning av derasprojekteringsberedskap genom att man också där kan använda arbetslösa tekniker. TUl sist vUl jag ta upp frågan om effektivisering avarbetsförmedlingarna. Där kan jag ansluta mig till det som iArvika har sagt. Jag tror att man måste forcera ansträngningarna att få fram eninterlokal arbetsförmedling. Man måste forcera användandet av datatekniken. Manklandrar i många sammanhang datatekniken, och det finns väl anledning att varaförsiktig med den. Men på det här området kan den vara till verklig hjälp närdet gäller att effektivisera arbetsförmedlingen så att det verkligen blir enförmedling. Jag vill sedan uttrycka min mycket storatillfredsställelse med vad statsrådet sade beträffande de ökadepersonalresurserna för anpassningsgrupperna. Jag fick kontakt med dettaproblem i . Man pekade då på de oerhördasvårigheter man hade alt kunna göra något åt anpassningsgrupperna därför attdet inte fanns folk tillgängligt på vederbörande länsarbetsnämnd. Men det är klart alt man här inte bara får ställa krav påarbetsförmedlingarna; krav måste också ställas på företagen. Vi begärde frånfolkpartiet att storföretagen skulle åläggas att inventera sinaarbetsuppgifter för att se vilka av dessa som utan nackdel för företaget skullekunna skötas av äldre eller handikappad arbetskraft. Man hade ju erfarenheterav att personalplaneringen var så ineffektiv; man satte kanske en ung människapå en post där det hade varit bra med något av den erfarenhet som åldern ger,under det att man satte äldre människor, som hade svårt att hinna med i hetsen,på arbeten som var mycket stressbetonade och som de även hade svårighet attklara. är dessa anpassningsgrupper ett led i den strävan som vi gjorde osstill talesmän för . Men jag tycker att det är angeläget attbetona att personalplanering måste ske i samverkan med de fackligaorganisationerna. När i talade om att man lämnadefritt åt arbetsgivarna att sortera personal i ett A-lag och ett B-lag måste jagmed bestämdhet vända mig emot en sådan tanke. Detta är ett intresse somsamhället, företagen och de anställda har gemensamt. Jag är säker på att här återstår mycket att göra för attfå ett samarbete som innebär en effektivare personalplanering och därföretagare och anställda i samarbete med vederbörande arbetsmarknadsmyndigheterkan åstadkomma förbättringar på många punkter. Anslag till arbetsmarknad m. m. Jag har en känsla av att kändeett behov av att lägga ett ord för de generellt verkande medel som han tidigarehaft anledning att rekommendera, åtgärder som onekligen har kommit bort htet påsistone, när man på den borgerliga kanten alltmer närmar sig problemet om hurman skall komma till rätta med dessa svårigheter. Denna mening i interpellationssvaret har naturligtvis ioch för sig syftet att ge till känna att vi vill ha en förbättring över helafältet. Men den vill också markera att vi inte vill göra så stark skUlnadmellan arbetare, dänsteman eller nytillträdande. Vi anser det alltsåeftersträvansvärt att åstadkomma efterfrågan över ett brett fält. Även med denna utgångspunkt är det dock självklart att vimåste särskilt beakta situationen för tjänstemän. Vi har sett en ljusning förde manuellt arbetande, där vi har en ökad efterfrågan, men när det gällerdänstemännen tyder tyvärr även de senaste månadsrapporterna på en sämresituation, en högre arbetslöshet och en minskad efterfrågan. Jag tror att dettakommer många dänsteman att uppleva på det sättet att man blir mér och mermedveten om att man har problem som är likartade med andra arbetstagargruppersoch inte befinner sig i en speciellt skyddad ställning. Jag vUl alltså betonaatt vi måste ha med dänstemännen i beredskapsåtgärderna. När det gäller byggarbetsgruppen, som , vill jag gärna säga här, att vi i departementet har engagerat ossstarkt i byggfrågorna. Mina medarbetare har satt tUl mycken tid för att försökasä snabbt som möjligt få fram resultat på den här sektorn. Det har tagit siguttryck i att vi redan till höstriksdagen lade förslag om vissa reparationsarbetensom skuUe i gång inom byggsektorn. Vi har kommit med förslag baserade påsaneringsutredningen, och vi har i en jämn ström tagit fram byggobjekt på olikaområden. Det har gällt statliga eller kommunala företag som skuUe sättas igång. Vi har inte heller försummat att se till Anslag till arbetsmarknad m. m. projekteringsreservenoch beredskapen för framtiden. På detta område har AMS verkligen gjortbetydande insatser, vUket också pekade på. Jag vill nämna en sak som man inte alltid observerar. Närvi ordnar beredskapsarbeten, nästan av vUket slag som helst, kräver de iallmänhet en arbetsledare. Då är det en dänsteman som får tillfälle till ettarbete. Vi brukar räkna med att av de sysselsatta får sådanauppgifter som att vara arbetsledande i någon funktion. Jag vUl betona att jagser det som mycket angeläget att dessa grupper inte blir bortglömda. För att undvika missförstånd vill jag göra ett påpekandenär man säger att bland de arbetslösa byggnadsarbetarna är det bara 13 procentsom har haft den längre arbetslösheten. Men som man säger detfår man erinra sig att arbetslösheten bland byggnadsarbetarna är så mycketstörre totalt sett. Det hör ju samman med deras speciella anställningsformer:att man ofta växlar från kortvarig anställning hos en företagare och går övertill en annan. Jag tvekar emellertid inte att säga att just byggnadsarbetarnabefinner sig i en väldigt besvärlig situation. Antalsmässigt är det en mycketstor grupp som har de långa arbetslöshetsperioderna. Men ett sådantkonstaterande gör jag bara för att det inte skall bli något missförståndbeträffande exempel. Svårigheten är självfallet allvarlig förvilken grupp del än gäller, men speciellt för de äldre, att få nytt arbete närman har gått arbetslös . Detta är naturligtvis ett förhållandesom vi måste ha under ständig observans. i (fp) kort genmäle: När det gäller byggnadsarbetarna föreliggeringet missförstånd. Jag påpekade redan i mitt anförande skillnaden på denpunkten. Men, det väsentliga är ju att man lättare kan uthärda en arbetslöshetsperiodpä några månader om man erfarenhetsmässigt vet att man har möjligheter att fåarbete, än när man ser en oviss framtid utan sysselsättning. Det är det som ärpsykiskt nedbrytande. Inrikesministern svarade inte på min fråga om vad hananser om lönesättningen för beredskapsarbeten, men det får jag väl besked om ihans nästa inlägg. Inrikesministern gav nu en ny tolkning av uttalandel attåtgärder skall inriktas på att skapa förutsättningar för en allmänt stegradefterfrågan på arbetskraft. Det skulle mer syfta på att man inte särskilt villeta ut nytillträdande på arbetsmarknaden eller tjänstemän utan alt man varintresserad av alla kategorier. Det är väl två frestelser som finns här. Denena är att man liksom resignerar inför de allmänna arbetslöshetstal som nufinns och som bara skulle ha ansetts vara katastofalthöga. Det är det första som vi måste motarbeta. Vi får inte acceptera en totalarbetslöshet av den storleksordning som vi har . Under inga förhållanden. Den andra frestelsen som man kan falla för är att säga:Tjänstemännen har en så relativt liten arbetslöshet jämfört medindustriarbetarna t. ex., så dem behöver vi inte ta så allvarligt. Men det ärfel. Som jag har påpekat i mitt anförande har tjänstemännen särskilda svårigheterdärför att de i genomsnitthar längre arbetslöshetsperioder och på grund av de speciella problem som jagnämnde. En liten detalj när det gäUer arbetsförmedlingarna. Skulledet inte vara möjligt att ytterligare öka arbetsförmedlingarnas resurser genomatt ta välutbildade tjänstemän som är arbetslösa och låta dem i ökadutsträckning gå in i arbetsförmedlingarna och där försöka få till stånd enverkligt effektiv arbetsförmedling? Vi har dock lediga platser, även om de inteär så mänga, och det är därför angeläget att se tUl att de som är arbetslösaockså får möjlighet att söka de lediga platser som finns. Jag beklagar att jag inte gav uppgiften om lönerna. Man tUlämpar de löner som gäUer på respektive områden ochsom kan utläsas av de avtal som finns där. Är så inte fallet, är AMS angelägetom alt ta kontakter med den organisation som representerar de ifrågavarandearbetstagarna. Genom förhandlingar kommer man fram till den lön som skallgälla. Jag vill inte säga att detta alltid har gått problemfritt,men i stort har man kunnat lösa frågan på ett ganska hyggligt sätt. Det kan hakärval lUl sig . Jag känner inte tUl hur det är just på tjänstemannaområdel,men samma princip gäller ju över hela linjen. I vissa fall har det varitsvårigheter att avgöra om lönen skulle bestämmas efter det avtal som gäller fört, ex, kommunal- eller byggnadsarbetare eUer någon annan kategori. Men på dethela taget har det gått att lösa frågan genom att träda i kontakt medorganisationen för att få klarlagt och överenskommet vad lönen skall vara. Anslag till arbetsmarknad tn: m. Om åtgärder för att förbättra sysselsättningen i Gävleborgslän i (fp) kort genmäle: Det viktigaste i detta sammanhang är att vinu fått ett klart principiellt uttalande att marknadslön skall gälla också förberedskapsarbeten för tjänstemän. 1 övrigt hoppas jag att de förslagsom har kommit fram under denna debatt skall medverka till en ökad förståelseför de speciella omständigheter som finns för dänstemännen och som verkligenmotiverar ett krafttag för att råda bot på de nuvarande förhållandena. Herr inrikesministern fick nu ordet för attbesvara () framställda interpellation, nr 39, omåtgärder för att förbättra sysselsättningen i , och anförde: har frågat om regeringen ärberedd att vidta ytterligare åtgärder för all öka sysselsättningen i Gävleborgslän och då särskilt för byggnadsarbetarna. Arbetslöshetens utveckling har under de två senaste årenföljt ungefär samma mönster i som i övriga delar av landet. Förbyggnadsarbetarnas del var arbetslösheten i länet dock lika hög somunder 197 I, medan den minskat något i riket som helhet. Under innevarande budgetår har i beviljatslokaliseringsstöd till 19 företag för nyanställning av ca 200 personer,vartill kommer ett 60-tal byggnadsarbetare som beräknas bli sysselsatta under Altslag till arbetsmarknad m. m. Om åtgärder för att förbättra sysselsättningen i Gävleborgslän uppbyggnadstiden.Under samma tid har 21 företag fått tillstånd att använda investeringsfonderför bl, a, byggnadsarbeten, vilka beräknas sysselsätta 65 byggnadsarbetare.Därutöver har i betydande utsträckning beviljats statsbidrag till företag förlagerökning. Genom tidigareläggning av statliga arbeten, ökadestatsbidrag till mUjövårdsarbeten och frisläpp av ett antal oprioriteradebyggen har under budgetåret skapats sysselsättning för ca 150 byggnadsarbetarei länet utöver dem som arbetar i tidigare påbödade arbeten av samma slag. Närmare 2 500 personer deltar och i arbetsmarknadsutbildning, varav 45 personer i särskildafortbildningskurser för byggnadsarbetare. Omkring 2 400 personer i länet sysselsätts iberedskapsarbeten, varav 600 byggnadsarbetare. avseratt hålla antalet sysselsatta på denna höga nivå åtminstone fram till utgångenav april. Också därefter kommer sysselsättningsskapande åtgärder att blividtagna i den utsträckning som bedöms nödvändig. Jag ber först att få tacka statsrådet försvaret på min mterpellation. Det har sagts i många sammanhang att är ettSverige i miniatyr, där vi inom länet har haft alla de problem som hängersamman med den regionala balansen jämfört med landet i dess helhet. Det här ägde nog sin riktighet , då vihade en viss industriell expansion i den och en rakt motsattutveckling i den norra, mycket på grund av den strukturrationalisering somjord- och skogsbruket genomgick men också på grund av att vi hade en mycketsvag industriell utveckling i övrigt. Den här situationen som jag redogjort för var mest markantfram till mitten av men har radikalt förändrats, vilket innebäratt vi i hela länet har alla de problem som ett skogslän har. Det är delvis mot den bakgrunden man får se den mycketbesvärande situation som råder när det gäller sysselsättningen.Vi hade 4 566 arbetslösa och endast 450 lediga platser. Vad somytterligare understryker vad jag sagt är att var ett av de tvålän som minskade sin befolkning 1972. Ser man litet på den utveckling som skett under perioden1965-1970 visar det sig, att antalet förvärvsarbetande har minskat med ca 6500. Hela minskningen koncentrerar sig till sektorn jord- och skogsbruk, meneftersom industri- och servicesektorn stått praktiskt taget still så får mandet här negativa slutresultatet. När det gäller prognoserna så innebär deför jord- och skogsbruket en långsammare minskning . Eftersomdet mesta tyder på att den sektorn ligger ungefär riktigt, innebär det attsysselsättningen där kommer att minska med ungefär 4 300 arbets-tiUfäUen. Om länet befolkningsmässigt skall nå upp till deplaneringsramar som har fastställt, nämligen 290 000-300 000 invånare1980, måste bortfallet inom jord- och skogsbruket samt den ökning av arbetskraftsutbudelsom hänger samman med ökad förvärvsverksamhet bland kvinnorna mötas av enmycket kraftig ökning av antalet arbetstillfällen inom industri- ochservicesektorn, och den ökningen ligger i storleksordningen 6 000-9 000arbetstillfällen. Så många arbetstillfällen mom industri- och servicesektornmåste alltså tillföras länet , om planeringsramarna skallhålla. Länet kan naturligtvis få ett befolkningstal på mellan 290000 och 300 1980, även om industri- och servicesektorn inte ökar, men dåmåste det ske till priset av en fortsatt mycket hög arbetslöshet och attökningen av kvinnornas yrkesverksamhet inte kan ske på ett sätt som ärönskvärt. En sådan utveckling måste givetvis på allt sätt motverkas, eftersommålsättningen måste vara allas rätt till ett meningsfullt arbete. Om man ser på vad lokaliseringsstödet ,har givit försysselsättningstillskott 1972 finner man att detta hartillfört länet ca 2 000 arbetstillfällen. Och jag vill poängtera att utan denkraftfulla satsningen hade läget varit mycket allvarligare.