prot · FW0913 · 1973-12-31 00:00:00 — Jag är övertygad om att vi i den svenska debatten kommit framtill någonting som blivit centralt i industriländernas utveckhng under1970-talet. Det är en diskussion som vuxit fram direkt ur människornasupplevelser dhekt ur vardagen ur oron för hälsan och välfärden, föromställningar och avskedanden, ur shtet och påfrestningarna och känslan avmaktlöshet. Den diskussionen kommer att bli, tror jag, av lika genomgripandebetydelse för den praktiska politiken som 1950-talets debatt omarbetsmarknadspolitiken och ATP och 1960-talets om den offentliga sektorn. Småningom har ur denna debatt, där de fackligaorganisationerna för arbetare och tjänstemän spelat en ledande roh,kristalliserats ut ett reformprogramsom spänner över vida fält men som bärs upp av en gemensam grundsyn. Där finns den sohdariska lönepohtiken och den solidariskaskatte-pohtiken. De lågavlönade har kunnat flytta fram sina positioner. Densatsningen måste fullföljas. Där finns kraven på en utjämning av de sociala förmånerna,där uppgörelse om en sänkning av pensionsåldern tih 65 ärmed början i är innebär en stor framgång. Där finns kraven pä» en förstärkning av kvinnornasställning på arbetsmarknaden i Ukaberättigandets tecken. Där återstår ett stortreformarbete som speglas i satsningen pä arbetsmarknadspolitik, föräldraförsäkringoch barntUlsyn. Den särskilda jämstäUdhetsdelegationen har böriat sitt arbete. Där träder önskan om en bättre arbetsmiljö allt starkare iförgrunden. Vi har i budgeten givit förtur ät en förstärkning avarbetarskyddet. kommer förslag om en ny arbetsmiljölag som bl. a. gerskyddspmbuden möjlighet att stoppa farhga arbeten och ger löntagarna rätt attpåverka arbetsplatsens utformning. är arbetsmiljöutredningensförslag ute pä snabbremiss, som framför allt riktar sig till landets 85 000skyddsombud. De människor som i vardagsarbetet ute i produktionen är med ochtar ansvaret för sina arbetskamraters hälsa skall ha möjlighet att påverkaregeringens proposition. Där finns förslaget frän utredning omanställningstrygghet. Det finns uppenbarligen de som vacklar när det gällerdet förslaget. Socialdemokratin tvekar inte. Efter vanlig remiss kommer vi attunder våren lägga fram förslag om förbättrad anställningstrygghet förlöntagarna. Gemensamt för dessa förslag är att de syftar till enförnyelse av arbetslivets villkor. Men det sker också genom att löntagarnasjälva får ett ökat inflytande pä sin egen arbetssituation. Förslagen om bättrearbetsmiljö och anställningstrygghet har ett direkt samband med kravet på enfördjupad industriell demokrati. Samma strävan till ekonomisk demokrati bär upp en radandra aktueUa reformer. Det gäller t. ex. löntagarrepresentationen istyrelserna, som träder i kraft den . kommer vi att lägga fram förslag omAP-fondernas användning för investeringar i näringslivet. 1 utredning går arbetet vidare för attfinna lösningar på frågan om ökat inflytande för de anställda över arbetetsorganisation, personalpolitik och arbetsledning. Så går vägen till en förnyelse av arbetshvet över enfördjupad ekonomisk demokrati, över det sohdariska ansvaret för gemensammaresurser. Därmed kan vi söka förverkliga den gamla tanken om den politiskademokratin, den sociala tryggheten och den ekonomiska demokratin som en enhet isamhähets omdaning tih folkhemmet. Socialdemokratins pohtik bärs upp av övertygelsen att densolidaritet som varit vägledande för det svenska samhällsbygget skall behållasin slagkraft. Den färdriktning vi anvisar är de lugna och trygga reformernasväg, där framsteg fär tas steg för steg, allteftersom förutsättningarna för derasförverkhgande är för handen. Det är den väg vi alltid har följt. Vi avvisar en konservativ, för att inte säga reaktionärideologi som hänvisar människorna till att ensamma kämpa med marknadskrafterna,att ensamma söka bemästra de sociala konsekvenserna av teknikens utveckling,att hoppas på att det ändå finns en plats för dem i arbetslivet och i samhälletnär de drabbas av sjukdom eller arbetslöshet. Ty detta är den kaha verklighetenbakom det dunkla talet om att friheten förkvävs i ett samhälle där människornatar ansvar för varandra. Denna konservatism skuhe innebära att människornaförskansar sig bakom en egen vaU till skydd för sig själva och sina närmaste.Det skulle bh ett slutet och kaUt samhälle, präglat av konkurrens ochmaterialism. Spelrummet skulle öka för dem som har makt och ekonomiskaresiu'ser. För oss är sohdariteten en väg att frigöra människanshandlingskraft och skaparvilja. Därför vhl vi satsa på gemenskap i samhälletoch solidaritet mellan aUa medborgare. Vi bör inte enbart ställa frågan: Vad kan jaggöra för mig själv? Vi bör också fråga; Vad kan vi människor göra för varandra? På den vägen kan vi skapa ett samhälle med mera av värmeoch gemenskap. HerrFÄLLDIN (c); blev enhistorisk dag för folk. De i konflikten inblandade parterna kunde däunderteckna ett fredsavtal som det vietnamesiska folket fått vänta på.Hopp väcktes om att det flera decennier långa krigstillståndet äntligen skulleupphöra. Den ena stormakten har avlöst den andra på den vietnamesiskakrigsskådeplatsen: , , . Generationer vietnameser känner intethl annat än krig. Flera miljoner människoliv har offrats bara under den fas avkriget som böriade intensifieras . Alla hoppades givetvis pä att vapnen skulle ha tystnat närnamnteckningarna sattes pä Parisdokumenten. har dock inte kunnatgarantera freden. Det rymmer krav på god vilja frän parterna som dessa intevarit niäktiga att fylla under avtalets första dagar. De mänga ömsesidigabeskyllningama för brott mot fredsavtalet ihustrerar svårigheterna. Det kommeratt stäUas stora krav pä den internationella . Vihoppas alla att parterna med dennas hjälp skall inse att det inte går att lösaproblemen med våld. Det vietnamesiska folket måste ges möjlighet att självtbestämma över sina angelägenheter. De mänskliga rättigheterna såsom deframställs i FN-deklarationen måste vara vägledande. Mer bomber än i något tidigare krig har fällts överVietnam. Med den moderna teknikens hjälp har aUtmer förödande bomber kunnatkonstrueras. Det har varit bomber som plägat och fördärvat människor pä detmest fruktansvärda sätt, och det har varit bomber som förhärjat naturen medverkningar som väntas bestå . Tekniken måste nu i stället användas titt att bygga uppdet som raserats i säva! Det är ett mödosamt arbete somförestår. Det är självklart att vi i vårt land efter förmåga skall hjälpa till. Bland våraåtaganden för bistånd till andra folk har vi på den senaste tiden fåttanledning att ta med stöd till det kaiastrofdrabbade . Det är en oerhördtragedi för hela att landets tredje stad förstörts av vulkanutbrottet.Det finns behov av en kraftig insats frän de nordiska länderna när det gälleratt ersätta byggnader och andra nyttigheter som förstörts och hjälpa dem somdrabbats. Frågan kommer att tas upp ytterligare av senare idebatten. Jag vill gärna uttala min glädje och tillfredsstäUelse över dendeklaration i den här frågan som statsministern har gjort. En av de viktigaste förutsättningarna för att uppnå bättrejämhkhet är att häva den regionala obalansen. antog i huvudsak detregionalpolitiska program som regeringen presenterat. Detta program kan intemed bästa vilja sägas vara ett program för ökad jämlikhet mehan regionerna. Förstorstadslänen är målet en fortsatt kraftig expansion. föratt ta ett exempel skah enhgt befolkningsramens övre siffra öka med ungefär200 000 invånare. Skogslänen skall trots befolkningsökning i hela landet stannapå samma befolkningstat som . Den ortsklassificering som också togs kanförväntas skärpa balansproblemen inom regionerna. Beslutet innebär att destörsta satsningarna skall göras i de största orterna i länen. Detta för attdessa orter skall kunna erbjuda samma service och arbetsmarknad som storstädernaStockholm, och . Frän sida presenterade vi, innan regeringen ladefram sina förslag, med vår riksplan ett realistiskt alternativ till dennakoncentrationspolitik. Vår befolkningsmälsättning bygger pä att de trestorstadslänen, skogslänen och övriga delar av landet var för sig skall ha enoförändrad andel av landets befolkning. Därigenom erbjuds förutsättningar föratt klara upp miljöproblemen i storstäderna och att ge andra delar av landet enpositiv utveckhng från bäde sysselsättnings- och servicesynpunkt. Inom de ramar som anger som riktpunkter för sinaregionalpolitiska strävanden bör länsorganen ges möjlighet att ordnaförhållandena på bästa sätt. Har man den inställningen behövs ingen centralortsklassificering. Vi har den bestämda uppfattningen att ett demokratiskt valtlänsorgan är vida mer kompetent att avgöra hur förhållandena skah vara inomlänen än vad de i placerade centrala instanserna är. Här som i andrafrågor är vår strävan att flytta besluten närmare de enskilda människorna. Vi har under aUmänna motionstiden återupprepat våra krav ivad gäller den regionalpolitiska målsättningen. Med en konsekvent ochmålinriktad regionalpolitik kan våra målsättningar realiseras. Vi har fleragånger redovisat våra förslag till konkreta åtgärder. Under vårriksdagen kommerregeringen att presentera sina förslag. Det kommer dä att finnas anledning atti detalj väga regeringens förslag mot våra. Innan vi sett regeringens förslag vill jag bara påpekaangelägenheten av att de regionalpolitiska insatserna byggs upp i enhghet medde principiella riktlinjer vi angivit i riksplan; Samhähets bas- och serviceorganisation, dvs.fördelningen av kommunikationsmöjligheter, utbildningsmöjligheter, kultur- ochfritids- aktiviteter,vårdinrättningar, social service etc. måste inriktas på decentra-hsering avbebyggelse och näringsliv. Särskilt angeläget är det att formakommimikationerna så att avständsproblemen sä långt möjligt kan bemästras. Genom eneffektivare skatteutjämning måste en väsenthgt förbättrad resursutjämning skemehan kommunerna så att Ihcvärdiga förutsättningar kan skapas i ohka områden. Avvägningenmehan lokahseringspoUtiken och den arbetsmarknads-pohtiska flyttningspolitikenmåste ändras sä att lokahseringspolitiska åtgärder i första hand kommer tillanvändning och flyttningspolitiska åtgärder endast i den mänlokahseringspolitUc inte är möjlig. Flyttnings-pohtiken fär inte användas förytterligare storstadskoncentration. Lokaliseringsstödetför nya arbetstillfällen i sysselsättningssvaga områden måste förstärkasväsentligt och differentieras sä att det kan utgå med kraftig förstärkning iområden som främst behöver stöd, såsom i inland och motsvarandeområden. Ävenstyrningsätgärder i form av investerings- eller etableringsav-gifter eller ettsystem med tiUständsgivning måste nu prövas för att motverka ytterligarekoncentration till stockningsomrädena. Sädana åtgärder bör även prövas i syfteatt få till stånd en successiv omlokalise-ring och decentrahsering av företagoch arbetsställen inom storstadsregionerna, främst dä tiU tämphg närhet avbostadsbebyggelsen i ytterområdena. Trafikpolitiken är en viktig del av en lokaliserings- ochregionalpolitik som syftar till att skapa förutsättningar för en positivutveckling i alla delar av landet. Transportförsörjningen har länge utvecklatsig på ett felaktigt sätt. Det har börjat med att det blivit glesare mellantågen, och sedan har det i mänga fah blivit nedläggning av banan. Busslinjer,som satts in i stäUet, har ofta upphört . Pä det viset har denkollektiva trafiken utarmats i stora delar av värt land. utgör ettvarnande exempel pä detta. För flera är sedan lades tågtrafUcen ner på ön, ochnu har det meddelats att SJ vid nästa halvårsskifte kommer att upphöra även medbusstrafiken. De som inte har egen bh kommer i en svär situation. Detgäller äldre människor samt barn och ungdom men även andra som av en ellerannan anledning inte kan betjäna sig av privatbil. Nedskärningen av väganslagen har lett tih att landsbygdensvägnät blivit alltmer styvmoderhgt behandlat. Pä detta sätt har trafikpolitiken kommit att stimulerabefolkningskoncentrationen och vidmakthålla och förstärka den regionalaobalansen. Den trafikpolitiska nedläggningstrenden har motverkat de positivaåtgärder som vidtagits. Så vUl vi inte ha det. Trafikpolitiken måste utformas säatt den blir ett instrument för en decentrahstisk regionalpolitik. Bädeförsörjningen med kollektiv trafik och fördelningen av väganslagen måste ledasav en strävan thl jämlikhet mellan olika delar av landet. När det gäller väginvesteringarna räknar vi med attriksdagens uttalande föregående år skall leda till en vägplanering som bättreöverensstämmer med vär syn och tillgodoser kraven i skilda delar av landet.Det behövs emellertid snabbt insatta åtgärder sä att förstöringen av vägarnamotverkas. Ansvariga vägmyndigheter har omvittnat att en kapitalförstöring härsker och att vägarna shts ner onödigt snabbt därför att underhållet inte kanutföras i erforderlig utsträckning. Därför har vi begärt föri är och utöver regeringens förslag. I förstahand bör dessa pengar gå till länsvägarna alltså de allmänna mindre vägarna.Vi föreslår också ytterhgare medel till underhåh av enskilda vägar så att demänga inneliggande ansökningarna om bidrag kan beviljas. Vi har vid olika tillfällen understrukit vikten av att delångväga godstransporterna skall gä pä järnväg. Både trafiksäkerhetsskäl ochmiljöskäl talar för detta. För den koUektiva persontrafiken har järnvägarna enviktig uppgift att fylla också . Ett grundläggande krav for att SJ skaU kunna fylla sinafunktioner är givetvis att verket beviljas investeringsmedel itillfredsställande omfattning. Vi föreslär förstärkningar i det avseendet. De areella näringamas, dvs. jord- och skogsbrukets,betydelse bäde för vär bytesbalans och för möjligheterna att nä en bättreregional balans erkänns nu på ett helt annat sätt än . Det bör släs fast att våra odlingsjordar vid eninternationell jämförelse har mycket hög kvahtet och att tihgången på godåkerjord och på mark, som kan förvandlas till god åkerjord, globalt sett ärstarkt begränsad. Vi har ett ansvar för framtiden att se till attjordbruksproduktionen bedrivs pä ett sådant sätt att åkerjorden som naturresursinte blir förbrukad. Vid en bedömning av jordbrukets betydelse är detnödvändigt att även ta hänsyn till dess indirekta sysselsättningseffekter. Mantorde kunna räkna med att 15 ä av de yrkesverksamma pä sä sätt ärberoende av den svenska jordbruksproduktionen. En minskning avjordbruksproduktionen skulle försämra vår handelsbalans, om inte de frigjordaresurserna kunde sättas in i lönsamma exportnäringar. framstår inte ensådan möjlighet som ett realistiskt alternativ. Jag tycker det finns anledning att med tillfredsställelsenotera den beredvillighet som svenskt jordbruk har visat dä det gäller attiakttaga försiktighet vid användning av teknik som kan innebära risker förhvsmedlens kvahtet och för miljön. En grundläggande målsättning är attkonsumenten skall kunna lita på de livsmedel som produceras av svenskt lantbrukoch dess egen livsmedelsindustri. En betydande del av vår jordbruksproduktion bedrivs vid s.k. kombinerade företag, dvs. gårdar med både jord- och skogsbruk. Allerfarenhet visar att denna typ av företag har mycket stora fördelar, och detfinns anledning att mycket bestämt avvisa alla slag av åtgärder och reformersom syftar titt att bryta sambandet mellan jord- och skogsbruk och försväradriften av sådana företag. Reglerna för rationaliseringsstöd är klartofördelaktiga för de kombinerade företagen genom den verklighetsfrämmande uppdelningi en jordbruks- och en skogsbruksdel som sker vid bedömningarna. Dettasynsätt måste bort och ersättas av en helhetssyn på företagen. En sådan ändringär så mycket mer angelägen som den skulle få den mest positiva effekten iskogs- och mellanbygderna, där det finns särskiltstor anledning att skapa flera goda sysselsättningstiUfällen. Genom de ändringar som efter hand gjorts avrationahseringsbe-stämmelserna har vissa begränsade möjligheter öppnats fördeltidsjordbrukare att fä statligt stöd till investeringar i företaget. Vianser det klart motiverat att företa ytterhgare uppmjukningar i dessabestämmelser tiU förmån för deltidsjordbruken. Det finns i dagens läge inteanledning att vägra rationaliseringsstöd tiU denna typ av företag. tillämpas ofta jordbruksrationahseringskungörelsen sä,att ett större jordbruk fär företräde framför ett mindre vid kompletteringsköp.Det är ett ensidigt och felaktigt ekonomiskt tänkande som fäller utslaget.Genom att börja med ett något mindre företag har många dugande jordbrukarekunnat successivt bygga upp större och rationellare företag. Vi föreslår därföratt rationaUseringskungörelsen och dess tillämpning görs till föremål föröversyn i syfte att underlätta det successiva uppbyggandet av mindre enhetertill större och bärkraftiga. Det sociala trygghetssystemet skah ge ett ekonomiskt skyddsom innebär trygghet , vid sjukdom, invaliditet och ålderdomoch vid arbetslöshet. Strävan måste vara att detta grundskydd skah byggas ut säatt det bhr tihräckhgt och effektivt. Det finns, som statsministern påpekade,fortfarande mycken social otrygghet kvar. När gamla problem lösts har nyauppstått, inte minst genom den snabba och av statsmakterna stimuleradebefolkningskoncentrationen till ett fätal större städer. De sociala kostnadernaoch kostnaderna för ordningens upprätthällande är där betydligt större perperson än de är i mindre orter och pä landsbygden. Men det är inte barakostnaderna man skall se på. Det gäller framför allt situationen för demänniskor som av utvecklingen tvingats in i denna flyttningsprocess. Det gäller nu att skapa så goda miljöer och så god socialomvårdnad som möjligt för dem som flyttat tih de nya bostadsområdena istorstadsregionerna. Förutsättningar för detta skapar vi bäst genom att dämpainflyttningen tih dessa områden och inte genom en fortsatt snabb inflyttningoch därmed ökade svårigheter. Det är viktigt att det sociala grundskyddet är sådant attalla behandlas hka. Det finns fortfarande en stor orättvisa i bestämmelserna ompensionsåldern. Vi har till årets riksdag återupprepat vårt förslag om ensänkning av den allmänna pensionsåldern tih . Vi vill att skallfatta ett principbeslut om detta i vär. När vi började driva den frågan hårtför mer än tio är sedan, kunde vi inte drömma om att det skulle ta sä lång tidför rUcsdagsmajoriteten att inse denna uppenbara orättvisa. Den överenskommelsesom har träffats mehan LO och om pensionering vid 65 årför dem som är verksamma inom deras område gör det ju än mer angeläget att setill att aUa får rätt till full pension vid 65 är. Sedan är det viktigt att detfinns en möjlighet till förtida uttag och till uppskjutet uttag. Huvudsaken äratt rörligheten har 65 är som utgångspunkt och inte som 67. Jag lade märke till att som statsministernhälsade uppgörelsen mellan LO och SAF med tillfredsställelse hade han inte ettord att säga om hur han ser på att kvarvarande grupper ofta med hårt arbete -fortfarande skall gä till 67 är innan de har rätt tih full pension. 2 protokoll 1973. Hur är det inom socialdemokratin? Är ni för eller är nimot att alla fär rätt tih pension vid ? År har ni skjutit denfrågan ifrån er under hänvisning tiU en utredning. Har era kontakter medutredningen fram tiU denna dag gett er något underlag för att ta ställning iprincipfrågan? Anser ni det vara rätt att ha denna uppspaltning i en av de mestgrundläggande trygghetsfrågorna? Statsministern sade i sitt anförande att årets budget ären stor social reformbudget. Jag vih gärna säga att det räknades upp angelägnasaker. Man bygger ut arbetslöshetsersättningen sä att denna omfattar flera.Målet måste vara att aUa har rätt till ersättning vid arbetslöshet. Denuppfattningen gav jag för mm del uttryck ät . Vi harfrån partiets sida återkommit med detta krav. Tandvårdsförsäkringen är en idésom vi har arbetat för. Jag kan inte ta ställning till föreliggande förslagsutformning, eftersom det inte ännu är känt. Vi får pröva det . Men jaglade märke till en sak, herr statsminister. Som ett argument för att detta ären stor reformbudget tog statsministern med det pensionstillskott som skah utgåden 1 juU. Kan man verkligen när man skall motivera sin egen reformbudget tamed såsom något särskilt förtjänstfullt från regeringens sida att ni fullgörvad redan har beslutat om? Det pensionstillskott som skall utgå den 1juh är ju resultatet av ett beslut som fattades pä . Enkelt uttryckthar regeringen bara att i det avseendet fullfölja uppdrag. Detskulle ha varit en sensation om inte detta hade funnits med i regeringensbudget. Inte är det väl rimligt att ni försöker inkassera den åtgärden i erbudget som ett resultat av era egna strävanden och bemödanden. Det fanns en i mitt tycke intressant passus istatsministerns tal, dä han talade om den stålblanka effektiviteten och attutvecklingen har rest krav på individerna som dessa i många faU haft svårt attuppfylla. Statsministern talade om att vi mer borde inrikta oss pä hvskvalitet. Vi har för vär del under ett antal är gett uttryck fördetta och föreslagit att man skulle försöka finna en metod att mätautvecklingen i samhähet, verkligen försöka ta fram vad som ur människornassynpunkt betyder välfärd. Vi kan väl vara överens om att den nuvarandemätmetoden har sina brister den som uttrycks i BNP-termer, alltså hurbruttonationalprodukten utvecklas. Vi har till årets riksdag också en partimotion, i vilkenvi föreslär att en arbetsgrupp fär tih uppgift att ta fram material så att mankan ta bort de negativa effekterna eller enkelt uttryckt också låta någraminustecken komma fram, så att inte ett ökat antal trafikolyckor och därmedökade vårdkostnader och reparationskostnader på bilarna framstår som någotpositivt. Är ni beredda att delta i ett arbete som går ul på att försöka fåfram bättre mätmetoder sä kommer vi att hälsa det med tihfredsstähelse. Situationen i samhäUet är sådan att det ärnödvändigt att sätta in åtgärder som ger ett utslag i form av enökad trygghet till liv och egendom för de enskilda individerna. Jämsides medallmänna brottsförebyggande insatser av långsiktig karaktär, förstärktaresurser på kriminal- och narkomanvärdens områden osv., har vi ansett enytterligare förstärkning av polisens resurser nödvändig, sä att den övervakandeoch utredande verksamheten kan hällas på en nivå som svarar mot de faktiska Även den socialdemokratiska regeringen tycks - efter att har förnekat situationens allvar -ha kommit tih insikt om att det är nödvändigt att göra något för att nedbringabrottsligheten. Jag räknar med att den tillsatta kommissionen och det aviseraderådet, som skah framlägga förslag om åtgärder mot brottsligheten, liksom denföreslagna kriminalvärdsreformen, verkligen kommer att leda fram till konkretaresultat. Situationen kräver att man ser med allvar på dessa frågor. De senaste årens prishöjningar har inte minst gälltmatpriserna. Det hänger bl. a. ihop med att så gott som alla grupper somarbetar med hvsmedel - jordbrukare, transportarbetare, anställda i livsmedelsindustrin,handelns folk m. fl. hör tih låginkomstgrupperna. Men prishöjningarna ärockså ett exempel på att momsen har en prisdrivande effekt även närskattesatsen ligger sthla. Vi pekade pä olika möjligheter atthälla tillbaka prisökningama i konsumentledet pä viktiga matvaror. Vi tyckteatt man framför aht borde sikta in sig pä att få bort momsens fördyrandeverkan. Vi håller fortfarande fast vid att det skulle vara bäst att gå fram denvägen. Men prisstoppet pä mjölk, smör, fläsk och kött harnaturhgtvis samma effekt för konsumenterna. Likaså kommer jordbruket attkompenseras pä samma sätt som vi föreslog . Införandet av prisstoppet Jiar givetvis vederlagt allt talom att en åtgärd av det här slaget skulle stå i strid med jordbruksavtalet.Bäde finansministern och jordbruksministern hävdade ju den ståndpunkten mycketenergiskt när värt förslag diskuterades . Uppriktigt sagt var jagförvånad över att framstående regeringsmedlemmar försökte sig på en så osakhgargumentation och är naturUgtvis glad för att man nu har gett upp den. När det sedan gäller finansieringen av prisstoppet har jagsamma uppfattning som .