prot · FW09105 · 1973-12-31 00:00:00 — Inom familjerätten bör äktenskapet prioriteras; inom övriglagstiftning bör neutralitet eftersträvas mellan olika samlevnadsformer. Så ser vi på äktenskapets ställning och neutralitetenmellan ohka samlevnadsformer. Den andra huvudfrågan i vår principiella inställning beröräktenskapsskillnaden där vår grunduppfattning om omsorgen om människan blivitavgörande för vårt ställningstagande när det gäller betänketidens längd. Skilsmässoreglerna har utformats utifrån principen attäktenskapet är en form av frivillig samlevnad mellan självständiga personer. Vikan ansluta oss till detta synsätt med den viktiga reservationen att i ingen självständighet och ekonomiskt oberoende. Självständigheten ärnågot vi arbetar för, det är en målsättning. Lagstiftningen kan inte endastutgå från principer och målsättningar utan måste också ta hänsyn till denfaktiska och för handen varande situationen bland människor. Detta synsätt fårkonsekvenser för vårt ställningstagande i fråga om betänke-riden. Enighetråder om avskaffande av hemskillnads- och återgångsinstitut Å ktenskapslagstift-ningen rn. Å ktenskapslagstift-ningen rn. liksom desärskilda skilsmässogrunderna. De sanktionsregler som anknyter till makarnaspersonliga förhållande till varandra utmönstras. Det är tillfredsställande attskuldfrågan tas bort och att makamas intima förhållanden ej utsätts föroffentlig granskning. Den ovillkorliga rätten till skilsmässa är ocksåtillfredsställande. Enighet råder om betänketid , om makarna harbarn eller om de ej är ense om skilsmässa. När det gällerbetänketiden för övriga fall, dvs. makar som är överens om att skiljas och ejhar barn , är meningarna delade, som framgår av lagutskottetsbetänkande. har i motion 1791 framfört sin principiellainställning att samhället inte har anledning att föreskriva särskild betänketidannat än av hänsyn till maken eller minderåriga barn. Men med hänsyn tillmänskliga faktorer och som ett samhällets skydd för den svagare parten föreslogvi att man genom domstolsproceduren skulle kunna få en betänketid i praktiken.Denna lösning borde ha kunnat bli en samför-ständslösning, där vi utan att gåden personliga integriteten för när dock skulle ha åstadkommit ett visst skydd.Då detta förslag inte omfattades av något intresse i utskottet, avstod vi frånatt reservera oss för förslaget och därmed ytterligare komplicera frågan. Genomatt reservera oss för tre månaders betänketid, som vi anser vara det förslagsom ligger närmast vår principiella uppfattning, fick vi också en störreuppslutning kring denna linje. Vårt ställningstagande här är motiverat av omsorgenom människan och framför allt den svagare parten. Genom att vi på grundav reformens uppdelning i två etapper inte kan överblicka de ekonomiskarättsverkningarna är det nödvändigt med denna betänketid för att ordna uppekonomiska angelägenheter, skaffa bostad och ordna praktiska ting. Då denna fråga om tre månaders betänketid endast berör demsom inte har barn , kan i denna grupp komma att ingå exempelvismakar med barn , dvs. äktenskap där makarna kommit upp i medelåldern ochdär svårigheterna kan drabba framför allt den medelålders kvinnan utan egeninkomst. Man kan inte heller bortse från att gränserna mellan att vara ense ochoense kan vara tämligen vaga. Flera familjerådgivningsbyråer har frän sinerfarenhet redovisat att det finns anledning ifrågasätta enigheten även närparterna uppger att de är ense. En omedelbar skilsmässa kan också innebära att eneventuellt föreliggande graviditet inte kommer med i bilden vid makarnas bedömningav äktenskapssituationen. Och ytterligare ett skäl är att det genom betänketidges rådrum och därmed möjlighet till familjerådgivning. Inte minst mot bakgrundav att den obligatoriska medlingen tas bort kan detta rådrum behövas. Vår tredje principiella linje gäller lagstiftningen ochsamhällsutvecklingen och då med betoningen lagd på äktenskapslagstiftningen.Jag berörde något den problematiken när jag talade om vår syn påäktenskapsskillnad. Lagstiftningen måste vara anpassad till de rådandesamhällsförhållandena. Lagstiftningen får inte utformas med sikte på en tänktoch eftersträvad utveckling. Vi måste i det fortsatta reformarbetet utgå frånden faktiska situationen i samhället. Det övervägande antalet samlevande ärgifta, men äktenskapen består sällan av parter som kan betecknassom ekonomiskt självständiga och jämlika. Skillnaderna mellan män och kvinnorär stora när det gäller förvärvsintensiteten. Andelen förvärvsarbetande giftakvinnor i åldrarna uppgick . Endast omkringhälften av de förvärvsarbetande gifta kvinnorna hade heltidsarbete, ochkvinnorna är ju också framför allt sysselsatta inom låglöneyrkena. Det är den faktiska situation som föreligger, och dessabrister i samhället kan omöjliggöra en i och för sig önskvärd rättslignyordning. Äktenskapslagstiftningens möjlighet att styra utvecklingen i enönskvärd riktning ter sig, som vi framhåller i vår partimotion, i själva verketringa, om man skall skydda den svagare parten. Detta behöver dockinte innebära att man helt måste avstå från att använda lagstiftningen omäktenskapet och familjen som instrument i reformsträvandena. Jag vill nu ge några personliga synpunkter på detföreliggande lagförslaget utifrån den kristna livsåskådning jag omfattar ochmed mig många i och här i kammaren och också i vårt land överhuvud taget. Äktenskapet är enligt uppfattning till sitt väsen ettlivslångt förbund mellan man och kvinna som i princip icke kan upplösas. Uppsaladomkapitel beskriver äktenskapets ideal som en på personlig gemenskap grundadprincipiellt livsvaraktig sammanlevnad mellan man och kvinna under gemensamtansvar för varandra och för barnen och med bevarad öppenhet mot samhälletsövriga gemenskapsformer. Både självständigheten och gemenskapen har stortutrymme i den kristna synen. Jag vill göra den personliga deklarationen att jaganser att det finns en samsyn mellan kyrkans lära om äktenskapet ochäktenskapslagstiftningen i både dess gamla och dess nya form. Över detta kännerjag en djup tillfredsställelse. De lagar vi stiftar är till för alla människori vårt land oavsett deras livsåskådning. Vi kan från kyrkan inte kräva gehör ilagstiftningen för de uppfattningar som grundar sig på trosargument. Vi kanegentligen bara kräva respekt och frihet för våra principer lika väl som andrakan kräva frihet och respekt för sin uppfattning; men här föreligger dessutomen samsyn, som jag ser det. Den tar sig uttryck bl. a. i bevarande av de etiskanormerna i 5 kap. 1 § : Man och hustru äro skyldiga varandratrohet och bistånd; de hava att i samråd verka för familjens bästa. Jag tyckeratt statsrådet här har fördjupat begreppet trohet på ett utomordentligt sätt.Med orden lojalitet och ömsesidig hänsyn, som det står i propositionen, harbegreppet trohet fått en vidsträcktare innebörd och ett ur mänsklig synpunktvärdigare innehåll. En punkt har utifrån min kristna uppfattning försatt mig idilemma. Det gäller det förenklade borgerliga vigselformuläret. Statsrådet haraviserat ett förenklat alternativ som endast skall innehålla de för vigselnkonstitutiva momenten som anges i . Här är den kristna synen påäktenskapet som en principiellt livsvaraktig samlevnad icke helt klarlagd. Menjag har biträtt det förslaget utifrån min syn på äktenskapets betydelse. Det ärmöjligt att unga människor i djup uppriktighet och ansvar för varandra ickevågar lova något för framtiden. Om det genom ett enklare formulär skulle görasmöjligt för dem att ingå äktenskap, sä kan jag inte förstå hur man utifrånkristen medmänsklighet skulle kunna Ä ktenskapslagstift-ningen rn. Alternativet skall dessutom, sägs det i propositionen, användas endast närparterna begär det. Efter denna principiella genomgång av frågan ochredovisning av mina personliga synpunkter vill jag göra ytterligare någrakommentarer och även dra ut konsekvenserna av det principiellaställningstagandet. Utskottet utgår från att familjelagsakkunniga vid sittutarbetande av förslag till ändrade regler för äktenskapets ekonomiskarättsverkningar undersöker hur dessa regler förhåller sig till annanlagstiftning som ekonomiskt påverkar äktenskapet. Den skrivningen i betänkandettillgodoser i stort vår motion 1791 i denna del, och jag är nöjd med denskrivningen. En särskild utredning är enligt min mening inte nödvändig. Det är tillfredsställande att frågan om prästsvigselskyldighet nu ser ut att äntligen lösas. Förslag kommer att föreläggasnästa kyrkomöte. Begränsningen i vigselbehörigheten kommer också att lösasdelvis något fortare än vad statsrådet tänkt. Reglerna om vigselbehörighet vadavser förutsattes hänskjutas till nästa kyrkomöte, men dennaordning för del behöver ju inte innebära att de friatrossamfunden skulle behöva vänta på denna reglering, även om det i och för sigvore lämpligt att ändringarna skedde i ett sammanhang. Utskottet föreslärändring i lagtexten. Beträffande de frivilliga familjerådgivningsbyråerna harvi i reservation anhållit om utredning om ekonomiskt stöd till derasverksamhet. Det är angeläget att ta alla villiga krafter i anspråk inte minst inuvarande situation, när samhället inte kan tillhandahålla en verksamhet somsvarar mot behoven. Jag vill också understryka vad utskottet säger om vikten avatt familjerådgivningsbyråerna får tillräckliga resurser och att en vidgadinformation ges om deras verksamhet. Beträffande de homosexuellas situation utgår utskottetifrån att deras problem blir föremål för närmare utredning. Det finner jagangeläget. Övriga punkter i betänkandet kommer att tas upp av herrarBörjesson i och i . Jag vill sammanfatta riktlinjerna för detfortsatta reformarbetet enligt vår uppfattning. Utgångspunkt bör vara attfrämja familjelivet och utforma äktenskapet så att det kan bibehålla sincentrala ställning. Denna uppfattning har vi också givit uttryck för i detsärskilda yttrande som vi har avgivit tillsammans med . Inom annanlagstiftning än familjerätten bör neutralitet eftersträvas mellan olikasamlevnadsformer. Nordiskt samarbete bör eftersträvas, och kartläggning av dens. k. diskrimineringen av äktenskapet bör genomföras. Lagstiftningen bör ske itakt med utvecklingen. Med det anförda, herr talman, ber jag att få yrka bifalltill de reservationer som jag undertecknat och i övrigt till utskottetshemställan. HerrLIDGARD (m): hade en ganska blodig avslutningpå sitt anförande, där han erinrade om biskopen och sade att denne, omhan hade haft en så klen brasklapp under sitt sigill som menade attvi hade i våra reservationer, skulle biskopen väl inte ha klarat sig undan halshuggning. I denna situation är det inte utan en viss tillfredsställelsesom jag erinrar mig ryktet om att det i grundlagen skall inskrivas ett förbudmot dödsstraff. Men om jag bortser från denna plump och från det lillademagogiska valtal med vilket statsrådet avslutade sitt anförande och i ställettänker på dess huvudinnehåll, måste jag säga att jag uppfattar det som ett ihög grad försonligt anförande, som kan Ugga till grund för samförstånd i mångafrågor och som kanske också kan medverka till att eliminera en del felaktigaföreställningar om lagstiftningens egenthga innehåll, vilka ostridigt harspritt sig bland dem som inte följt den senaste etappen i diskussionen. Vidare vill jag gärna instämma i statsrådets bedömning avden nuvarande lagstiftningens förnämlighet och betydelse. Det låter kanskelitet onödigt patetiskt, men det är som att skiljas från en gammal vän som manhar umgåtts med om än inte när denna lagstiftning nuskall skjutsas i graven. Man har lärt känna den liksom man lärt känna sinagamla vänner från både deras goda och deras mindre goda sidor. Det är dockalldeles uppenbart för oss reservanter på min kant att även halvsekelgamlalagstiftningar, som må vara fina på många sätt, behöver ses över för attanpassas till en ny tids tänkande, utan att man därför behöver gå förlustig demera långsiktiga principiella dragen i den nuvarande äktenskapslagstiftningen. Jag vet av erfarenhet att det mellan herr statsrådet ochmig i all blygsamhet föreligger en grundläggande skillnad i uppfattningenom lagstiftning. Herr statsrådet har uppfattningen att det nästan gör detsammahur lagstiftningen har tillkommit och utformats, bara den främjar en, som herrstatsrådet tycker, god reform. Jag är litet mera formell i min syn på den härsaken. Jag vill så att säga även ha täckning bakåt: att man har berett ärendetpä ett helt tillfredsställande sätt, att man har format en lagstiftning sombåde formellt, språkligt och på annat sätt är tillfredsställande. Det kan händaatt vi i polemik ibland oss emellan har överdrivit de båda ståndpunkterna, mendet ligger ändå en del i vad jag säger. Och det är därför som jag hade svårtatt förstå herr statsrådet, när han i valtalsdelen av sitt anförande gick tillett sä hårt angrepp mot oss moderater och sade: "Ni har bara rent formellasynpunkter att komma med." har han ingalunda rätt i sitt påstående, menall right, jag skall gärna hålla med om att i vårt avslagsyrkande har viframfört formella synpunkter därför att vi tycker att de är betydelsefulla idet här sammanhanget. Man kan väl kort sagt beskriva våra invändningar pä dethär sättet: För det första tycker vi att vi borde ha fått hela paketet påbordet med en enda gång. För det andra tycker vi att man har burit sig tämligenklantigt åt i de nordiska sammanhangen, åstadkommit missförstånd som är onödigaoch skapat en viss ovilja som har tagit sig uttryck i både text och tal i våranordiska grannländer. Det är en sak som kanske kunde ha undvikits. Och för dettredje - som ett litet annex till det hela har vi pekat på vad vi tycker ären språklig oformlighet, nämligen att man blandar 1910-talets språk med moderntspråk. Jag skall inte säga mer om det här sista än att jag noterade att när vifick den partiella reformen av aktiebolagslagen hade man varit noga med attförsöka anpassa sig till det 3 protokoll 1973. Å ktenskapslagstift-ningen m. rn. språkbruksom förekom i huvudtexten. Jag tycker nog att det hade varit trevligt, om manhade bemödat sig litet mer på den här punkten även i äktenskapslagstiftningen.När det gäller aktiebolagslagen sades det ju ifrån, att man räknar med att haen helt ny lagstiftning färdig , sä där var det kanske inte sånödvändigt att göra det arbetet. Här har herr statsrådet sagt att han hoppasatt lagverket skall kunna bli fullbordat innan detta sekel är slut. Med andraord: vi kommer att leva med de här bestämmelserna litet längre än ibolagssammanhanget, och då tycker jag att man kan ägna uppmärksamhet också åten sådan formell sak som själva språkbehandlingen. Den är inte alls oväsentligi dagens situation jag har en känsla av att respekten för vårt svenska språk ärsatt på undantag. Den här uppdelningen av lagstiftningsarbetet i etapper somhar skett har jag inte funnit någon särskild motivering för i förarbetena. Jagär medveten om att statsrådet har gjort, om inte en djupdykning sålikväl ett studium av och upptäckt att man då lagstiftade i etapper.Han menar att kunde man göra detta då så kan man göra det nu också. Och detlåter sig väl sägas. Det är bara det att detta är ett ganska dåligt argument.De historiska förutsättningarna för arbetet var helt andra än vadde är . Man befann sig i en inledande situation i ett nordiskt samarbete. Manvar mycket fundersam över hur långt man egentligen kunde våga gå på ettspecialrättsligt område som , och man hade vissa spekulationerom den allt övergripande obligationsrätten. Det var verkligen stora problem somden tidens lagstiftare mötte, och vi kan väl bättre förstå behovet den gångenän behovet av att göra en uppdelning för att kunna tänka sig för. Jag tror därför med förlov sagt att man, när man bedömerden här etapplagstiftningen, skall erinra sig att herr statsrådet är engod vän av etapplagstiftning. Vi har haft några turer när det har gälltmarklagstiftning i etapper, vi hade en när det gällde skadeståndsrätten, ochför tog vi aktiebolagslagen den också i en första etapp.Det är naturligtvis ett alldeles utomordentligt sätt att främja sinaintentioner om man i en första etapp genom litet svårgenomträngligaformuleringar kan binda för vissa lösningar i den andra etappen.Tillåt mig, herr statsråd, att hysa vissa misstankar på det här området, ävenom jag inte just nu kan påvisa några säkra belägg för ståndpunkten. Jag måstesäga att det alltid är fördelaktigt och det kan vi väl vara överens om har hela lagkomplexet på bordet när man skall besluta och kan se från denförsta paragrafen till den sista vad det hela handlar om. I utskottsbetänkandet heter det att det är fullt möjligtatt göra en tillfredsställande bedömning av de föreslagna lagändringarna utanatt man har förslag beträffande äktenskapets ekonomiska rättsverkningar. Jagtycker nog också att det går mycket bra att bedöma detta fristående, men dessalagförslags betydelse för den kommande lagstiftningen kan ingen tränga ini. sade att vår suck på slutet var den där vanliga missnöjdasucken. Ja, herr statsråd, det var verkligen en missnöjd suck över att vi harfått propositionen så sent att vi inte har hunnit arbete med den i utskottet påett rimligt sätt. Det är inte ett rimligtsätt att behandla en sådan här viktig sak när man den ena kvällen sitter här ikammaren i plenum till kl. 1 och 2 och måste börja kl. 8i utskottet och ta itu med ett sådant här stort lagkomplex, som lagutskottet nuhar tvingats göra . Kan man tänka sig någon egentlig anledning - jag har intehittat någon i utskottet - till, låt mig kalla det, den här brådskan med dennalagstiftning, till etappuppdelningen? Det framskymtar i utskottsbetänkandetoch väl också i propositionen att den katastrofala nedgången iäktenskapsfrekvensen under de fem sex har spelat en viss roll isammanhanget. Från de utgångspunkter som jag företräder beträffandeäktenskapets och familjens betydelse för samhällets stabilitet och harmoniskautveckling är det helt naturligt att känna en oro på den här punkten. Men dåtycker jag att man skall göra något effektivt åt den saken. Vad som här föreslåsi tror jag har ringa betydelse för äktenskapsfrekvensen. Jag vet att det står i texterna att människor drar sig föratt gifta sig därför att de inte vill uppleva den situation som statsrådetLidbom talade om i samband med äktenskapets eventuella upplösning, då manibland mer eller mindre får tvätta sin byk inför öppen dörr. Jag tror inte attdet i och för sig avhåller människor från att ingå äktenskap och att den nyaskilsmässomöjligheten av den anledningen skulle komma att öka giftermålsfrekvensen. Inte heller tror jag så förfärligt mycket på talet om attunga människor skulle vara sä samvetsömma att de inte skulle vilja avgeäktenskapslöftena därför att de känner en viss fruktan för att inte kunna hålladem. Hur gott skulle inte värt samhälle ha varit, herr talman, om allamänniskor på livets skiftande områden hade varit så samvetsömma som manförutsätter att äktenskapskandidaterna är! Jag tror alltså inte att de här två sakerna, som är deenda motiveringar för etapplagstiftning jag kunnat finna, har någon störrebetydelse för äktenskapsfrekvensen, som sjunkit medmellan . Orsaken är väl i stället att söka någon annanstans.Och för förekom det ju en interpellationsdebatt här ikammaren den var lång, och jag skall beröra den med storförsiktighet, sä att den inte kommer att föras om igen - om den ekonomiskadiskrimineringen av äktenskapet. Jag har studerat handlingarna från den debatten,och skall jag försöka göra en tolkning av statsrådet uppfattning såvar den väl att det här med ekonomisk diskriminering var mest ett moderatpåhitt det förhöll sig inte alls som vi påstod. Jag har till min glädje settatt även nu tycker att det kan vara värt att undersöka den härsaken eftersom det finns några dunkla punkter i sammanhanget. Jag delar inte statsrådet felaktiga uppfattning det vore att begära för mycket av mig. Men jag skall som en ren arbetshypotesjag understryker arbetshypotes godta ledande tankegång iinterpellationssvaret då hon sade: "Äktenskapet kan således ha såvälpositiva som negativa verkningar i fråga om skatter och förmåner." Litetenklare uttryckt: Det har sina ekonomiska fördelar att gifta sig, och det har sina nackdelar också. Men vad man inte diskuterade i den här Äktenskapslagstiftningen m. m. Äktenskapslagstiftningen m. m. debattenför var om plus- och minussidorna kom iäktenskapet. Låt mig erinra om att statsrådet var inne på saken - deti stor utsträckning gäller unga människor i giftasvuxen ålder som tar studielånoch som upplever reglerna för dessa som starkt återhållande när det gällerlusten att ingå äktenskap. Hur många det rör sig om kan jag inte säga, men vivet att det är ett betydande antal som har sådana här studielån. Vi vet ocksåatt det i viss utsträckning är ungdomar som är både talföra ochopinionsbildande på området, och deras uppfattning om den svaga ekonomiskasituationen i början av ett äktenskap slår därför igenom med mycket stor kraftoch avhåller även andra ungdomar från att gifta sig. Jag har haft tillfälletill samtal med många av dem som berörs av detta på ett par olikautbildningsanstalter, och jag har bibringats uppfattningen att de gör en mycketingående bedömning av den ekonomiska situationen just i inledningen tilläktenskapet. Ett av syftena med förslaget om ändringar igiftermålsbalken är alltså att höja giftermålsfrekvensen, och med tanke på devackra ord som statsrådet själv använde om äktenskapet eller jagkanske skall säga fina ord, för att inte bli missförstådd förmodar jag atthan själv har ett syfte med lagstiftningen att den också skall ökaförutsättningarna för äktenskaps ingående. Kvar står emellertid att de argumentsom framförts för denna etapplagstiftning inte är särskilt hållbara. 1 varjefall är de inte så hållfasta och handgripliga att de tar över de skäl som kananföras mot lagstiftningen. Den regeringen närstående tidningen gav i gåren helt ny förklaring till att denna lagstiftning har blivit så angelägen ochbrådskande. Jag skall inte värdera betydelse i sammanhanget utannoterar bara att tidningen gav uttryck åt uppfattningen att regeringen i denkommande valrörelsen gärna skulle vilja ha sopat undan problemen kringäktenskapslagstiftningen för att kunna ägna sig åt andra frågor. Det är ju rättskrämmande, herr talman, om det är så att man av ren omsorg om regeringensvaltaktiska situation har valt att lägga fram ett förslag till lagstiftning,som man skulle ha kunnat vänta med i förhoppning om att då kunnapresentera ett bättre material. Det andra motivet för värt avslagsyrkande hänför sig tillden bristande gemenskap som i detta sammanhang har förelegat i den nordiskalagstiftningen. Jag vill erinra om att statsrådet 1968 gav uttryck åtuppfattningen att just detta var ett område som lämpade sig utomordent-hgt välför en samnordisk lagstiftning och att det var angeläget attlagstiftningsarbetet fullföljdes i de former som är normala för det nordiskasamarbetet på lagstiftningens område. Vi vet också att det har förekommit ettförsök till nordiskt samarbete. Turerna för det samarbetet är docksvårgenomträngliga för andra,än dem som deltagit direkt i det arbetet. Jagskall inte fördjupa mig i den saken. Men jag har tagit del av den diskussionsom förekom i utrikesdebatten mellan bl. a. statsrådet och , det var för resten ingen diskussion, ty svarade faktiskt intepå de synpunkter som framförde. Och av det får man väl draslutsatsen att även statsrådet beklagar de rätt skarpa uttalanden somgjorts av förre justitie- ministernThestrup rörande de missförstånd som råder på detta område. Det är missförståndsom vi är angelägna om att undanröja men inte bara på det sättet att man iden kommande lagstiftningen är mera angelägen om att diskutera med våranordiska grannar, utan också så att man genom avslaget skaffar sig möjligheteratt få hela ärendet diskuterat på nytt. Lät mig som avslutning på denna avdelning av mittanförande få knyta en liten reflexion till det förhållandet att jag är ensamma i utskottet om vår reservation inte för att vi är särskiltledsna för det men kanske htet förvånade.