prot · FW0917 · 1973-12-31 00:00:00 — har för sin del ansett att man inte börytterligare öka underskottet i budgeten med de kostnader som prisstoppetmedför. Därför kunde vi inte acceptera regeringens förstag. Den höjning avbensin-och brännoljeskatten som regeringen föreslog skulle hårt drabbatranspor- terna,särskUt de långa, och dessutom utgöra ett bidrag tih en ytteriigare allmänkostnadsstegring. Detta gäller särskUt brännoljeskatten, vUken nu helt slopas. I den s. k. trepartiuppgörelsen har höjningen avbensinskatten reducerats frän 8 till och, som jag sade, höjningenav brännoljeskatten helt slopats. Därtill kommer höjning av bUaccisen och enviss avgift på engångsförpackningar. Enligt vår uppfattning är delta enbetydligt bättre lösning av finansieringsfrågorna, och därför har vi biträttdetta förslag. Jag vUl,herr talman, därmed yrka bifall till utskottets hemställan. TUl utskottsbetänkandet har och folkpartietsledamöter i utskottet fogat ett särskUt yttrande, vari vi framhållit vårt kravnår det gäller mervärdeskatten på livsmedel. Vi anser nu liksom tidigare attden arbetande skatteutredningen förutsättningslöst skall pröva möjligheternaatt mera långsiktigt komma tUl rätta med de problem som hänger samman medmervärdeskattens fördyrande inverkan på livsmedlen. Utredningen bör .såledesförutsättningslöst pröva för- och nackdelar med en differentierad mervärdeskattsamt undersöka möjligheterna att även på annat sätt eliminera eller reduceramervärdeskattens prishöjande effekt på viktiga livsmedel. Som jag tidigare framhållit ger det infördaprisstoppet för berörda parter ett liknande resultat. Vi har ändå med detsärskUda yttrandet vetat understryka vikten av att frågan om mervärdeskatten pälivsmedel blir föremål för en allsidig och fömtsättningslös utredning. Att i skuggan av en partiledaruppgörelse ochen därpå följande summarisk utskottsbehandling ta till orda i kammarens debattkan synas vara en överloppsgärning. Sä tUl vida är det ocksä helt meningslöstsom jag mycket väl inser att jag inte det ringaste kan påverka ett beslut somredan har fattats och som endast formellt skall bekräftas av denna församling.Emellertid är det för mig något av en samvetssak att försvara de ståndpunkterjag i motionsform har fört fram gähande problem som av svenska folketsöverväldigande majoritet bedöms som utomordentligt allvarliga. Att deaktualiserats av en kammarledamot som ej hör tUl de s. k. inre particirklarnakan inte rimligen vara en anledning att tiga och bara acceptera beslut somreellt sett har fattats över mitt huvud och över flertalet kollegers huvuden. Mitt intresse i dagens debatt koncentreras till motionerna13, 66 och 124. Jag tillåter mig att börja med motionen 66, som utmynnar i ettyrkande om att skall besluta att det av regeringen infördaprisstoppet för vissa livsmedelsprodukter avvecklas senast den 1 juh.Av såvälmajoritetens som reservanternas formuleringar i finansutskottets betänkandeframgår, att motionen redan på formella grunder kan avslås. Jag har nämUgeninte yrkat att uttryckligen skulle ogUla Kungl. Maj;ts åtgärd straxföre julhelgen att kungöra prisstopp. Utskottet påpekar att om denvUl påverka prisregleringen - lämpligen bör uttala sig i viss riktning,förutsatt att den inte vUl totalt ogUla regeringens förslag och vägra ettgodkännande av det mycket begränsade Prisreglering och särskild skatt på motorbränslen, m. m. 5 protokoll 1973. Prisreglering och särskild skatt pä motorbränslen, m. m. tycker jag att min motion, som i och för sig accepterarett temporärt prisstopp, de facto innebär ett förslag om att bör, somutskottet uttrycker sig, påverka prisregleringen. Jag kan inte med bästa viljai världen förstå utskottet på annat sätt än att det avstår och vill avstå frånsin möjlighet att föreslå att uttala sig i viss riktning, nämligengenom att bifalla motionen om begränsad gUtighetstid för prisstoppet. I motionen har jag anfört goda skäl för min ståndpunkt.Jag har hävdat att ett prisstopp är föga effektivt som prisregulator mer än enytterst , vhket all erfarenhet har visat även i värt land. Sä långthar inte heller utskottet försökt sig pä att vederlägga mig. Man nöjer sig medatt konstatera det faktum, som inte heller jag förnekar, nämligen attprisreglerande åtgärder i vissa lägen kan ge andrum för ett övervägande avandra åtgärder. Därmed har utskottet i verkligheten anslutit sig till minuppfattning. Det är beklagligt, men inte överraskande, att man inte kunnatkosta pä sig att även formellt markera att prisstoppet på livsmedel därför böravvecklas och ersättas med andra prisdämpande medel. då motionen 66 tillkom gav de då föreståendelöneförhandlingarna mellan arbetsgivare och anställda inom detaljhandelnanledning till funderingar över prisstoppet även från rättvisesynpunkt. Dåstaten och jordbrukarna träffade sin uppgörelse ompriserna på jordbruksprodukter fr. o. m. , genom vUken den s.k. inflationsregelns tillämpning utlöstes, kommenterades överenskommelsen avordföranden i bl. a. så här; "Det kan synas vara ett stort belopp som skalltUlföras jordbruket. Beloppets storlek är dock en direkt följd av den mycketsnabba kostnadsinflation, som vi upplevt och sombringat samhällsekonomin i alltmer påtaglig obalans. Vad som sker är attjordbruksprodukternas realpriser anpassas thl den inflation som redanregistrerats för andra varor och tjänster. Det belopp som thlförs jordbruketskall räcka både för att täcka direkta kostnadsökningar och ge möjligheter tUlökade inkomster. I ett läge dä löneinkomsterna från nyår stiger med kan det inte vara oskäligt att också bönderna fär eninkomstförbättring." Regeringsbeslutet om prisstopp fär nog ses mot denbakgrunden, och jag vUl gärna och med kraft betyga att jag inte förmenarlantbrukarna deras rättmätiga del av standardförbättringen. Men därmed är detinte sagt att en enda och relativt liten grupp, nämligen livsmedelshandtarna,skall betala hela kalaset. , alltså dagen efter regeringensbeslut om prisstoppet, uttalade representanter för de anställda att de intehade någon tanke på att betala prisstoppet genom att avstå från lönehöjningar.Det ansågs helt orimligt att arbetsgivarna skuUe kunna krypa bakom prisstoppetför att slippa fullfölja den s. k. treärsuppgörelsen, och löntagarsidandekreterade inte utan rätt, att man inte ville avstå från förväntadelönehöjningar. Man kunde i går bl. a. i läsa att avtal nuträffats mellan parterna, innebärande en kostnadsstegring pä förarbetsgivarna. Nog förefaller prisstopp och en sådan kostnadsstegring vara entämhgen olöslig ekvation. Visserligen kan kanske de allra minsta handlarnaklara svårigheterna genom att värdera den egna arbetsinsatsenännu lägre än hittUls. Men jag anser det vara ett samhällets övergrepp motdenna lUla grupp, som redan kämpar en hård och hopplös kamp motkonkurrerande kedjeföretag. Ledarskribenten i samma nummer av Aftonbladettalade med indignerad stämma om de mindre tidningsföretagens svårigheter ochderas behov av stöd i kampen för tUlvaron. Kanske vi rent av fär läsa i sammatidning att stöd bör utgå även tUl speceristerna. När det gäller de stora och personalintensiva företagensynes mig ekvationen ännu mera olöslig. Med en fördubblad arbetsgivaravgift,uppgående till vUket i och för sig är rena vanvettet - och medhöjda kontantlöner, ökade kostnader för pensioner och sjukförmåner,arbetstidsförkortning och ATP-avgifter, rör det sig om kostnadshöjningar påminst 10 kanske 13 ä . Totalt betalar arbetsgivaren över 26procent av den anställdes lön i socialavgifter. Mot den bakgrunden var detingen större svårighet att förutse ett krav från arbetsgivarsidan påkompensation i en eller annan form. I min motion påpekade jag därför speciellt att prisstoppetinte bara vore ineffektivt utan dessutom ocksä orättvist. Min uppfattning harbekräftats av de dispenskrav som redan har aktualiserats. Varken ökadförsäljning eller ännu hårdare driven rationalisering som ju i och för sigskulle ytterligare reducera servicegraden i butikerna kan uppväga dekostnadshöjningar som avtalet innebär. Enligt ett referat i harhandelsministern visserligen medgivit att dispenser från prisstoppet kan ges,om det finns synnerliga skäl, men att sådana nu inte föreligger. Därmed får detväl anses vara givet att pris- och kartellnämnden inte vågar sig på att gåarbetsgivarsidan tUl mötes utan kommer att utgå från antingen att handelnsmarginaler är så stora att de tål denna väldiga kostnadsökning eller attföretagarna skall köra med dhekta förluster för att regeringen på den härpunkten skall få rätt. Jag tUläter mig, herr talman, att tUl kammarens protokolluttala min visserligen verkningslösa men inte desto mindre bestämda protest motatt en liten grupp, som inte kan försvara sig, pä detta hänsynslösa sättdiskrimineras. Mitt intresse för rimliga livsmedelspriser är av ett annatslag än regeringens. Det skall nämligen observeras att det prisstopp somhittills har varit på tal endast har tillkommit för att hindra nya, dvs.ytterligare höjningar av redan fantastiskt höga priser på mat. Det är alltåinte längre fråga om de prissänkningslöften som så frikostigt delades ut då detbegav sig, 1966. Nej, nu gäller det att hindra höjningar kraftiga höjningar -i detaljislledet och alt fullgöra avtalet med producenterna. För ordningensskull upprepar jag att jordbrukarna skall ha sin rätt. Regeringens planer påatt låta famUjefadern genom ökad drivmedelsskatt betala för att husmodernskulle slippa att betala mjölken med mer per liter Prisreglering och särskild skatt på motorbränslen, m. m. Prisreglering och särskild skatt på motorbränslen, m. m. harvisserligen mittenpartierna lyckats grusa genom ett beslutsamt handlande, somtvingade socialdemokraterna att besinna sig. , inför ett val, var det kanskeinte heller sä svårt att släppa kommunisternas frälsarkrans och la den hand somsträcktes ut av den borgerliga vänstern. Men, herr talman, som jag framhållit imin motion nr 13 är det en angelägenhet av första graden inte bara att nöja sigmed att tillfäUigt stoppa nya, stora prishöjningar på matvaror, utan att göraen aktiv insats för att väsentligt sänka de priser som redan nått en icketolerabel nivå, eller - för att säga som det är som i flertalets ögon ter sigalldeles orimliga. Jag har i motionen påpekat att man inte på aUvar kanbemästra problemet sä länge samhället godtar en oavbruten inflation. Finansministern har i ett svar på en enkel fråga av mignyligen gett ett klart besked om att regeringen inte hyser några planer på attgenom en kombination av prisstopp, lönestopp och stopp för ökade kapitalvinstersöka komma till rätta med den galopperande inflationen. Slutsatsen blir då,herr talman, att man måste effektivt ingripa med åtgärder som åtminstonehindrar inflationen att göra det, om inte omöjligt, så i varje fall svårt förmänga medborgare t. ex. pensionärer och låglönegrupper - att köpa den mat devill ha och behöver. På den punkten är jag överens med . För migframstår slopandet av moms på mat som det enda medlet att snabbt realisera etti landets alla hörn och bland alla grupper uttalat önskemål om rimligare priserpå de varor som hör tUl livets nödtorft. Jag noterar att skatteutskottetsmajoritet i sin totala anpassning tUl den ståndpunkt som regeringen intarenkelt och lättfattligt yrkar avslag pä motionen under hänvisning till att manocksä har avvisat sådana skatteförslag av såväl tekniska somstatsfinansielta skäl. Man bekymrar sig inte om att redovisa destalsfinansiella skälen och än mindre kommentera själva tanken i motionen. Urrent finansiell synpunkt är det väl egalt om man skaffar täckning på det enaeller andra sättet, men givetvis delar jag utskottets mening, då det yrkaravslag pä det verklighetsfrämmande kommunistförslaget om en ytterligare skärpningav det redan absolut orimliga skattetrycket på bl. a. förmögenheter. Det skall emellertid bli intressant att seutskottsmajoritetens metamorfos den dag då regeringen eventuellt kanske med1966 års löften för ögonen finner det opportunt att förorda total ellerpartiell avveckling av momsen på mat. Med tacksamhet noterar jag att mittenpartiernasutskottsrepresentanter så tUl vida visar förståelse för min motion som de änen gång förordar en förutsättningslös prövning av momsens fördyrande verkan påmat inom den sittande skatteutredningen. Jag tror att det är klokt av i Arrie och deras kolleger, ty just frågan om matprisernaligger alla människor i vanliga inkomstlägen varmt om hjärtat. Nästan varendagång jag kommer i kontakt med mina partivänner i hemorten, hör jag kravet pååtgärder för att sänka matpriserna. Det har varit så . Vid1972 års riksdag motionerade bl. a. mina partivänner och omsådana åtgärder, och jag är övertygad om att de hört samma tongångar i Kalmarrespektive i som jag gjort i . Nåja, fördagen kan jag tyvärr inte hoppas på framgång. säker påatt den dag inte är särskUt avlägsen, då önskemålet om momsens avskaffande pålivsmedel kommer att tUlmötesgås. Att kravet annars reses igen är en rensjälvklarhet. Och så thl sist, herr talman, ber jag att fä säga någraord om min motion nr 124, som utmynnar i ett yrkande om att skallerinra Kungl. Maj;t om önskvärdheten av att de statliga taxorna inteytterligare höjs . kunde självavgöra sådana ärenden, som ansågs tUlhöra bevUlningarna, men beslutarverksledningar själva om taxehöjningar efter Kungl, Maj;ts hörande. Detprincipiellt berättigade i denna ordning skall nu inte beröras. Jag har i motionen påpekat att aha priser stigit kraftigti vårt land och att det med fog kan påstås att de statligaverken gått i spetsen för utvecklingen genom att höja sina taxor och avgifter,vUket även inspirerat de kommunala beslutsfattarna att göra likadant. Imotionen har jag med exempel visat att det verkligen kan sägas med fog. Tymedan priserna generellt pä ett drygt tiotal är stigit så har de statliga taxehöjningarna över lag varit minst dubbelt såstora. Jag anmärker inte, observera det, på den offentliga sektorn eller dessexpansion även om den nog bör synas den också utan jag talar om de väldigaprisökningarna som de affärsdrivande statliga monopolföretagen har tvingatkonsumenterna att betala. Ingen konkurrens finns och därmed ingenvalmöjlighet. Och de varor och tjänster som dessa statliga verk lUIhandahåherär ju inte sådana som man ulan olägenhet kan undvara. Man avbeställer t. ex.inte gärna telefonabonnemanget, trots att prishöjningen hggerpå . Och man avstår inte från att skicka ett brev även omportokostnaden ökat . Utskottet bestrider inte de fakta jag har angett. Det bryrsig heller inte om att kommentera den av mig framförda synpunkten att verkenskostnadsökningar borde motverkas genom effektivare organisation ochrationaliseringar, en medicin som eljest brukar rekommenderas den privatasektorn dess värre med arbetslöshet och strukturomvandlingar som följd ibland.Nej, utskottet säger i stället från sin olympiska höjd ungefär följande: Nugällande prisstopp avser livsmedel. Om någon annan prisreglering skulle behövasav samhällsekonomiska skäl i en oviss framtid, fär frågan om reglering avstatliga taxor tagas upp thl prövning. Frågan är inte nu aktuell. Utskottetförutsätter att regeringen, hksom hittUls, följer utvecklingen med störstauppmärksamhet. Och därmed avstyrks motionen. Jag anser inte att det finns några tecken som tyder pä attregeringen med tUlräcklig uppmärksamhet följt utveckhngen på taxeområdet. Jaganser därför, till skUlnad från utskottet, att frågan är i allra högsta gradaktuell. Jag anser att det är samhällets oavvisliga skyldighet inte minst itider då medborgarna verkligen är hårt tyngda av höga skatter, stora avgifteroch höga priser att göra vad som göras kan för att hålla priser och taxor pärimhg nivå. Inom den privata sektorn sörier konkurrensen för att de oavbrutetstegrade kostnaderna så långt möjligt hålls i schack. Men eftersom ingenkonkurrens finns då det gäller statens verk måste det enligt min mening vara defolkvalda ombudens uppgift att efter förmåga Prisreglering och särskild skatt pä motorbränslen, m. m. Prisreglering och särskild skatt på motorbränslen, m. m. verka föratt priserna inom den statliga sektorn håhs inom rimliga ramar. Etl sätt attfyha den uppgiften är att för regeringen framhäha, att återhållsamhet medprishöjningar på av statliga verk tillhandahåUna varor och tjänster böriakttagas. Jag har i motionen 124 föreslagit att uttala sig för ensådan målsättning. Ingenting av det som utskottet anfört har föranlett mig attändra uppfattning, varken i fråga om prisstoppets aweckhng, borttagandet avmoms på mat eller förbud mot vissa taxehöjningar. Med hänsyn tUlomständighetern, dvs. a. trepartiuppgörelsen, nöjer jag mig dock för dagenmed att yrka bifah till motionen 124. HerrBERNDTSON i (vpk): kommunisterna har länge krävtåtgärder mot de stigande priserna. Vid riksdag krävde vi ånyo attprisstopp skuhe tUlämpas. Värt krav avvisades endast någon vecka innanregeringen beslöt införa prisstopp på mjölk, grädde, ost, kött, fläsk ochcharkuterivaror. Det var hög tid att införa prisstopp för att hindra att nyakraftiga prisstegringar, föranledda av jordbruksavtalet, trädde i kraft . hade prisstegringar pä förekommit pädagligvaror. Prisstegringarna drabbar hårt lönearbetarna och särskUtbarnfamUjer, lågavlönade och pensionärer vUka måste använda större delen av sininkomst tih nödvändiga livsförnödenheter. Vi menar därför att prisstoppet varen riktig åtgärd, men anser att det fått en alltför begränsadomfattning. Vi har därför i motionen 987 föreslagit att tUlämpningen avallmänna prisregleringslagen skall utvidgas till att gälla alla varor ochtjänster. För att ett prisstopp skah få önskad effekt måste man tillse att intepriserna stiger på andra områden. medger att det beslutadeprisstoppet omfattar endast en dryg fjärdedel av konsumtionen av s. k.dagligvaror. Genom att vidga prisstoppet kan man förhindra prisstegringar ocksäpå de återstående tre fjärdedelarna. Utskottet hävdar att för närvarandeframstår frågan om utvidgning av prisstoppet tUl samtliga varor och tjänsterinte som aktuell. Enhgt vår mening visar prisutvecklingen klart attåtgärder erfordras över hela fältet för att stoppa prisstegringarna. Jag ber därför att få yrka bifall tUl motion 987, varibegäres att allmänna prisregleringslagen utvidgas att gäUa alla varor ochtjänster, dvs. ett allmänt prisstopp. Faller detta yrkande kommer vi att röstaför utskottet, trots att det innebär begränsat prisstopp i förhällande tUl vårmotion. I detta sammanhang vhl jag ta upp kraven i ett parborgerliga motioner om att prisstoppet på livsmedel skulle awecklas den 1 juli1973. Detta är en orimlig ståndpunkt. Moderatmotionen av m. fl.är i själva verket ett angrepp mot tanken på prisstopp. Trots de kraftigaprisstegringarna söker trösta sig med att prisstegringarna intevarit större i vårt land än i andra länder. Detta är en ringa tröst för dem somhårdast känner av prisstegringarna. Motionärerna föreslår slopande av momsen påkonsumtionsmjölk och grädde och det låter väl bra, men så kommer motiveringenhärför: "Därigenom skapas utrymme för jordbruksavtalet attverka i normal utsträckning." Man vUl alltså i begränsad omfattning slopa momsen för attmöjliggöra andra prisstegringar! kommunisterna vill slopa momsen pä aUalivsmedel för att åstadkomma prissänkningar! Däri ligger en väsentlig skUlnad. Även () vUl avveckla prisstoppet senast den 1juli 1973. Det kravet ställs mot bakgrunden av att han i en annan motion begärtatt mervärdeskatten på livsmedel avvecklas och begärt förslag till differentieradmoms på övriga varor och tjänster, vUket i klartext innebär höjd moms på vissaandra varor. Den övertygelse jag själv i den här talarstolen tidigarehar uttalat om att kravet på slopad moms pä maten skall yäxa sig starkare delasnu också av . Del framgick av hans anförande. Kan han också komma tihklarhet om att det är kapitalet som bör betala reformen, vore det ännu bättre. har i sitt betänkande också tagit medvpk-motionen om slopad moms på livsmedel. Genom att inle se den grundläggandeskillnaden mellan de borgerliga motionerna och vpk-motionen lyckas utskottetbunta ihop de tre motionerna och talar om att "aweckhng av mervärdeskatten pä livsmedel helt eller delvis kan vara ett alternativtUl prisstopp och kompensation härför". Frän kommunisterna bestrider vi på detbestämdaste att vårt krav om att befria livsmedel frän mervärdeskatt är någotalternativ tUl prisstoppet. Tvärtom menar vi att den åtgärden bör varakombinerad med ett prisstopp för att verkligen garantera prissänkningarna påmaten genom att momsen tas bort. Vi har heller inte begärt någon differentieradmervärdeskatt, så som fallet är med en av de borgeriiga motionerna. Jag vUl starkt ifrågasätta det riktiga i attskatteutskottet i detta betänkande behandlar motionen 11 om slopande avmervärdeskatt på livsmedel, eftersom den frågan rimligen inte hör hemma i ettbetänkande om ändring av skatt på motorbränsle. När utskottet nu emellertidtagit med motionen i detta sammanhang, ber jag att få yrka bifall till motionen11 om slopande av mervärdeskatt pä livsmedel. Låt mig erinra om att kommunisternai en särskild motion anvisat erforderliga inkomstförstärkningar tillstatskassan för borttagande av livsmedelsmomsen. I elva poster anvisas 4,8miljarder i inkomstförstärkningar, vartill kommer tre poster som är svårare attberäkna i exakta belopp. Vi har också anvisat möjliga utgiftsminskningar på 2,1miljarder kronor. Våra förslag omfattar bl. a. höjning av förmögenhetsskatten,höjning av arvs- och gåvoskatten, höjning av bolagsskatten och ändradeavskrivningsregter, slopande av extra skattelättnader för bolagen,omsättningsskatt på handeln med aktier, höjning av arbetsgivaravgiften samtåtgärder mot skatteflykt och skattefusk. Beträffande kompensationen till jordbruket har vi imotionen 570 anfört som vår mening att vi icke delar regeringens uppfattningatt detta skall ske genom särskUt "öronmärkta" medel. Denna kostnadför staten bör diskuteras i samband med det allmänna ställningstagandet tillstatens inkomster och utgifter. Vi menar att kostnaderna för prisstoppet kan Prisreglering och särskild skatt på motorbränslen, m. m Prisreglering och särskild skatt på motorbränslen, m. m. finansierasmed vhket som helst av de förslag till inkomstförstärkningar som vi ställt. Vihar också sagt att värt förslag om omsättningsskatt på handeln med aktier kanvara ett lämpligt finansieringssätt. En sådan omsättningsskatt kan beräknasinbringa ca , alltså ganska exakt den summa somerfordras för kompensation till jordbruket. Vi har vänt oss emot att kompensationen tUl jordbruketfinansieras genom åtgärder som orsakar prishöjningar på andra områden. Detskulle regeringens ursprungliga förslag ha gjort och det kommer även trepartiuppgörelsenatt göra. Det blir konsumenterna som får betala. Vi menar att det inte är denvägen pengarna skah skaffas. Vi hävdar att kapitalet kan beskattas. I motionen 570 yrkade kommunisterna avslagpå regeringens proposition. Genom trepartiuppgörelsen föreligger nu ett nyttförslag från utskottet thl finansiering. I det läget hade det varit önskvärtatt vi hade fått framställa alternativa förslag. Vpk är inte företrätt i skatteutskottetoch vi har därför begärt att här i kammaren få framlägga vårt förslag omomsättningsskatt på handeln med aktier men hindrats att göra detta medmotiveringen att frågan inte utskottsbehand-lats. Vi finner det vara orimligtatt inte samtliga partier får tUlfäUe att ställa alternativayrkanden tUl ett utskottsbetänkande som bygger på en överenskommelse mellannågra av partierna och väsentligen avviker frän den ursprungliga propositionen. Vi kommer därför att avstå från att rösta i voteringen omskatteutskottets förslag och reservationen 2. Vi gör det som en protest motden behandling frågan fått och inte därför att vi accepterar innehållet itrepartiuppgörelsen.