prot · FW09150 · 1973-12-31 00:00:00 — Maj:ts proposition om regional utveckling och hushållning med mark ochvatten som förelades riksdag. I propositionen framhölls därvid bl. a.att det är angeläget att genom fortsatt statligt stöd förbättra möjligheternaför en intensivare skogsvård i de fyra nordligaste länen. Vidare anmäldesavsikten att återkomma i ärendet i samband med prövningen av skogspolitiskautredningens förslag. statsverksproposition anmälde dåvarande chefenför bl. a. sin avsikt att om möjligt redovisa sinaöverväganden rörande skogspolitiska utredningens förslag och ett norrländsktskogsvårdsprogram riksdag. Skogspolitiska utredningen överlämnadesina förslag detta år. Utredningen lade dock inte fram något konkretförslag om stöd till skogsbruket i norra . Regeringen ansåg attskogspolitiska utredningens förslag inte kunde ligga till grund förskogspolitikens utformning. Sakkunniga har därför tillkallats för att utredavissa frågor inom skogspolitiken. Frågan om en intensifiering av skogsvården i ärenligt min mening betydelsefull'inte bara för sysselsättningen i glesbygdenutan också för skogsindustrins långsiktiga råvaruförsörining. Inom jordbruksdepartementetpågår därför arbete med förslag om åtgärder för intensifiering av skogsvårdeni norra , och regeringen har för avsikt att vid vårriksdagen 1974 läggafram proposition i ämnet. HerrWINBERG (m): i Gäddvik är på grund avflygförsening förhindrad att ta emot svaret, för vilket jag ber att å hansvägnar få framföra ett tack till jordbruksministern. Statsrådet säger att arbetet pågår och att vi kan väntaförslag om åtgärder 1974. Det är ett positivt svar, även om det hade varitbättre om förslaget kunnat läggas års riksdag, vilket riksdagenbegärde . Statsrådet är ny i det här departementet ochkanske inte i första hand ansvarig för fördröjningen. Vi vet att att det råder undersysselsättning iNorrlandslänen. Det har uppmärksammats av regering och riksdag i olikasammanhang. Åtskilliga utredningar har företagits för att råda bot på deproblemen. En av de utredningar som kan få betydelse är den som företogs avvirkesmarknadens parter inom industriområdet och norrut och som gälldeökad virkesproduktion. Den utredningen har åberopats av fieralänsstyrelser i Norrlandslänen, som hävdar angelägenheten av att vi får tillstånd en intensifierad skogsvård. Åtskilliga åtgärder är erforderliga här;gödsling av fast mark, gödsling och dikning av torvmark, intensifieraderöjningar och skogsodling, igenplantering av nedlagd , snabbareavveckling av gammal skog med låg tillväxt, m. m. Till skillnad från många andra åtgärder gäller skogsvårdenofta den direkta glesbygden. En ökad och intensifierad skogsvård skulle kunnage åtskilliga arbetstillfällen för dem som bor där. Det måste vara av betydandevärde att ge ökade möjligheter åt dessa människor att få sysselsättning ihembygden: " ' En bättre skogsvård ger förutsättningar förökadskogsproduktion och det kan i sin tur öka exporten av trävaror i olikaförädlingsstadier. Allt det här pekar på att ett norrländsktskogsvårdsprogram skulle vara av stor betydelse ur samhällsekonomisk synpunkt.Den utredning som jag nämnde har kommit till resultatet att ett sådantprogram skulle sysselsätta ungefär 1 400 människor och den ökadeavverkning som skulle kunna bli följden ytterligare 2 500, alltså ungefär 4 000årsarbetstillfällen. Och jag har fått uppgift om att siffrorna kan komma attöka. Bl, a, räknar man i med att ökad skogsvård, ökade uttag, ökadetransporter och en ökad förädlingsverksamhet skulle kunna ge ungefär 2 000människor arbete där . Jag tackar alltså på vägnar för svaret.Jag konstaterar att det är i och för sig positivt, men det hade väl varitbättre om vi fått fram det här programmet 1973. Jag vill inte insinuera attdröjsmålet direkt beror på det förhållandet att det var oppositionen sombeställde programmet. Vid votering här i kammaren röstade ju socialdemokraternaemot förslaget. Jag tar i stället mera fasta på jordbruksministerns upplysningatt arbetet pågår och att vi kan räkna med att programmet färdigställs. Om framläggande av begärt förslag till ett norrlä7idsktskogsvärdsprograi7i Jag vill gärna ha sagtatt fördröjningen inte beror på något slags ointresse hos min föregångare iämbetet. Det var bara på det sättet att vi inte fick fram något förslag frånden utredning som arbetade med dessa spörsmål. Här är det ju fråga om att tahänsyn till rätt många ting om vi skall kunna göra upp ett program som får deneffekt i olika avseenden som vi förmodligen är överens om att vi önskar. Jagtänker dä inte bara på försörjningen med råvara utan också på sysselsättningeninom skogsbruket och den regionalpolitiska målsättning vi har för norra delenav landet. Åtgärderna måste förberedas och samordnas på ett ordentligt sätt,och det är anledningen till att propositionen kommer först under näsla vår. HerrWINBERC;(m): Det är väl alldeles klart attsocialdemokraterna var mindre intresserade av det här programmet, när vi togställning . Jag hänvisar till vad som anfördes i densocialdemokratiska reservationen till inrikesutskottets betänkande, nämligenatt det då inte fanns anledning att på skogsvårdsområdet påkalla åtgärder avdet slag som begärdes i de aktuella motionerna. Samtliga oppositionspartiersade däremot att frågorna ägde en trängande aktualitet Ang. den projekterade vägen och att programmet därför borde komma fram redan till riksdag. Nej, vi var inom socialdemokratin redantidigt överens om vikten av de här åtgärderna. Som jag säger i mitt svar,redovisades ju de här tankegångarna i en proposition . Men vadvi är utomordentligt intresserade av är att inte göra något improviserat. Viskall göra någonting som är ordentligt genomtänkt och samordnat med övrigaåtgärder till förmån för sysselsättning, regionalpolitik och skogsvård. Överläggningen var härmed slutad. § 11 Ang. den projekterade vägen KirunaNarvik Herr jordbruksministern ordet för att besvara i Agnas (m) den 1 novemberframställda interpellation, nr 143, till herr jordbruksministern , ochanförde; i Agnas har frågat dels vilkensyn jag har på den internationella expertisens betänkligheter mot byggande avvägen KirunaNarvik, dels om jag anser att vägbygget är så nödvändigt förKirunabornas rekreationsbehov att inte en användning av , eventuellt iutbyggt skick, kan vara ett fullgott alternativ. framställning om intrång i nationalparkmed anledning av den projekterade vägen mellan och har ännu inteinkommit till . Ärendet skall därefter remiss-behandlas. Jag vill avvakta resultatet avremissbehandlingen innan jag tar ställning till frågan. HerrNILSSON i Agnas (m): Jag tackar jordbruksministern för svaret. Det säger egentligen ingenting utöver ett formelltmeddelande att statsrådet i sitt ämbete måste avvakta ärendetsremissbehandling, och detta är begripligt för alla. Jag för min del anser, atthans svar inte är nöjaktigt. Min fråga ger statsrådet möjlighet att lämna sinprincipiella syn på ingrepp i nationalparker. Han måste vara oförhindrad attdeklarera sin uppfattning om den internationella expertisens betänkligheter motvägbyggnader i fredade områden. Detta är ju inte i första hand en vanligvägfråga utan ett betydelsefullt led i en utveckling, som tycks äventyra våranationalparkers framtid. Om brofrågan i är det ett stort rabalder i dag.Vi måste redan nu försöka rikta uppmärksamheten mot vad som hotar Abiskonationalpark. Det finns en mängd människor i vårt land som väntar att få vetavad den högste företrädaren för miljö- och naturvård i vårt land har att säga. Det harolyckligtvis blivit för långt mellan beslutsfattare och vanligt folk ivårt land. Proceduren i en mängd samhällsbeslut måste ändras till störreöppenhet och förhandssamtal, som ger människor en känsla av att få vara med ochforma sin miljö och som också ger dem möjhghet därtill och inte bara en känsla.Alla ideella föreningar och enskilda som egentligen strängt taget har drivitfram naturvårds- och miljöskyddslagarna, som också är första anledningen tillatt och andra organ finns, får inte känna sigöverspelade. har, för att ta ett exempel, fleramedlemmar nu än någonsin . Miljövårdsgrupper finns överallt, och dessamänniskor bör få vara med i planeringen. Proceduren måste börja på ett annatsätt, börja hos dem innan man t. ex. sätter i gång kostsamma projekt i syfteatt bygga en väg genom en nationalpark. Här kommer då jordbruksministern och talar korrekt ochriktigt, på sitt sätt, om att intrånget ännu inte föranlett framställningarfrån . Det är klart att det är sant, men de flesta som är engagerade inaturvård väntar att höra att man inte ens skall förutsätta ett intrång i ennationalpark. Det har skett en rad övergrepp i de svenska nationalparkerna;Från början skapades ju dessa för att svenskt landskap av olika prägel skullekunna bevara sin ursprungliga särart. En gång betraktades riksdagsbeslut omnationalparker som en garanti för att de berörda områdena för all framtidskulle vara skyddade mot ingrepp från människans sida. Det fanns en allmäntillfredsställelse över att kommande släkten skulle få uppleva orörd svensknatur och att den fauna, som i övriga delar av landet utrotats, skulle kunnaskyddas och överleva. Utvecklingen har emellertid visat att nationalparkernainte kunnat skyddas. Sålunda har, för att ta ett exemepl. Stora Sjöfalletsnationalpark gång på gång utsatts för vandalism. Trots starka protester,framförda bl, a. i , har ingrepp tillåtits i form av dämningar isjöarna, vägbyggen, kraftledningsgator, grustäkter och bebyggelse. Jag villpåstå att är spolierat, om man tänker på idén med nationalpark.Det är en tragisk utveckling, och den får inte upprepas. Det är därför jag ställt min interpellation, inte för attfå höra att när kommer in med en ansökan skall denna remissbehandlas ochsedan får vi ta ställning. Jag vet att detta är riktigt, och vi kommersäkerligen även i att få ta ställning. Men många människor har enkänsla av att det är så mycket gjort och att så mycket pengar lagts ned atthela frågan egenthgen är ett fullbordat faktum. Om jag erinrar mig rätt var det1970 som statsminister vid ett besök i plötsligt sade, attden här vägen skulle byggas. Det blev en chock för samer och en mängd andramänniskor. före valet sade en framträdande man i ledaren för det största partiet där "vi skall bygga den här vägen".Han sade det precis som om det var ett faktum. När man talar så, är det klartatt jag blir orolig och inte vill vänta tills kanske det kommer enproposition om saken. Statsrådets företrädare i departementet ledde ju fjolåretsmiljökonferens på ett sätt som väckte beundran. Under denna betonades viktenav att våra ytterst få vildmarker och mycket unika naturområden och regionermed sällsynt och utrotningshotad fauna på allt sätt måste skydda.s. somvärdland rönte stor uppmärksamhet och röner det Ang. den projekterade vägen Ang. den projekterade vägen alltfort.Inom våra gränser finns något av det bästa som har kvar av ursprunglignatur. Det förefaller mig sällsamt att man under och efter konferensen helatiden arbetat för att ytterligare fördärva ett känshgt område, som om det gällten vanlig vägfråga. Jag hoppas att statsrådet ytterligare ser pådessa förhållanden och med stor uppmärksamhet följer vad som planeras. Närmaste anledningen till att jag interpellerade just nuär några artiklar som jag läst i pressen, t. ex. i för . Där belyser frågan urnaturvårdarnas synvinkel. Han säger bl. a.; "För den som inte är insatt iAbiskoområdets unika värden förefaller kanske en motorväg utgöra en bagatell.Vad är det då som står på spel? Som ovan nämnts har hela landskapskomplexetkring Torneträsk genom sin orördhet och de 70-åriga naturvetenskapligaforskningsinsatser som där utförts få motsvarigheter i världen. Detta var ettav skälen till att Abiskotrakten av FN;s miljövårdskonferens i 1972särskilt rekommenderades som ett av tio referensområden ingående i ett glestnät av mätstationer över hela världen 'så långt från alla föroreningar sommöjligt för att registrera långsiktiga förändringar'." Och där skall alltså en väg dragas precis som om det voreen vanlig väg. Jag vill passa pä detta tillfälle att säga att naturvårdsverketägnar denna debatt litet uppmärksamhet. En rad ställningstaganden från sida harförvånat mig och många andra. Man kan inte få annat intryck än att verket ochde organ som samarbetar med det är mycket undfallande då det gäller projekt somman av olika anledning vill sätta i gång med i nationalparkerna. Det betraktasi dag som oundvikligt, och det läggs ned stora pengar i projekteringen. Jag vill på detta sätt framföra mitt och många andrasinvändningar och betänkligheter. Jag citerar ett stycke till ur samma artikel, jag tror det är nyttigt att den få ge eko här: "Efter det att alla våra fjällandskaputsatts för en hård exploatering har turen nu kommit till Torneträskområdet och nationalpark. En bilväg, avsedd för höga hastigheter och därför försedd med breda vägrenar projekteras längs Torneträsk och genom nationalpark för att förbinda med . Det betyder ett ingrepp som kan få förödande konsekvenser för ett av få kvarvarande orörda ekosystem och referensområden samt för den naturvetenskapliga forskning som bedrivits där ." Sådana här saker kan man naturhgtvis ha olikauppfattningar om. De är ändå så pass allvarliga att de bör komma in i bildenredan nu. Det är intressant att räknar meddetta område bland de områden där det verkligen finns ren luft och där forskningkan bedrivas som på få ställen i världen. har lagt ned inte mindre än 3 miljonerkronor pä en forskningsstation vid , Jag tycker att i det läget skulleman helt enkelt inte kunna planera för en väg. Jag anser för min del att om manmåste ha en kommunikationsled, vore det naturligt att järnvägsspåretfördubblades, om det inte räcker till. Man har sagt från attpersontrafiken gör sådant intrång på att det blir svårt om vi skallfortsätta att frakta malm. är i alla fall mindre farlig urmiljöskyddssynpunkt, och så finns den redan där. En elektrifierad järnvägslinjemed ytterligare ett spår kan vi acceptera. Den betyder inte luftförorening pånågot sätt. Det gör däremot en väg. Särskilt nu när vi fått dagens läge i frågaom drivmedel förefaller vägbygget helt orimligt. Jag är medveten om att det är svårt för jordbruksministernatt ta upp en detalj här. Mänga väntar dock att han som högsta företrädare förmiljövården snart skall se på frågan om nationalparkerna och allvariigtöverväga om det inte bör vara slut med ingreppen där. Det finns ingenting somrättfärdigar ingrepp i nationalparker. Kommande generationer kommer att dömaoss hårt för det vi redan har gjort. Till slut några ord om samerna. Jag lärde redan som ungkänna en del samer, och jag har under resor och vandringar i fjällen och undermilitärtjänstgöring i och andra platser lärt mig älska och tycka omdet folket. Jag tycker det är upprörande att samerna aldrig frågats till rådsfrån börian. Somliga kan säga: De har väl aldrig ägt landet. Men dethar i varie fall sedan urminnes varit deras hem. Innan ett företag i stil meddet som håller på att ske projekteras, innan någon bearbetning sker, bordeman först fråga samebyarna. Det har inte gjorts. Det borde vara tillfälle på samernas landsmöten attresonera om sådana här frågor, så att de fick ge sin syn på saken. Det ärtråkigt att det bara skall komma i efterhand och då i form av vad man kallarkverulans. Man har öppnat gruvor, byggt och invigt järnvägar, projekterat ochbyggt vägar, dragit kraftledningar och byggt dammar, och samerna anser självaatt de inte får vara med från bögan och ge sin syn på saken. Det kan hända, somsomliga påstår, att de överdriver, men jag har den uppfattningen att derasbeskrivning är ganska riktig. Ang. den projekterade vägen i Ägnas ville höra minprincipiella syn på hur man skall behandla nationalparkerna. Självklart är minprincipiella syn att man skall iakttaga all den försiktighet som över huvudtaget är möjlig för att skydda våra nationalparker. I vårt land har vi också gjortåtskilligt för att skapa ett bättre skydd för områden som är värdefulla urnaturvårdssynpunkt. Jag tänker bl. a. på de riktlinjer tog hösten1972 i anslutning till den fysiska riksplaneringen. Vi ansåg att inte minstfjällregionerna är så utomordentligt intressanta att de fick komma med redan iden första omgången i de riktlinjer vi tog, för kusterna, älvdalarna ochfjällregionerna. Sedan säger i Ägnas att harvisat undfallenhet och inte agerat i dessa frågor. Det är ändå så att tog initiativet tillden arbetsgrupp som har haft att diskutera den här vägdragningen, I den gruppensitter representanter för , domänverket, kommun. Dessutomhar ännu inte tagit ställning i sak. Om skydd för insjöar mot miljöfarliga sprängningsexperiment i Agnas säger vidare att han trots allt hadeväntat sig att jag skulle träda fram och ha en ståndpunkt i sakfrågan. Hanmenar att vi bör lyssna mera på vad eventuellt intresserade kan ha försynpunkter i dessa frågor. Det hänger inte ihop riktigt. Om jag verkligen skallfå tillfälle att lyssna på alla berörda parter stämmer det bättre överens meddetta krav att jag gör som jag sade i svaret, nämligen avvaktarremissbehandlingen innan jag tar ställning till frågan. Det är vidremissbehandlingen alla de olika intressen som talar för fårmöjlighet att säga sin mening. Sedan får också tillfälle att taställning, därför att de här frågorna inte kan avgöras utan hörande. i Agnas (m): Det talas om att vi har gjort mer än andra pådetta område. Vi har så sent som år 19,72 vid riksplaneringen dragit uppriktlinjer för fjällområdena, och det är på sätt och vis riktigt. Men när vilagstiftade om nationalparker och när beslut om nya områdensenare har fattats, har det varit heliga riktlinjer som dragits upp. Det hardock visat sig att man inte har följt dem. Vi fruktar att man börjar jämka påriktlinjerna och senare, när det visar sig att ekonomiska ochvissa andra intressen kommer in i bilden. När det gäller just detta fall väntar jordbruksministernpå att en procedur skall ha sin gäng, och skall vi och han ta ställning.Men om det finns en lag som säger att nationalparker i är fredade ochinte får röras, så bör man redan på det stadium då det blir tal om en väg säga:Det är helt otänkbart att dra en väg genom en nationalpark eller att bygga endamm där. Det är min syn på saken. De samtal jag efterlyste skulle ske med demänniskor som har denna uppfattning, och det bhr fler och fler i landet som ärivrigt engagerade och kanske skulle vilja ha stora samtalsmöten i det läget. Dåkanske vi skulle slippa lägga ner på projektering av en väg,som kanske ur naturvårdssynpunkt trots allt inte får komina till stånd. Det kommer mig att tänka på . Det sades då att19 nedlagts för projekteringen och att man därför måste byggaut älven. blev det inte sä. Exemplet är inte riktigt adekvat men liknar ändådetta på ett sätt. När man vill "bryta lagar", bordeman sträva efter en bredare debatt innan man följer den här beskrivnaplaneringsgången, exempelvis när det gäller vägar. Överläggningen var härmed slutad. § 12 Om skydd för insjöar mot miljöfarliga sprängningsexperiment Herr jordbruksministern erhöll ordet för attbesvara () framställda interpellation, nr 161,och anförde: har frågat om jag är beredd att vidtaga åtgärder för att skydda svenskainsjöar mot miljöfarhga sprängningsexperiment. Av bestämmelserna i vattenlagen framgår att sådansprängning i vattenområde som förändrar vattnets djup eller läge likställs medåtgärder som innebär byggande i vatten. prövning erfordras, omdet föreligger sannolika skäl att allmän eller enskild rätt förnärmas genombyggande i vatten. Detta torde otvivelaktigt vara fallet t. ex. i fråga om enundervattenssprängning som medför att fisk dödas inom ett större område. Medför undervattenssprängning risk för miljöstörning sominte är av helt tiUfällig natur, är också miljöskyddslagen tillämplig.Koncessionsnämnden kan då i tillämpliga fall utfärda förbud eller föreskrivavissa försiktighetsåtgärder. Dessutom kan sakägare väcka talan vid fastighetsdomstol. Någraåtgärder från min sida synes därför inte vara påkallade. Jag ber att få tacka jordbruksministern försvaret på min interpellation. förberedde i somrasförsökssprängningar i efter ett ovanligt stort jordskalv som inträffadeden 1 . FOA vUle närmare klarlägga varifrån skalvet kom, på vilket djupdet skedde osv., men ville också förfina sina mätmetoder. Provsprängningenskulle ha ägt rum norr om fyr . skulle minor bringas detonera meden sprängverkan på . Man kan väl förstå att FOA vill och behöver utföraprovsprängningar. Men man måste också förstå yrkesfiskarna i somreagerade kraftigt mot sprängningsförsöken. De blev mycket oroade och ville påallt sätt söka stoppa sprängningarna. 1 första hand gällde deras farhågorskadorna på fisken, men det gällde givetvis även vattnet och miljön. Säkerhetsavståndet för badande var angivet , för fartyg . Inom radie skulle troligen fisken dö. Inom radie skulle denbli bedövad, kanske skadad. Detta innebär givetvis stora förluster för fiskarna.Den 7 september lämnade FOA en information om sprängningen. Efter starkaprotester lät FOA genom ett TT-telegram meddela att sprängningarna uppskjutitstill tidigast . Detta av tekniska skäl. fick iett svar från naturvärdsverket klarlagt att dylika sprängningsprojekt skulleunderställas domstol för prövning. Detta hade FOA enligt uppgift ej gjort.Information hade ej heller lämnats tUl den särskilda fiskeskyddsnämnd som finnsinrättad i . Hur angelägna försöken kan vara, måste det ändå vara avstort värde att såväl som övriga insjöar skyddas mot sådana projekt varsverkningar är svåra att överblicka. Det måste också klarläggas vilken myndighetsom handhar och tar ansvaret för tillståndsgivningen för dylUca försök.Jordbruksministern har klargjort detta i interpellationssvaret. Det ärvattendomstolen som måste pröva ett dylikt ärende. Miljöskyddslagensynes även vara tillämplig i detta fall, och då skall Om skydd för insjöar mot miljöfarliga sprängningsexperiment Om ökad återvinning av avfallspapper koncessionsnämndenutfärda förbud eller föreskriva försiktighetsåtgärder. Sakägarekan vidare väcka åtal vid fastighetsdomstol. Jordbruksministern säger sist att åtgärder från hans sidainte är påkallade. Med det klara besked som jordbruksministern tidigare givitom tillståndsplikt är detta helt förståeligt. Sprängningar av det slag somplanerades i kan ej ske utan vidare. Jag tackar än en gång jordbruksministern för detklarläggande svaret på min interpellation. Jag är helt nöjd med detta. Överläggningen var härmed slutad. § 13 Om ökad återvinning av avfallspapper Herr jordbruksministern ordet för att besvara () framställdainterpellation, nr 162, och anförde; har frågat mig om jag vill utfärdaanvisningar till statliga verk och myndigheter om separering av avfallet vidkällan och leverans tUl uppsamlingsföretag av avfallspapper. Pappersavfall från kontor omfattas av det kommunalarenhållningsmonopolet. Kommunen skaU enligt renhållningslagen samla in ochforsla bort detta avfall. Anvisningar av det slag som interpellanten efterlysermåste därför föregås av överläggningar med berörda kommuner. Inom som är närmast aktuell i dettasammanhang utreder en särskild arbetsgrupp frågan om möjligheternatill en ökad återvinning av hushållsavfall, inklusive kontors-avfaU. Syftet äratt ge en totalbedömning för hela kommunen, varvid bl. a. frågor omtransporter, behandling och ekonomi kommer att belysas. En vissförsöksverksamhet med separering av kontorsavfall har startats inom denkommunala förvaltningen. Även inom statsdepartementen undersöks möjligheterna tillåteranvändning av pappersavfall. Jag anser det både nödvändigt och angeläget att på alltsätt underlätta återanvändning av pappersavfall. De ytterligare initiativ som kanbli aktuella i dessa sammanhang blir bl. a. beroende av de resultat som de ovanredovisade undersökningarna kan leda tUl. Jag tackar statsrådet för svaret. Alla torde numera vara ense om att återvinningen avavfallsprodukter måste öka.