prot · FW09151 · 1973-12-31 00:00:00 — I den mån koncentration ändå sker, utgör regionalpolitiken ocharbetsmarknadspolitiken viktiga medel att undanröja verkningarna avnäringslivets strävan till ökad koncentration. Det är i detta sammanhang som samhällets politUc påkonkurrensområdet måste ses. Arbetet på att främja en effektiv konkurrens bör Om åtgärder mot koncentrationsutvecklingen inom näringslivet 10 protokoll 1973. Om åtgärder mot koncen trationsu t-vecklingen inom .näringslivet ocksåbeakta behovet av att en för konkurrensen skadlig företagskoncentrationmotverkas. Intentionerna bakom lagstiftningen pä konkurrensområdet bör sålundavara desamma som målen för näringspolitiken i stort. Den nuvarandekonkurrensbegränsningslagen och de myndigheter som finns på området har påmånga sätt främjat en effektiv konkurrens. Det är emellertid flera år sedankonkurrensbegränsningslagen senast sågs över. Sedan någon tid övervägs inomhandelsdepartementet en översyn av gällande lagstiftning. Frågan om samhällets möjligheter att ingripa mot planeradeeller inträffade företagssammanslutningar som starkt begränsar konkurrensen harockså aktualiserats . Även en slutlig lösning av den frågan böringå i en översyn av konkurrensbegränsningslagen. HerrWlRTEN(fp); När begärde en översyn avkonkurrenslagstiftningen var näringsutskottet och kammaren kallsinniga. i och jag var de enda reservanterna i utskottet, och här ikammaren blev folkpartiledamöterna ensamma att stödja reservationen. Det ärdärför onekligen mycket intressant att iaktta den omvärdering som skett hos ivarje fall ett par av de övriga partierna socialdemokraterna ochcenterpartiet i den här frågan . Jag ber att få tacka handelsmuiistern för det positivasvar som jag fått på min interpellation. Handelsministern slutade ju sitt svarmed att meddela att man i överväger en översyn av gällandelagstiftning. Man kan möjligen undra vad som inträffat framtUl . Svaret är nog lätt att ge. Det stora antal fusioner och uppköp avmindre och medelstora företag som gjorts av i första hand stora bolag och koncerner,även utländska, utgör naturligtvis den verklighet som tvingat fram ettnytänkande. Åter har ett folkpartiförslag visat sig omöjligt att stå emotallteftersom tiden pekat på dess rU Det är lätt att finna åskådningsexempel på dekoncentrationstendenser som finns i svenskt näringsliv. interpellationfinns statens pris- och kartellnämnds undersökningar redovisade. Av dem framgåratt är 1970 dominerades en tredjedel av undersökta varugrupper av ett företageller en kartell, I tre varugrupper av fyra förelåg det året en ettföretags-,fåtals-eller kartelldominans. Utvecklingen har gått vidare mot ökadkoncentration. För att belysa hur det kan se ut inom en sektor - öl- ochläskedrycksindustrin skall jag på TV-skärmen visa fyra kartbilder, lånadefrån Pris- och kartellfrågor nr 6-7 1972. De visar hur en ettföretagsdominansvuxit fram . Den första bilden visar läget 1 952, då vi hade 142tillverkningsenheter och 14 koncerner var verksamma. Få bindningar mellan deolUca enheterna förelåg. kan man börja ana hur koncernerna binder ihopallt fler enheter och hur framför allt linjerna mot och blirmer markerade, 1 det läget hade vi 116 enheter och 11 koncerner. hadevi ytterligare koncentration till 93 enheter och 8 koncerner. Markeringarnatill de tvä stora bryggerierna i och Stockholmblir allt tätare för att på den sista bUden, , bli mycket täta. Därhar vi nått fram till den dominerande situation som Prippsbryggerierna har påmarknaden . Det är endast ett fåtal fristående enlieter kvar inom dennasektor. Många andra branscher visar en utveckling av motsvarandeart. Väckarklockan blev inköp av Gullhögens cementfabrik iSkövde. Den transaktionen innebär att vi inte bara fått ett produktionsmonopolutan också praktiskt taget ett marknadsmonopol, då importandelen är mycketliten. Den här affären har diskuterats . Jag nöjer mig därför medatt konstatera att den blev debattändaren i fråga om konkurrenslagstiftningen.Det var tydligen i första hand den som fick de två tidigare nämnda partiernaatt tänka om i förhållande till vad de ansåg vara riktigt . Till intäktför det påståendet tar jag en intervju i mednäringsutskottets ordförande . Han bekänner där: "Vi harhaft en lite söndagsskolmässigt snäll inställning tiU koncentrationsutveckhngeninom svenskt näringsliv." Längre fram i intervjun; "Om vi känt tUlcementfusionen hade vi nog formulerat oss annoriunda." Jag skall så, herr talman, knyta några principiellareflexioner till interpellationssvaret. Det är viktigt att notera handelsministerns inledning,därhän slår fast att grundtanken för samhällets konkurrenspolitUc är frikonkurrens och näringsutövning. De förutsättningarna ger, säger han,övervägande positiva verkningar genom att framkalla hög effektivitet,rationalitet och utvecklingsförmåga inom näringslivet. Ur liberal synpunkt är detta en riktig bas att bygganäringspolitUcen på. Den värderingen kvarstår även med de begränsningar somgörs i interpellationssvaret. Vi framhåller från konkurrensens betydelseoch är emot centralisering, vare sig det gäller statens affärer eller detprivata näringslivet. Jag tycker att förre KF-chefen uttrycktedenna hållning bra vid en Konsumstämma, då han sade; "Vi inom kooperationenbehöver tiåset i nacken precis som alla andra," Och vidare: "Ingetvärldsrekord kan sättas och inget företag utvecklas utan konkurrens," Jag har tagit del av industriministerns svar tidigare häri dag angående Cementas köp av Gullhögen. Även det svaret har en del liberalainslag och avvisar propåer om större statliga engagemang inom byggnadsmaterialindustrin.Likväl tycker jag att det är oklart hur det socialdemokratiska partiet kommeratt lägga upp sin näringspolitik i detta avseende. För det första finns det framstående opinionsbildare inomdet socialdemokratiska partiet som vill arbeta för en radikalare hållning. Enröst i den riktningen hörde vi också - kammarledamoten . Partiorganet skrev : "Det viktigaär, att samhällets gemensamma krafter får ett avgörande inflytande övercementmonopolet. Staten har tillförsäkrat sig en mindre del. Men kollektivtägande och kontroll av cementtillverkningen är av sådan betydelse förlöntagarna/konsumenterna, att en insats av AP-medel skulle vara välmotiverad." Det är således en hållning som inte stämmer överens Om åtgärder mot ko72cen trationsu t-vecklingen inomnäringslivet Om åtgärder mot koncentrationsutvecklingen inomnäringslivet medindustriministerns svar om köpet av Gullhögen. För det andra finns det en tendens hos socialdemokraternaatt acceptera de monopoltendenser som framträder allt tydligare. Byggnadsarbetarensäger exempelvis i en ledare rakt ut; "Det finns inte utrymme förkonkurrerande företag i vårt land inom alla sektorer. Speciellt gäller detråvaror och grundmateriel." Och alltfort måste vi väl säga att det äroklart om industriministern har upphovsmannarätten tUl det nu etableradecementmonopolet eller ej. Man kan diskutera om mte t. o. m. regermgen underlättatoch skjutit på koncentrationstendenserna genom selektiva åtgärder av olikaslag. Som exempel kan nämnas regeringens enkannerligen finansministerns -rätt att befria från realisationsvinstbeskattningen. Insynsmöjligheterna ihandläggningen av sådana ärenden har hittUls varit minimala. Alltnog har koncentrationstendenserna gått så långt nu attt. o. m. ledande industrirepresentanter känner oro. ordförandeoch tillika VD i Astrakoncernen skriver i gårdagensDN-hörna i anslutning tUl den här interpellationsdebatten att "man böriarkunna tala om en obalans mellan konkurrensen och övriga näringspolitiskadrivkrafter". Och han fortsätter; "Inom industrin har vi sedan längesett riskerna med statsmakternas bristande förståelse för konkurrensen ochmarknadshushållningens principer, och vi känner oro för att detta skall medföraen allmänt sänkt verkningsgrad inom näringslivet." Slutmeningen innehåller en viktig synpunkt. Det räckerinte att, som jag tycker att socialdemokraterna alltför lätt gör, finna enbartinvändningar mot monopolbildningar för att de möjliggör oskäliga priser och vinstmöjligheter.Det är förvisso en mycket viktig del att bevaka men inte den enda risken medmonopol. Lika viktigt är det att konkurrens hålls vid liv för att uppnå bättrekvalitet, bättre tUlverkningsprocesser osv. Visst kan statliga styrelserepresentanter ge störreoffentlighet och verifiera hur priset räknats fram på en monopolists vara iförhållande till redovisade kostnader. Men räcker det, herr handelsminister, ide andra hänseendena - således för att uppnå bästa kvalitet och nå längre iskicklighet att framställa varan? Vi befinner oss alltså i ett utvecklingsskede där kravenpå effektivitet och kostnadspress leder till fusioner och större enheter.Avigsidorna med en sådan utveckling blir mer uppenbara ju längrekoncentrationen går. Det är därför nödvändigt att på allvar ta uppkonkurrensproblemen till belysning. Samhället måste i det arbetet använda sigav många instrument. Ett viktigt sådant är lagstiftningen, och det är därförbra att handelsmuiistern nu är beredd att göra en översyn av den. Det voreockså bra om handelsmuiistern ville precisera litet mer hur hantänker att översynen skall gå till. Innehåller inte problemet så mångaprincipiella överväganden att det motiverar en parlamentarisk utredning? Innan jag slutar, herr talman, vill jag starkt strykaunder en sak som aldrig kan sägas tillräckligt ; Säkraste vägen atthålla konkurrensen vid liv är att föra en sådan näringspolitik att de mångamindre och medelstora företagen kan expandera och komma fram med förbättrade och/eller nya produkter. Lika viktigt är också att åter stimulerafram nya företag. Utan den här växtkraften kan inget lands näringslivexpandera. Men självfallet måste tUlväxten ske inom de ramar som förhindrarmUjöförstöring och osunda arbetsmiljöer. Fröken (); Jag ber att få tacka handelsministern förinterpellationssvaret. Jag har fått svar på åtminstone den sista av de trefrågor jag ställde vid höstriksdagens början och som då föranleddes av denlånga rad fusionsaktiviteter som vi upplevt . Jag är övertygad om attdet behövs en aktivare politik för att förhmdra en strukturell omvandling avnäringslivet tUl ännu starkare fåtalsdominans och maktkoncentration. En utbyggdkonkurrenslagstiftning är en väg att vidga samhällets möjligheter att påverkafusionsaktiviteterna och förhindra monopolisering. På den punkten ärhandelsministerns svar positivt. Den lagstiftning vi har är ett otUlräckligtinstrument. Konkurrensbegränsningslagen är en produkt av de förhållanden manansåg förtjäna uppmärksamhet i 1940-och 1950-talens näringsliv. Förhållandenavar i många avseenden helt andra än . Företagsstrukturen var då relativtsplittrad inom de flesta branscher. Konkurrensbegränsande effekter av fusioneroch andra företags förvärv var därför inte, som näringsfrihetsombudsmannenframhållit, någon stor fråga som man uppehöll sig särskilt mycket vid iförarbetet till lagstiftningen. När sedan 1953 års lag utvidgades hadebUden inte kunnat förändras särskilt mycket, och erfarenheterna avlagsttftningen var naturligtvis begränsade. Förmodligen skulle nyasynpunkter göra sig gällande både vad gäller lagens syftning och de instrumentman anser sig böra ha tillgängliga. Det går en våg av fusioner genom ;det är ingen överdrift att säga så. Den drivs fram bl. a. av den tekniskautvecklingen, den alltmer hårdnande världskonkurrensen, internationaliseringenav de ekonomiska aktiviteterna, EG;s betydelse för att vidga marknaderna och demultinationella företagens allt större skara. Det är heller inte någonöverdrift att säga att man i många länder försöker påverka och bromsakoncentrationstendenserna. Man försöker pä ett effektivare sätt ta itu medkartellbildningar, fusioneringar och monopoliseringar. I tillämpa konkurrensbegränsningsreglerna med betydligt större skärpa , ochman intensifierar branschövervakningen. I och Västtysklandöverväger man lagskärpningar. Mot den bakgrunden behöver vi också i skaffa osseffektivare instrument för att möta utvecklingen. Men lagstiftning räcker inte för att klara destrukturproblem vi dras med. Det var också därför jag ställde mininterpellation till industriministern för att få svar på hur man frånansvarigt håll vill inrikta näringspolitiken för att brytakoncentrationsutvecklingen. Skall man förhindra alltför långt driven koncentrationär det bäst att vara ute , innan en oligopolistisk eller monopolistiskmarknadssituation har etablerats eller är i färd med att etableras. har framhållit kan det vara nära nog omöjligt att fåtill stånd en återgång till lägre koncentrationsgrad när koncentrationen välhar uppkommit, I branscher som är kapitalintensiva och högkoncentrerade krävs det Om åtgärder mot koncentrationsutvecklingen inomnäringslivet Om åtgärder mot koncentrationsutvecklingen inomnäringslivet finansiellaresurser av stora mått för att det skall kunna ske en nyetablering. är också synnerligen ovanligt på marknader där det råder monopol-eller starka oligopolsituationer. Som jag pekat på i min interpellation är detett särskilt problem i sammanhanget att de skadliga effekterna av enmonopolisering kan uppträda först på längre sUct, kanske efter ett tiotal är. Den växande koncentrationsgraden är ett dominerande och påmånga sätt oroande drag i omvandlingen av vårt näringsliv. Det är en utvecklingsom har tilltagit i styrka och inte visar några tecken på att avta.Små företag slås ut eller sugs upp av storföretag. Storkoncerner breder ut sigoch spänner över de mest skUda produktområden. Hur man planerar och genomförfusioner av olika slag kan vi läsa om så gott som i tidningarna.Välkända namn i årets fusionsaktiviteter har varit bl. a. Euroc, , ,, Beijerinvest, Pribo och . Det är en koncentrationsprocess sominte blir mindre oroande därför att den tar sig nya former, med företag somflätas samman med investmentbolag och banker tUl tnaktgrupper med allt störreinflytande över de ekonomiska aktiviteterna. Expansiv utveckling håller alltmer på att bli känneteckenför de verkligt stora i näringslivet. Det finns beräkningar som visar att de200 största företagen står för av alla investeringar, avhela varuexporten och av sysselsättningen. Man kan också studerakoncentrationsgraden genom att ta reda på hur många företag som står för dendominerande delen av produktionen i olika varugrupper. Statens pris- ochkarteUnämnd har gjort undersökningar som visar att koncentrationen har ökatunder och fortsätter att öka . I nio av tiovarugrupper svarade de åtta största företagen för eller mer avproduktionen . 1 tre av fyra fall var det ett enda eller ett fåtalföretag eller karteller som dominerade bilden. Av koncentrationsutredningen och SPK-materialet framgårdet med all önskvärd tydlighet att det pågår en stark koncentrationsutvecklingi det svenska näringslivet. Det är också en utbredd uppfattning hos de allraflesta människor i vårt land som intresserar sig för vad som händer isamhället. Handelsministern tycks i vissa stycken ha en annanuppfattning. har näringspolitiken inriktats på stöd till demindre företagen, och man tar till regionalpolitiska ocharbetsmarknadspolitiska åtgärder i den mån koncentration ändå sker, sägerhandelsministern i sitt svar. I den mån koncentration ändå sker, säger handelsministernpå fullt allvar. Är det förklaringen till regeringens passivitet? Varför skulleman anstränga sig för att motverka en koncentrationsprocess som knappast tycksfinnas i sinnevärlden? Antingen har handelsministern gjort sig skyldig till ettunderstatement av ett slag som är svårt att överträffa eller också blundarhandelsministern för verkligheten. Att regeringen förhåller sig skäligen passiv tillkoncentrationsutvecklingen framgår också av handelsministerns syn påregionalpolitikens uppgift. Regionalpolitiken skall undanröja verkningarna avnäringslivets strävantill ökad koncentration. Ätt motverka koncentrationsprocessen är det tydligeninte fråga om. Tyngdpunkten i den socialdemokratiska näringspolitUcenalltsedan efterkrigstiden har varit inriktningen på strukturomvandling,expansiv storföretagsamhet och geografisk koncentration. De mindre företagenoch i synnerhet familjeföretagen är i högsta grad trängda och backasingalunda upp av regeringens näringspolitik, ekonomiska politik, skattepolitikeller kreditpolitik. visade på att så många som 800av 1 800 metallmanufakturföretag befinner sig i en högst besvärlig situation -det antyder svårigheterna för de mindre företagen i dagens läge. Vad som skerär inte, som handelsministern hävdar, att mindre företag - om inte slås ut så ialla fall läggs samman tUl större. Det är i stället så, att är familjeföretaglönsamma och expansiva så köps de upp av mvestmentbolag och storföretag. Det ärlångt ifrån alltid ett uttryck för att det är konkurrensen som styrstrukturomvandlingen. Utvecklingen i näringslivet innebär naturligtvis inte baraatt produktionen sker i allt större enheter och att allt större del avproduktionsbesluten fattas i allt färre och allt större företag. Det är ocksåfråga om en maktkoncentration av stora mått. Industriministern sade att det gäller att bryta ner föreställningarna om kapitalets oinskränktamakt. Men ännu viktigare är det att förhindra att sådana föreställningarfår näring av de förhållanden som i praktUcen råder i näringslivet och attmotverka en koncentration av makten som innebär ökade risker för en sådanoinskränkt maktutövning. har krävt åtgärder som motverkarkoncentrationsutvecklingen i stället för att späda på den. Vi hävdar bestämtatt den maktkoncentration och den konkurrensbegränsning som följer i spåren påen strukturomvandling mot ett fåtal företagsgrupper är något som måstebekämpas. Socialdemokratin har programmatiskt utfäst sig att bekämpavarje koncentration av den ekonomiska makten i ett fåtals händer. Regeringenspolitik och handelsministerns svar i denna del visar dess värre att detär en viljeinriktning som man har svårt att leva upp till. Om åtgärder mot koncen tra tionsu t-vecklingen inomnäringslivet kanske läste mera i mitt kortasvar än vad som fanns där när det gällde inriktningen av och innehållet i enkommande utredning. När han därför efterlyser mina principiella synpunktereller reflexioner på detta ganska stora och vida problemkomplex, måste jag beatt få hänvisa honom tUl de direktiv som skall skrivas förutredningen. Jag håller med om att det här är en viktig menockså svår fråga, inte minst om accepterar det korta resonemang jagför i interpellationssvaret, där jag pekar på att konkurrensen, som viupptäcker har så många positiva verkningar, när den får verka fullt ut slåröver i sin motsats, nämligen en hög grad av koncentration ochkonkurrensbegränsning. Då uppstår två problem för det samhälle som genomlagstiftning, övervakning och ingrepp skall försöka behålla en viss grad avkonkurrens. Skall man driva den fria konkurrensens princip mycket hårt skallman inte sätta stopp förrän man har kommit i ett läge Om åtgärder mot koncentrationsutvecklingen inomnäringslivet därkonkurrensen har upphört, och då upptäcker man att man har gått för långt.Skall man då ingripa kan man naturligtvis tänka sig att gå så långt som hardiskuterats också i det här landet, nämhgen att man tvångsupplöser företag föratt gå ett steg tUlbaka i utvecklingen mot färre enheter. Det är ett inslag i sammanhanget som jag tror att herrWirtén bör tänka litet mer på. Han antyder i sitt inlägg att den selektivapolitik som regeringen har bedrivit har ökat koncentrationen i näringslivet.Det låg antagligen också i detta en antydan att vi har subventionerat ellerhjälpt vissa företagsformer framför andra. Det menar jag också att vi hargjort. Vi har i hög grad inriktat näringspolitUcen på de mindre och svagareföretagen. Det är klart att en del av vår lagstiftning också har haft tillsyfte att hindra de stora företagen från att fullt ut utnyttja konkurrensensfördelar. Det här visar att som många andra liberalerråkar vara litet kluven på den här punkten, och det är jag också. Jag inser detdilemma och den konflikt mellan två mål som här råder. Det ena är att nä frikonkurrens, det andra är att förhindra att denna konkurrens får verka fullt utoch sedan slår över i ett skede när vi har mycket svårt att återerövra en merbalanserad situation. Det är det som ställer de stora kraven påkonkurrenslagstiftningen, och det är där den nuvarande lagstiftningen interiktigt fyller kraven. Det var därför jag förde resonemanget. Det visar ocksåatt det är mycket viktigt att i den här utredningen få med den samklang som vimåste ha mellan målen för konkurrensbegränsningslagstiftningen ellerkonkurrenspolitiken och näringspolitiken i övrigt. Därför delar jag herrWirténs uppfattning att den här utredningen är något mer än en teknisk översynav konkurrensbegränsningslagen, och formerna får naturligtvis avpassashärtill. Jag har, fröken , hört uttalandena om centernskamp mot koncentrationen och regeringens totala passivitet väldigt mångagånger. Är det inte väl våldsamma amplituder i det sättet att resonera. Det ärinte så att vi har suttit helt passiva, det är inte så att i alla lägenhar slagits mot koncentrationen. Framför aUt har inte haft någrasärskilt praktiska vägar att anvisa för hur man skall upprätthålla enrimlig grad av näringsfrihet och fri konkurrens och ändå motverka den relativtnaturliga process som i en marknad pågår mot de effektivare enheternasöverlevnad och de svagares undergång. Jag tycker, herr talman, att tiden har skridit så långtatt jag avstår från att ta upp den debatt som vi ofta har fört med ivalrörelsen -och säkert får älta tUl - om vem som har varit mestpassiv, mest energisk och skrikit högst om det här. HerrWIRTÉN (fp): Jag är tacksam för det tUlägg somhandelsministern gjorde till det tidigare givna interpellationssvaret. Detfanns en del saker i det som jag finner värdefullt att ta fasta pä. Jag är fullt medveten om att det är ett tvåfaldigt mål idessa spörsmål, som gör det svårt att hantera materien. jämförelser.Vi vet väl om och handelsministern påpekade det att den lagstiftning som vinu har, med missbruksprincipen, inte gör det möjligt att ingripa tillräckligthandfast i det skede då man kan förhindra en fusionering. Det är svårare attgöra det när man har konstaterat att ett missbruk av en monopolmarknadföreligger. Det här leder ändå tanken tUl att det sannolikt blirnödvändigt att göra en uppskärpning i denna riktning av den svenskalagstiftningen. Hur långt man skall gå mot en förbudslagstiftning tror jag attvare sig handelsministern eller jag är beredd att ta någon definitiv ställningtill , men jag vågar säga att man måste söka sig hän mot någon blandformmellan dessa två grundprinciper. Det medför, tycker jag, att vi båda kommer fram tillslutsatsen att den utredning som uppenbarligen är på väg kommer att ha såmycket av principiella överväganden, som jag sade i mitt första inlägg, att detbör vara motiverat att vi får en parlamentariskt sammansatt utredning, där deolika partierna kan göra sin röst hörd. Låt mig också säga, herr talman, att det som jag finnervara bristen i den socialdemokratiska politiken när det gäller attförsöka upprätthålla konkurrensen på den naturliga vägen inom den friamarknadens ram är de underlåtenhetssynder som föreligger att stödja de mindre ochmedelstora företagen. Det är nödvändigt att få i gång en nyetablering. Dåupprätthålls konkurrensen på ett naturligt sätt i det svenska näringslivet. Om åtgärder mot koncentrationsutvecklingen inomnäringslivet FrökenELIASSON (c): Handelsministern frågade vUket parti,eller det socialdemokratiska partiet, som är mest passivt på dethär området. Jag vill då peka på att det är ganska naturligt attförutsättningarna att vara aktiv och anvisa praktiska vägar är betydligt störrei regeringsställning än i oppositionsställning. Vad beträffar vår syn på frågorna vUl jag bara hänvisa tUlalla de motioner och anföranden som har hållits i denna kammare om dem, t. ex.våra motioner på näringspolitUcens område, motioner om den ekonomiska politikenoch regionalpolitiken. Tiden medger inte att vi går in på en närmare debatt avdessa frågor.