prot · FW0920 · 1973-12-31 00:00:00 — Förhandlingarnaleddes av herr tredje vice talmannen. § 1 Justerades protokollen för den 31januari. Ang. de nya bestämmelserna om överlastavgifter förmotorfordon § 2 Meddelande ang. val Jag ber att fä meddela, att val av en suppleant i riksdagenslönedelegation och en suppleant i revisorer kommer att ske onsdagenden . § 3 Upplästes följande tUl kammaren inkomna ansökningar; Härmed ber jag att få anhålla om ledighet fränriksdagsarbetet för utrikes resa. Undertecknad anhåher härmed om tjänstledighet frånriksdagsmannauppdraget pä grund av resa thlHanoi. Kammaren biföll dessa ansökningar. § 4 Ang. de nya bestämmelserna om överlastavgifter förmotorfordon Herr finansministern erhöllordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 23januari intagna fråga, nr 38, till herr kommunikationsministern, och anförde: har frågatkommunikationsministern vilka åtgärder som kommer att vidtagas för attinformera berörda parter om de bestämmelser angående överlastavgifter förmotorfordon, som träder i kraft . Frågan har överlämnats tillmig för besvarande. Maj:t har förordnat, att riksskatleverket skallvara central förvaltningsmyndighet i fråga om överlastavgiften. Det är därför iförsta hand en uppgift för riksskatleverket att lämna information rörandeavgiften. Detta kommer att ske efter samråd med rikspohsstyrelsen och Ang. tillhandahållandet åt arbetstagare av kontrolluppgifterför taxeringen Dessutom kan nämnas, att bl. a. ,länsstyrelsernas organisationsnämnd och redan tagit initiativtih sådan information. Tack för svaret. Det är bra att så många nu är inkoppladei informationsfrågan därför att det är angeläget, ja nödvändigt att den härinformationen når ut tUl alla fordonsägare. Jag och mänga andra med mig menaratt i lagen om överlastavgifter finns det inbyggd en rättsosäkerhet för denenskilde fordonsägaren, som gör det helt nödvändigt med en information utöverden vanliga. Av finansministerns svar framgår också att bland andraKommunförbundet nu har tagit initiativ till information. Jag förmodar att deninformationen tar sikte på att få kommunema att se över bestämmelserna om axel-och boggitryck på det kommunala väg- och gatunätet. Det tror jag är nödvändigtmed tanke på de helt ohka bestämmelser som är gällande. Det skulle t. o. m.kunna sägas att det är inte bara önskvärt utan nödvändigt att varje kommun tillden har färdiga kartor som klart anger vilka vägar och gator man kanfärdas på med de här fordonen. Har man inte det tror jag att fordonsägamakommer att få stora problem att över huvud taget kunna vara laglydiga i sittframförande av de här lasterna. Än en gångtack för svaret. Överläggningen var härmed slutad. § 5 Ang. tiUhandahållandet åt arbetstagare av kontrolluppgifter för taxeringen Herr finansministern erhöllordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 1februari intagna fråga, nr 64, och anförde: har frågat mig vad som enligtmin mening kan göras för att de s. k. kontroUuppgifterna från arbetsgivaretidigare än nu är fallet kan tillställas arbetstagare. EnUgt gällande bestämmelser skallkontroUuppgifter som här avses översändas tih inkomsttagarna senast den 31januari taxeringsåret. Den tid som arbetsgivarna har till sitt förfogande föratt fullgöra sin uppgiftsskyldighet lorde av praktiska skäl inte kunnaförkortas i någon väsentlig mån. HerrSJÖHOLM (fp); Tack för svaret på den enkla frågan. Den ärverkligen enkel, utan något världsomfattande intresse. Den är emellertid avintresse för dem som deklarerar åt andra, dvs. deklarationsbyråer m. fl. - avvilka det kanske finns alltför många, men det är en annan fråga. Enrevisionsfirma som skall avverka en hel mängd deklarationer utsätts förtidspress när arbetsgivamppgifterna inte kommer förrän efter den 31 januari.Därför menar jag att detta skulle vara av intresse för samhället, eftersom detmåste vara till fördel för det allmänna att deklarationerna är väl utförda.Finansministern och jag kan väl vara eniga om det och om att uppgifterna skullekunna komma något tidigare. Jag var taxeringsnämndsordförande i ettjordbruksdistrikt under många är, och då hände det ibland att uppgifter frånuppköpare av spannmål och annat inte kom förrän ett stycke in eller t.o. m. in . Det komphcerade taxeringsarbetet i hög grad. Så långt kan välfmansministem och jag i aUa faU vara överens, att det vore bra om dessauppgifter kom ut tidigare. Jag hade också för mig att man med datatekniken ochde andra hjälpmedel som åtminstone större arbetsgivare nu har skulle kunnatidigarelägga lämnandet av arbetsgivar-uppgiftema tih t. ex. -då kunde de människor som deklarerar för andra få htet mera tid på sig. Jagskulle därför vara tacksam om finansministern åtminstone kunde tillstå att detvore bra, om man kunde animera arbetsgivare att försöka lämnainkomstuppgifterna tidigare än vad som sker. Om åtgärder för att förbättra sysselsättningsläget iÖvertorneå Det är ju aUtid bra att få uppgifterna såtidigt som möjUgt, men man får ändå ta hänsyn till att företagarna först skallgöra sina årsavslut och har behov av visst tidsutrymme för att göra dessasammanställningar. Avsikten är att uppgifterna skall vara lämnade före utgångenav januari månad, och då har man på sig för deklarationen. Iahmänhet bör det ju vara ganska tillräckligt. Jag tror inte man kan skriva en författning på det sättet,att stupstocken skah vara , dock icke för sädana företagare somhar datamaskm - de skall leverera tidigare. Man fär väl nöja sig med dennaallmänna önskan men låta förhållandena vara som de nu är. Överläggningen var härmed slutad. §6 Om åtgärder för att förbättra sysselsättningsläget i Herr inrikesministern erhöll ordet för attbesvara () i kammarens protokoh för intagnafråga, nr 47, och anförde; har frågat vilka åtgärder jagämnar vidta för att förbättra sysselsättningsläget i kommun. Nuvarande sysselsättningsproblem i kommun berorbl. a. på svårigheter att fmna lämphga produkter för de industrieUa beredskapsarbetenadär. arbetar med denna fråga och hyser förhoppningar omatt den skaU kunna lösas. I övrigt får de arbetsmarknadspohtiska ochregionalpohtiska medel som står till buds utnyttjas. Jag kan erinra om attÖvertorneå kommun ligger inom det mre stödområdet där kraftigareregionalpohtiska medel kan användas än i övriga landet. 1 det arbete med enproposition om de regionalpohtiska 3 protokoll 1973. Om åtgärder för att förbättra sysselsättningsläget iÖvertorneå medlen somnu pågår övervägs att ytterligare stärka dessa medel i fråga om det inrestödområdet. Jag vill tacka inrikesministern för svaret pämin enkla fråga. Anledningen till att jag ställde frågan är den oro som depersoner känner vilka utbildat eller utbildar sig vid AMU-Center i Övertorneåmed sikte på arbete vid storarbetsplatsen i kommunen. Det har visat sig alt t.ex. de som utbildar sig fill svarvare inte får arbete vid dennastorarbetsplats. Såväl de kommunala myndigheterna som befolkningen i sin helhetbetraktar ju storarbetsplatsen i som en del av den sysselsättningsom den öppna marknaden erbjuder. Jag måste erkänna att jag är rätt besvikenöver att inrikesministern inte i sitt svar med ett enda ord berört frågan omnär den utlovade målsättningen att 100 personer skall få arbete vid dennastorarbetsplats skall vara uppfylld. Det är väl närmast detta spörsmål som jaghar velat ta upp genom min enkla fråga. I övrigt skall jag inte gå in pä de regionalpolitiskamedel som erbjuds för att lokalisera t. ex. företag tUl kommun.Debatten om medlen får vi senare , när vi skall behandla den propositionsom inrikesministern kommer att lägga fram. De frågor det nu närmast gäller är dessa: ViUcamöjligheter har de som utbildar sig på Norrbottensarbetsmarknadsutbildningscenter att få sysselsättning på den industriellastorarbetsplatsen i ? Och när kan man vänta sig att målsättningen om100 personer är uppfylld? Att jag inte fick svar på de frågorna gör mig litetbesviken. Jag vill säga att jag redan bUvit uppvaktadav kommunfullmäktiges ordförande, kommunstyrelsens ordförande ocharbetslöshetsnämndens ordförande, som till mig har framfört önskemålet att manså snabbt som möjligt skulle finna någon lämplig produkt för tillverkning påmetallavdelningen i dessa industriella beredskapsanläggningar. Jag förstårmycket väl att man kan känna oro och att man frågar sig hur länge man skaUvänta innan målsättningen kan realiseras fullt ut. Den del av de industriellaberedskapsarbetena som avser förädling av trä har lyckats väl, vilket är attnotera med tillfredsställelse. Men önskar vi självfallet attanläggningen skall kunna tas i bruk i sin helhet. Jag kan naturligtvis inte fördagen ge något besked om när man kan ha nätt upp till 100 anstäUda, men jagvill betyga - som jag har gjort för kommunens representanter att vi ärsynnerligen angelägna om att dessa industriella beredskapsarbeten skah komma igång på def sätt som har varit avsett. HerrSTRIDSMAN (c); Jag vUl ytterhgare en gäng notera medbeklagande att inrikesministern inte på något sätt har kunnat ge besked om närmålsättningen 100 personer i arbete vid storarbetsplatsen i Det är en rätt väsentUg fråga för de människor som Nr 20 väntar på ett sådant besked. Överläggningen varhärmed slutad. § 7 Om näringshjälp åt jordbrukare Herr inrikesministern ordet för att besvara ' (m) i kammarens protokoll för den23 januari intagna fråga, nr 48, och anförde; har frågat mig om jag ärberedd till åtgärder för att jordbruksföretagare skall kunna få näringshjälpenhgt 57 § arbetsmarknadskungörelsen. Näringshjälp kan utgå tUl handikappad m. fl. som viltbörja verksamhet som egen företagare. Detta gäller också verksamhet ijordbruksrörelse. Näringshjälp kan vidare utgå förfortsatt verksamhet som företagare. Sådan fortsatt näringshjälp omfattar intejordbruksrörelse. När det gäller jord bruksrörelse kan handikappad, liksom densom är fullt arbetsför, fä stöd för fortsatt verksamhet inom ramen för detjordbrukspolitiska rationahseringsstödet. Handikappad kan dessutom få bidragenligt arbetsmarknadskungörelsen till sådana anordningar på arbetsplatsen somär nödvändiga med hänsyn till handikappet. HerrLEUCHOVIUS (m); Jag ber att få tacka för svaret på min enkla fråga. Tyvärrkan jag inte finna något positivt i detta svar, som jag tycker rimmar dåligtmed den rättvisa och jämhkhet som man säger sig vara talesman för. Statligt bidrag i form av näringshjälp kan utgå tillhandikappad, som vill börja verksamhet som egen företagare, eller till sädanasom vill fortsätla redan pågående verksamhet. Någon avgränsning av dennaföretagarkategori skah i princip inte ske. Det framhålls i svaret attnäringshjälp kan utgå till den som vill börja som företagare. Det är egentligeninte det som jag frågat om, utan jag syftade på de företagare som redan äretablerade. Maj;t har emellertid i ett s. k. regleringsbrevtill meddelat vissa föreskrifter, vilka innebär attjordbruksföretagare ställs utanför möjhgheterna att erhålla dennanäringshjälp. AMS har som en följd därav i ett brev till samtligalänsarbetsnämnder anfört, att näringshjälp för fortsättning av verksamhet somegen företagare enligt 57 § tredje stycket arbetsmarknadskungörelsen får"ej beviljas för jordbruksrörelse". Detta är mer eller mindre en diskriminering av en vissnäringsgrupp. Från lantbrukarnas sida har man också protesterat mot dennaavskitjning av jordbruksföretag. Man har med rätta åberopat att arbetsmarknadskungörelseninte utgör grund för en sådan diskriminering. Så sent som fickLRF sin hemställan om ändring av nuvarande förhällande lämnad utan åtgärd. Ochändock är det ju så att det inom Om näringshjälp åt jordbrukare dennaarbetskår finns ovanhgt många genom yrkesskador och hårt arbete handikappadepersoner. Jordbrukets utredningsmstitut har bl. a. genom enundersökning kommit fram till att omkring en femtedel av samtliga jordbrukarelider av handikapp. Det rör sig om 25 000 jordbrukare, alla , somalltså stähs utanför möjligheten att erhåha den hjälp andra handikappade kanerhåha. Då dessa handikappade jordbrukare i stor utsträckning finns inom detmindre jordbruket, borde motivet vara ännu starkare för att systemet mednäringshjälp åt handikappade ges ökad tillämpning inom jordbruket. I dettaavseende uttalar man emellertid nu helt plötsligt en uppfattning rakt motsattden som framgår av rationahseringskungörelsen. Detta är ganska märkligt för attinte säga anmärkningsvärt. Jag vill vädja till inrikesministerHolmqvist att ta beslutet om näringshjälp till handikappade jordbrukare underomprövning. Därmed skulle en stor orättvisa bringas ur världen för dessahandikappade jordbrukare. Jag vhl med det anförda än en gäng tacka försvaret på min enkla fråga. Jag tror att det är en felsyn av herrLeuchovius på den här frågan. Det är ju ett starkt intresse att vi skall sämycket som möjligt försöka samordna stödformerna. I fråga om jordbruket finnsdet, vUket inte gäUer för andra näringar, specieUa stödmöjligheter förutveckling av företagen. Detta har beslutat om i särskild ordning.Som tidigare jordbruksminister har jag haft anledning att syssla med handläggningenav sådana ärenden, och jag kan försäkra att det i vissa faU har varit väldigtsvårt att skilja ärendena enUgt de olika författningarna. När , som säger, var femte jordbrukareskulle vara handikappad, så antar jag att han inte har avsett handikapp i denbemärkelse som gäUer i författningarna, utan det måste vara en mera allmänuppfattning om vad som är handikapp. Men om det ändå skulle ha varit på detsätt som säger, sä hade det funnits ännu starkare anledning föross att inte sphttra stödgivningen. Det svar jag har givit tror jag geranledning att säga att jordbrukarna när det gäller samhällsstöd är vältillgodosedda och inte sämre ställda än några andra företagare. HerrLEUCHOVIUS (m): Inrikesministern säger att man skall använda detrationaliseringsstöd som finns enligt rationahseringskungörelsen. Detta utgåremeUertid i första hand till jordbruk som anses skola bestå som fullvärdigaenheter. Det är aUtså något hett annat än den fråga som jag har tagit upp ochsom gäller näringshjälp ät handUcappade jordbrukare. De frågorna har inte såmycket med varandra att göra. 1 de flesta fah är det nästan omöjligt för mindreoch medelstora jordbrukare att fä gehör för dessa synpunkter. Bestämmelserna omrationaUseringsstöd borde kunna tiUämpas litet mera generöst än vad som ärfallet. Statsmakterna häller ju mycket styvt på att man skah gå efterprincipen att de enheter som får stödet skaU vara bärkraftiga med vissaundantag när det gäller mjölkproduktion o. d. men det stödet har somsagt inte Nr 20 särskilt mycket med näringshjälpen åt handikappade jordbrukare att Torsdaeen den göra. Jag undrar om detta är den rätta tolkningen.J verkligheten uttalades det klart när vi genomförde den här reformen atthandikappade jordbrukare utan prövning av rörelsens lönsamhet skulle kunnaerhålla bidrag på upp till högst enhgt de bestämmelser som gällerför särskilda anordningar på arbetsplatsen. Detta är vad som gäller iarbetsUvet i övrigt man kan fä bidrag för anordningar som är nödvändiga föratt man trots ett handikapp skall kunna utföra arbetsuppgifterna. Det gällerockså för jordbrukare och som jag nämnt utan klarläggande av driftenslönsamhet. Överläggningen var härmed slutad. Omåtgärder för att upprätthålla sysselsättningen inom skoindustrin § 8 Om åtgärder för att upprätthålla sysselsättningen inomskoindustrin Herr inrikesministern ordet för att besvara (vpk) i kammarens protokoh för den26 januari intagna fråga, nr 59, till herr industriministern, och anförde; har frågat mdustriministernhur han bedömer möjhgheterna att med statliga beställningar upprätthälla sysselsättningenoch förhindra avskedanden i anslutning till det prekära läget inom skoindustrini en del fah akut genom den osedvanUgt milda vintern. Frågan har överlämnatstill mig för besvarande. Efter varsel om driftsinskränkningeUer driftsnedläggelse kan under vissa förutsättningarlägga ut stödbeställningar av förnödenheter som behövs i statlig verksamhet.Jag har underrättats om att vissa företag inom skoindustrin harsärskilda avsättningssvårigheter och i ett par fall har även framstähningargjorts om StatUga beställningar. Dessa prövas just nu avarbetsmarknadsstyrelsen. HerrLORENTZON (vpk); Jag toUcar inrikesministerns svar på minfråga så positivt som möjUgt, att staten återigen kommer att gå in med statligabeställningar. I slutet på svaret säger ju inrikesministern att framställningarför närvarande prövas av . Skoframställningen var tidigare en omfattande industri ivårt land. Områden som och Kumla var kända och dominerande skocentra.Undan för undan har dock denna industri försvunnit därUrån. Ett talande exempelfick vi när det utländska multinationella företaget sedanlade ned driften vid Oscariafabriken men behöll försäljningskedja iSverige, genom vUken i stort sett endast utländska skor saluförs. Efter nedläggningen söder över har , den Ullaglesbygdskommunen i , blivit ett centrum inom skoindustrin. Om åtgärder för att upprätthålla sysselsättningen inomskoindustrin sättsomkring 400 personer. Bygden är egentligen helt beroende av denna industri.Försvinner den, försvinner så gott som alla försörjningsmöjhg-heter. Tidigarevar detta en typisk lantbruksbygd. Sä sent som på 1950-taIet fanns där 400jordbruk, finns knappast 140; då fanns där ett 80-tal yrkesfiskare, nufinns det bara 7. Gång efter annan råkar skoindustrin i detta område ut försysselsättningssvårigheter, och stathga myndigheter måste då träda till medstödorder. En dyhk situation är nu för handen. har räddningen undanomfattande arbetslöshet varit statliga beställningar av marschkängor ochsandaler fih SIDA, och detta anser man också måste bh räddningen . Skoindustrin är mycket känslig inte endast när det gällerde ekonomiska konjunkturernas växhngar även de olika årstiderna kan spela enväsenthg roll. En mild vinter kan exempelvis betyda att tiotusentals parskidskor bokstavligen regnar bort. Det får som följd att en del av de anstäUdablir avskedade eller får varsel om uppsägning. Skoindustrin i råkaralltså in i en krissituation. behövde inte sådana krissituationer uppstå, om importenav skor inte var sä omfattande som den är. Den utländska skoindustrin har istor utsträckning slagit ut de svenska skorna, och det berättas att 17 miljonerpar importeras till detta land. Då är frågan den; Skall vi ha en svensk skoproduktion? Iså fall måste vi planlägga den på ett annat sätt än hittihs - nu förekommerbara stödköp i vissa situationer. Här gäller det väl närmast att fä enplanering med långsiktig verkan och inte som en produktion så att säga urhand i mun. Jag har med detta vidgat frågan något. Jag förstår av inlägg att hanspeciellt tänker på skoindustrin i . Det har varit en saksom man kunnat undra över att skoindustrin i har klarat sig sä passhyggligt , då den tyvärr har gått tUlbaka och haft storasvårigheter i landet i övrigt. Det hör delvis samman med att man i harsin produktion inriktad pä sportskor och andra mera robusta skodon än man harhaft vid de andra industrierna. Det är ju inte obekant för - jag tror atthan antydde det också - att staten har lagt ut bestäUningar pä marschkängor ochandra skodon hos de här industrierna. Jag vågar försäkra attbehovet av sädana skodon kommer att föreligga också framöver. Vi har säkerligenanledning att räkna med att det blir fler sädana beställningar, och arbetsmarknadsstyrelsenär naturligtvis intresserad av att medverka till att lägga in debeställningarna pä ett sådant sätt att man kan undvika de svårigheter som herrLorentzon har talat om. Jag vet också att det görs ansträngningar att undersöka omskodon skulle kunna gå in i något hjälpprogram. Jag antar således att man idessa industrier kan ha anledning räkna med att Uksom fä betydandebeställningar från staten. HerrLORENTZON (vpk); Jag tackar inrikesmmistern för det ytterligare besked hanhar gett, men jag skulle vilja återkomma tiU frågan om denna norrländskaindustri. Vi har ju här i landet vad beträffar hvsmedel enberedskapsplan, som innebär att skall ha en 80-procentig självförsörjningsgrad.Men det svenska folket behöver också skor. Man importerar 17 mUjoner par omåret. 1 händelse av en krissituation, dä vi blh avstängda frän import utifrån,föreställer jag mig att det skulle bli svårt att skaffa fram maskiner för att framstäUadet antal skor som det svenska folket den gängen behöver. Måste vi inte, herrinrikesmmister, också i det här fallet ha en beredskapsplan? Jag tänker i detta sammanhang närmast pä den skoindustrisom finns i och . Folket i har ju under de senastedecennierna fått lära sig att skall det bh någonting gjort där, måste statenoch samhället träda till. Vi har den erfarenheten. Ang. säkerheten för av länsbostadsnämnd utlämnat lån Överläggningen var härmed slutad. § 9 Ang, säkerheten för av länsbostadsnämnd utlämnat lån Herr inrikesministern ordet för att besvara () i kammarens protokoU för den 30januari intagna fråga, nr 61, och anförde: har frågat mig hur jag ser pälänsbostadsnämndernas skyldighet att tillgodose kravet på betryggande säkerhetför utlämnande av län i de fah då belånade fastigheter minskat i värde på grundav omständigheter utanför ägarens rädighet. skall vidta deåtgärder som behövs för att förebygga förlust för staten med anledning avbostadslån. En åtgärd som kan vidtas i detta syfte är att säga upp lån helteher delvis, om fastigheten av någon anledning minskar i värde. Denna prövningkan inte göras beroende av anledningen till värdeminskningen. Däremot kanvärdeminskande omständigheter som låntagaren inte råder över tänkas fåbetydelse, om undantagsvis fråga skulle uppkomma att efterge statens fordran.Jag vill i sammanhanget erinra om att vid den naturkatastrof sominträffade i beviljade medel bl. a. för inlösen av rasområdet. FruLINDBERG (s): Först vill jag tacka statsrådet för svaret på min fråga. Jagantar att statsrådet känner till den egenthga orsaken till frågan, men jag villändå ta tillfället i akt att lämna en del detaljer. Det är de vid det här laget riksbekanta FrövivUlorna detär fråga om. Fastighetsägarna har råkat i en mycket besvärlig ekonomisksituation. De har av kommunen köpt tomtmark och sedan byggt villor på denna.Ganska snart har det visat sig att markförhållandena tyvärr har varit sädanaatt svåra skador uppkommit på husen. Ang. säkerheten för av länsbostadsnämnd utlämnat lån sökninghar före påbörjandet av byggnationen icke utförts. Villaägarna gör nu storaekonomiska förluster. Jag skaU försöka beskriva hur skadorna på husen ser ut. Grundsulorna på husen har, troligen genom sättningar imarken, brutits sönder med sprickor i väggarna som följd. I ett av husen harkähartrappan brutits loss frän huset. Husgavlarna är fulla av sprickor. Väggarna består av Ytongblock, sammanbundna avplastbrickor. När husgrunden sviktat har blocken skilts åt sä att sprickoruppstått. Detsamma gäller golven i husen. Valvet - eller trossbotten kanske manskall säga - består av lättbetong. Mellan överkant på väggblocken ochinnertaket har på en del ställen sprickorna blivit så stora att man känner dragutifrån genom sprickorna. I de värst utsatta husen har sprickor uppstått inteenbart i fogama utan en del av väggblocken har också spruckit sönder. Husen har efter detta nedtaxerats till . Idet läget har länsbostadsnämnden ansett sig tvungen att säga upp de statligalånen tUl återbetalning . Även om jag är medveten om attnämndens handlande är korrekt - vilket också framgår av statsrådets svar - ärjag förvånad över att man inte, innan man bestämde sig för den här åtgärden,tog kontakt med departementet och i frågan. Som jag ser detrent sociaU kan det knappast vara god bostadspohtik att utsätta de redan förutförtvivlade människorna för den chock som uppsägningen av lånen blev för dem.Jag tycker det är ganska lätt att förstå deras förtvivlan över vad som skettmed deras bostäder och över de svåra ekonomiska följderna. Finns det en möjhghet för staten att hjälpa? Kan jag fåtolka statsrådets svar så? Det står i svaret att undantagsvis fråga kanuppkomma om att efterge statens fordran.