prot · FW0948 · 1973-12-31 00:00:00 — handelsförbindelser är till avgörandedel knutna till och beroende av utvecklingen inom den imperialistiska delen avvärlden. Denna del av världen domineras fortfarande av . Underhela efterkrigstiden har haft en oomstridd ledarställning. har tidigaredominerat världshandeln och svarat för en allt större del av den samladekapitalexporten i världen. har inträtt en mera splittrad bild avUSA-imperialismens dominans. Dess andel av den totala varuexporten krymper.1950 svarade för inle av den totalaindustrivaruexporten i världen. Sådana andelar överträffas historiskt endast avStorbritannien under den brittiska imperialismens glansdagar och kan jämförasmed exportandel alldeles före det . Denna andel har krympt. 1967 utgjorde den 20,6 procent.Denna minskning har sedan fortsatt. svarade 1970 för avOECD-ländernas sammanlagda export. 1972 hade denna siffra minskat tUl 17,5procent, har alltså relativt sett trängts tillbaka ivärldshandeln. Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt På annat sätt förhåller det sig med USÄ;s kapitalexport,1930 svarade för något av världens kapitalexport, medanStorbritannien, som då var den ledande imperialistiska staten, svarade för 43,8procent, 1960 hade andel ökat till . Under 1960-talethar en kraftig ytterligare ökning av ;s utlandsinvesteringar ägt rum. Dettahar i hög grad belastat betalningsbalans, vilket är anmärkningsvärt, dåde USA-ägda dotterföretagen utomlands dessutom kunnat svara för storainvesteringar utanför , som inte belastat ',s betalningsbalans. DettatUlsammans med självpåtagna roll som imperialismens världspolis med baserrunt hela världen, och med dess brutala folkmord i , har medfört storaunderskott i den amerikanska betalningsbalansen. har kunnat finansiera detta genom att släppa ut alltflera dollar på den internationella valutamarknaden. Då dollarn garanterats enställning som allmän reser-waluta, har detta möjliggjorts genom ett närmastunderdånigt valulapolitiskl uppträdande av andra kapitalistiska stater.Valutareserverna har villigt byggts upp med dollar. Stödköp och specielladragningsrätter har tillämpats när dollarns värde varit hotat. De amerikanskatrusterna, med sin verksamhet förgrenad lill många länder, har kunnat användasin centralbank som sagans guldspotlande åsna. Men guldspottande åsnor, vilkasguld har ett fast värde och leder till ständigt växande rikedomar, tillhör nubara sagans värld. Och del har inte ens varit guld som vräkt ut övervärlden, utan dollar - papper - vilkas värde har minskat. Dollarkrisen har sin bakgrund i den amerikanskaimperialismens häftiga expansionism som andra imperialistslater påhandelns område tvingar tillbaka ;s roll. har villigt deltagit i ett spel som gjort landetberoende av dollarn och söker nu hålla uppe dess värde och dämpa dess kris.Regeringen har tvingats manipulera med kronans värde trots att det inte är densvenska kronan, utan dollarn, som är i allvarlig gungning. Man har i avtalknutit till och gjort förpliktelser gentemot den övriga imperialistiskavärlden, främst . Man har genom att bygga upp den svenska valutareservenensidigt i dollar gjort utsatt för verkningarna av dollarns kris. Den uppgörelse som nu "medverkar i"innebär inle att göres oberoende av dollarn, även om en del av uppgörelsenkommer att mnebära att stödköpen tills vidare kommer alt upphöra. Till dennadel kan vi notera det som en framgång för den linje vi drivit. Detfinns ingen lösning på imperialismens kris eller dess valutaproblem. Den är enfunktion av själva systemet, kampen om marknader mellan olika grupperingar, denolikartade och ojämna utvecklingen inom och mellan olika delar av detimperialistiska världssystemet och systemets allmänna kris och tillbakagång. är en del av delta syslem men måste därför inlekapitulera. Bankirer, spekulanter och storbolag lastar alltid över krisernasbördor på de arbetande. Detta måste bekämpas. Vi kan redan nu förutse att ingenstats dominans inom imperialismen är en gång för alla given, och därmedkommer heller ingen valuta att mer än kunna inta en särställningsom allmän reservvaluta - så länge det imperialistiska systemet består. Deständiga valutakriserna måste mötas med att valutareserven ges ensammansättning av olika valutor, så att dess beroende av svängningarna hos envaluta minskar. Åtaganden och förpliktelser mot andra och störreimperialiststater måste-minskas till ett minimum. måste ensidigheteni handelspolitik brytas. Ett mål för handelspolitiken måste vara en världshandelutan restriktioner frånsett att som bygger upp sin industri och sittövriga näringsliv måste ges möjlighet att med tullar och importrestriktionerskydda sin industrialisering. För vårt land måste ett annat mål vara attutrikeshandeln är differentierad, dvs. alt vi uppnår väl utveckladehandelsförbindelser med många länder. Detta av fiera skäl. Det internationellaekonomiska beroendet blir mindre ensidigt inriktat. Grundvalen läggs för iövrigt utvecklade förbindelser med många länder. Är det då sådana målsättningar som styr utrikeshandel ochhandelspolitik ? Svaret är nej, I ett kapitalistiskt samhälle som bestäms varkensamhällsutvecklingen i stort, produktionen, de internationella förbindelsernaeller handeln av medvetna målsättningar utgående från folkflertalets behov. Delär kapitalisterna - och framför allt storkapitalet - som har ett grundläggandeoch avgörande inflytande över ekonomiska förbindelser med omvärlden.Genom sin makt över utrikeshandel och kapitalrörelser styr monopolkapitalet iväsentlig mån de internationella förbindelserna. Att utrikeshandel tUlomkring är inriktad på andra industrialiserade kapitalistiska staterär ingen ödets nyck; det är inle bara en fråga om "marknadskrafter",utan detta är beslutat av de stora export- och importföretagen. De förbindelserstorföretagen på detta sätt grundlägger spelar en synnerligen stor roll när detgäller statens internationella politiska, diplomatiska~"öch ekonomiskaställningstaganden och handlande. Bedriver då regeringen en politik som syftar att ändradessa förhållanden? Det finns det skall inte förnekas vissa progressivadrag i en del av regeringens internationella ställningstaganden. Men huvudlinjenhar varit att gå kapitalets intressen till mötes. Vi har på valutapolitikensområde sett hur bundits till de imperialistiska staternas valutasystem.Sverige deltar också i en rad organisationer som är befrämjare av deninternationella imperialismens intressen. På handelspolitikens område brukar den svenska regeringeni sina bästa stunder deklarera att den är för en fri världshandel. 1 handelsministernsdeklaration av är man dock mera begränsad än vanligt. Man bör, enligtdenna, på lång sikt avskaffa tullarna och icke-tariffära handelshinder påindustrivaror i handeln mellan industriländerna. Däremot är uttalandena omhandelspolitiken i övrigt mycket försiktiga och allmänt hållna. Självfallet kaninte regeringen binda sig för detaljerade lösningar då man står inför nyaGATT-förhandlingar. Men man borde kunna begära en mera precis inriktning föratt främja de s. k. ekonomiska utveckling och industrialisering änvad handelsministern anfört. Det räcker inte att bara vilja "uppnålösningar som tar hänsyn Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt tillu-ländernas svaga ekonomiska läge", samt de myckel vaga lösningar som harskisserats. De planer som utvecklats på att ge stora delar av detsvenska biståndet till i form av bundet varubistånd dvs. i form avsvensktillverkade varor visar att omsorgen och solidariteten med u-ländernasutveckling kan få stå tillbaka för svenska konjunklurpolitiska intressen. Medförslag om att göra det bundna biståndet till en ledande princip förslår vi attutfästelserna för blir vaga. Det är en följd av hjälpens omvandlingtill självhjälp. Handeln med har under de senasteåren inte utvecklats i tillräcklig grad. Dessa länders andel av den svenskaimporten har gått ned något . Däremot harderas andel av den svenska exporten något ökat. Men det är en utveckling sominte kan ha gynnat ekonomiska utveckling. Konkreta åtgärder börvidtas för att främja handeln med progressiva för att stödja derasindustrialisering. Det är inte bara handeln med som inteutvecklats gynnsamt. Handeln med de socialistiska staterna har under de första årenav detla årtionde sjunkit oroväckande. Dessa länders andel av den svenskaexporten har krympt från 1972. Motsvarandesiffror för importen från dessa länder är 1972.I handelsministerns deklaration uttrycks också oro över denna utveckling ochanförs flera åtgärder som vidtagits för alt befrämja utvecklingen av handelnmed de socialistiska länderna. En utveckling av handeln med de socialistiska länderna ärnödvändig inte minst från sysselsättningssynpunkt. Vi kommunister har slagitfast att det fordras tillskapandet av nya.producerande företag för att arbetslösheteni inte ytterligare skall förvärras. Dessa företag måste vara statligtägda, ledas av en målmedveten planmässighet och garantera ett betryggandeinflytande för de arbetande. Dessa företag skulle kunna fä icke obetydligahandelspartners i de socialistiska länderna. Därmed skulle deras beroende avkapitalistiska konjunkturer dämpas. handel har således utvecklats ogynnsamt gentemotu-länder och socialistiska länder. Det finns en tendens lill alt utrikeshandelnalltmer inriktas på de rika kapitalistiska staterna i väst. Det är de sloraexport- och imporlföretagen som bär ett huvudansvar för denna utveckling. avtal med EEC kommer ytterligare att länka densvenska handeln med de kapitalistiska staterna i och kommer attmedföra ett ökat handelspolitiskt och därmed också ett ekonom-iskl-polilisktberoende av utvecklingen i dessa länder. Ursprungsreglerna och den ensidigatullnedsättningen gentemot EEC kommer all bidra lill att den svenskautrikeshandeln alltmer inriktas på dessa länder. kommer således att ytterligare snedinrikla densvenska handeln. Men dess handelspolitiska effekter är ändå inte de allra mestcentrala; avtalet gäller inte bara handel. Det griper in på en rad områden. EEC syftar inte bara till ekonomiskt samarbete.Organisationens förnämsta syfte är att skapa ett överstatligt organ, att få enorganisation som inte påverkas av folkopinioner och som kan driva igenom enpolitik i deteuropeiska storkapitalets intressen. EEC är monopolens försök tUl politisknyordning av . Den hela EEC-politik har gått ut påatt lägga så nära EEC som möjligt. Det avtal som ingåtts mellan och EEC måste ses motbakgrund av hela 1960-talets EEC-vänliga och EEC-anpassade politik. Mot denbakgrunden framstår avtal som ett första steg på vägen att lemma in iEEC. Utvecklingen har inte givit anledning att rucka pådenna ståndpunkt. Redan vid första mötet med den s. k. blandade kommitténhar, enligt handelsministerns deklaration, från svensk sida erinrats om"intresse av att utvidga samarbetet med EG till till att omfattaandra områden". Man strävar alltså redan efter ytterligare inveckling iEEC. Och på valutapolitikens område uppträder regeringen nu mera EEC-mäs-sigtän t. o. m. vis.sa medlemsstater. En majoritet av det svenska folket är emot enanslutning till EEC. Kampen mot EEC-anslutning måste fortsätta. Vi kommunisterkommer att göra allt för att de som drömmer om att omärkligt, steg för steginlemma i EEC skall misslyckas. Detta ingår som en nödvändig del iförsvaret av vunna demokratiska rättigheter. EEC strider emot dessa.EEC-avtalet bör sägas upp. Jag vill börja med att uttrycka min glädjeöver det sakliga intresse som herrar och i sina anförandenägnade åt handels- och valutapolitik. Att det intresset avkastade synpunkteroch bedömningar som visar att det råder en ganska bred enighet om denna del avutrikespolitiken är naturligtvis tillfredsställande. Mol den bakgrunden vill jag försöka besvara de frågor somherr och ställde till mig. intresse förjordbruksprodukternas behandling vid kommande GATT-förhandlingar ärförståeligt. För dagen tror jag att mitt svar på fråga inte sernämnvärt annorlunda ut än den bedömning som han själv gjorde i sitt anförande. Den fråga som gäller hur vi tänker samordna vårt arbeteinför GATT-förhandlingarna och som ställdes av både och herrDahlén vill jag besvara på följande sätt: När del gäller de nordiska länderna kom man vid delsenaste liandelschefsmölei i - dvs. mötet mellan cheferna förutrikesdepartementens handelsavdelningar - överens om att vi skall hålla närakontakt mellan alla nordiska länder under förberedelsearbetet införGATT-förhandlingarna. Vi kommer att tillskapa en särskild tjänstemannagrupp,som har en representant för varje nordiskt land, således även . frågade också om man kunde länka sig att andraländer mgår bland dem som söker samarbete med. Jag tror alt det i dagär för tidigt att uttala sig om huruvida del under själva förhandlingsske-delkan uppstå några fastare grupperingar i förhandlingarna. Men under de hittillsgjorda förberedelserna har vi haft mycket intima kontakter med vissa länder, t. ex. och , som också Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt nämnde.När det kanske förtjänar erinras om det som första landtog initiativet till att föreslå snara förberedelser för en ny fickvi snabbt ett kraftigt stöd från flera länder, däribland just ochSchweiz, och vi har väl det allmänna intrycket att våra länders inställningtill de här frågorna är ganska likartad. uppehöll sig vid behovet av ett utvidgatinternationellt samarbete på konjunkturpoUtikens område, och jag kan helt delahans bedömning av detta behov. ställde frågan vilken aktivitetSverige bedriver för att befrämja och förstärka detta samarbete. Enligt våruppfattning är det naturliga forum vi har . Där finns alla de viktigaindustriländerna representerade. Del finns också inslag i som gör attu-ländernas problem beaktas. Inte minst i detta sammanhang är det viktigt. är medlem i den viktigastearbetsgruppen inom i detta sammanhang, den s. k. WP3, som har fortlöpandekonsultationer med de större - egentligen tiogruppens länder medviss utvidgning. 1 den gruppen deltar vi från aktivt. Vi är många sommenar att denna grupp just nu och för den närmaste framtiden har en mycketviktig funktion för alt fortlöpande hålla industriländerna informerade om vadsom händer i resp. länder på det ekonomiska området, vilka planer vi har närdet gäller den ekonomiska politiken och vilka slutsatser vi i vissa avseendenär beredda att dra när del gäller det direkta ekonomisk-politiska samarbetet. Sedan har instämt i slutsatser ombehovet av att förstärka ;s roll i dessa sammanhang. Det nämnde också herrDahlén. Vi har alltså stött och varit med om att genomföra denreformen inom , att organisationens råd, där alla medlemsländer ingår,skall spela en aktivare roll i de konjunkturpolitiska överläggningarna och idet ekonomiska samarbetet inom över huvud. Det sker dels genom alt rådetsammanträder oftare och dels genom att det sammanträder på en högre nivå, meddeltagande av representanter frän de olika länder som har en direkt medverkan ipolitikens genomförande och i politikens planering. representeras pästatssekreterarnivå, och en rad andra länder har motsvarande nivå på sinrepresentation. Vi hoppas att det skall leda till all rådets diskussioner ocheventuella rekommendationer därmed får en större tyngd än annars. Jag kommer så till , som höll ettanförande av något annan karaktär. Jag går förbi hans små försök till skämt ibörjan om att vi nu skall stödja kommunistländernas uppbyggnad med krediter urAP-fonderna. kan ju rimligen inte vara okunnig om attexportaffärer skett och också kommer att ske med krediter, även iförhållande till . Jag tror inte att de svenska företag som i dagförsöker finna avsättning för sina produkter utomlands och som har mötts avkreditanspråk delar den litet nedlåtande hållning som inta. Sedan redovisade en del i och försig inte ointressanta funderingar om förutsättningarna för GATT-förhandlingarna.Eftersom han klagar över att han inle av regeringsdeklarationen fåtttillräcklig inblick i hur regeringen tänkte agera, kunde man tro att han självville begagna tillfället att ge oss andra en inblick i moderatasamlingspartiets tänkande eller åtminstone i tankevärldi detta avseende. Men om jag fattade rätt, blev hela det långa talets kortamening att GATT-förhandlingarna antingen kan gå bra, dvs. leda till ökadfrihandel, eller dåligt, dvs. leda till motsatsen, ökad proteklionism. Om ensådan sensationell slutsats råder det naturligtvis inga delade meningar - såkan det gå, si eller så. Men - och det är väl här skall varaoriginell -om GATT-förhandlingarna går bra är också det dåligt - för Sverigesdel. Då förlorar vårt avtal med de europeiska gemenskaperna sin mening. Vadherr vill är nämligen att vi skall tillhöra vad han kallar etthandelspolitiskt område, där vi tillsammans med våra viktigaste handelspartnersskall kunna få hjälp och skydd mot vad som kan hända i en värld somkarakteriseras av frihandel på industrivaruområdet. Jag tror att tänkande pekar heltfel. Han vill fortsätta att tänka i block som skall stå mot varandra och somskall bedriva olika former av handelskrig. Även i ett system där man inte hartullar drömmer om att maktspråk skall föras, men medandra metoder med olika slag av marknadsarrangemang och skyddsklausuler, somhan uttryckte det. Vi har en helt annan inriktning av vår handelspolitik,. Vi vill lösa problemen genom att nå fram lill ettrenodlat internationellt system, där handelsblockens betydelse försvinner. Ochdet viktiga är att vi har många med oss i detta tänkande, både små och storaländer, i och utanför . Vi tänker fortsätta att arbeta i denna riktning.Och vi har förhoppningar om att kunna nå vissa resultat. Jag vill tUlfoga att den rapport från Rey-gruppen som herrDahlén tydligen har studerat jag vet inte om den nått fram till herrBurenstam skrivbord lägger mycket stor vikt vid just detinternationellt verkande systemet, med hänsyn till att det faktiskt kommer attfinnas en rad små industriländer och länder i utvecklingsvärlden som behöverett sådant system. Jag tycker med förlov sagt att pådetta område är litet gammalmodig i sill tänkande. Jag hoppas på ett visstavancemang i filosofi på det här området. 1 varje falltror jag alt utvecklingen har passerat förbi honom. Inte ens inom deneuropeiska gemenskapen, så högt prisad av , finns i dagnågon majoritet för den sortens tänkande att det nämligen gäller alt bibehållavärlden i block där vi skall sluta oss samman och slåss med andrablock. Jag tycker att det är en ovanligt dum idé. Sedan förde ett resonemang omvalutapolitiken; där hade nog jag väntat mig litet mera av honom. HerrBurenslam är både ekonom och politiker, och del har tydligen fått honomall ställa vissa krav på sig. Som ekonom bör han föredra flytande valutakurser.Som politiker har han känt ett visst behov av all ändå säga att fasta stabilaväxelkurser är bra. Därför fick vi alltså höra etl anförande där hanrekommenderade både flytande och fasl växelkurs för del. Jag måstesäga att del gör inte så myckel vilket Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt gjorde dock ett par påståenden somjag vill kommentera. Han sade all en rörlig valutakurs skulle göra det lättareatt bedriva en kraftfull sysselsättningsskapande politik. Hur vet det? Antag att en mot alla länder fritt flytande växelkurs skulle ledatill en kraftig revalvering av den svenska kronan. Är det förenligt med detsvenska näringslivets långsiktiga intressen? Skulle det underlätta ensysselsättningsskapande politik? 1 varje fall är denförste som påstår det. Han har ingen meningsfrände ute i industrin, skulle jagtro, som redovisar den uppfattningen. Det andra som jag tycker är värt att kommentera är detherr sade om valutakurspolitik som den nu bedrivs.Han ville skapa intrycket att nu har vi underkastat oss den europeiskagemenskapen. Socialdemokratin den socialdemokratiska regeringen i varje fall har gjort en smärtsam omprövning av hela sin EG-politik. Han sade mer ellermindre att vi kommer att vara underkastade de beslut som fattas i Bryssel.Jag måste ställa en fråga här, : Vilka beslut? Vi fastställde en ny centralkurs för densvenska kronan. Del var ett beslut som avvek frän en rad länders, bl. a. ettantal . Det är den kursen vi avser att upprätthålla inom den marginalpå två och som kallas för ormen. Det bödade vi med förravåren, av helt fri vilja, utan att tala med , utan att avvakta någraspeciella beslut. Jo, därför att vi fann det förenligt med svenskindustris intressen att de kursfluktuationer som kunde förekomma gentemot våraviktiga handelspartners var så små som möjligt. Det är den politiken vifortsätter med. Vad är det som är nytt i den? Vad har vi bundit oss för? Det finns ett tillägg till delta, och det är att vi viaden svenska kan behöva göra vissa kreditlekniska operationer medandra centralbanker. Det har vi också gjort tidigare, när man harbehövt intervenera men saknat just den valuta som behövts för interventionen.Jag tycker att , som i sitt anförande var en så strängsökare efter klarhet, borde ha gjort ett försök att konkret underbygga allapåståendena om en ny situation för visavi den europeiska gemenskapen.Dessutom tycker jag att del borde kännas litet vemodigt åtminstone för herrBurenstam alt fortsätta tala om den europeiska gemenskapen som delekonomiska och politiska styrkebältet i , den fasta institution som viskall ty oss till. Verkligheten är ju all Gemenskapen inte är någon gemenskapnär det gäller valutapolitiken, att det inte är i besluten fattaslängre - i den mån del fallas några beslut - utan efter kontakt framför alltmellan regeringarna i och . Det är én hell annan gemenskap än denherr längtar efter, men det är den som existerar. Det ären realitet, men till den gemenskapen hör inte . Slutligen, fru talman, bör del sägas något om detlångsiktiga reformarbelet. Läget är att här samverkar med de övriganordiska länderna i den särskilda kommitté som har skapats inom ramen förInternationella valutafonden. Jag gick i mitt anförande i regeringsdekla- rationeninte in på de principer efter vilka de nordiska länderna arbetar. Riktlinjernaför den samverkan, de mål vi från de nordiska ländernas sida vUl försöka uppnå,angav jag på samtliga nordiska länders vägnar i ett anförande införInternationella valutafonden vid dess årsmöte . Dettaanförande har varit publicerat och stått tUl allas förfogande även . Jag ansåg det inte befogat att ta upp kammarenstid med att upprepa principer och ståndpunkter som sedan så länge har varitkända. Ingenting har nämligen ändrats i dessa principer och ståndspunkter sedande lades fast . Vi arbetar de nordiska länderna emeUan fortfarandeefter dem. hade ett eget bidrag till den härdebatten, som jag nog tyckte var av det mer besynnerliga slaget. Han vädradetanken att till överlåta beslutanderätten överväxelkursförändringar - låt vara inom vissa gränser. Jag tvingas kalla dentanken för befängd. Den skulle gå en kort och olycklig framtid tUl mötes om denlades fram i något internationellt sammanhang, det kan jag försäkra herrBurenstam . Men som ett utslag för lusten hos moderata samlingspartiet iallmänhet, och i synnerhet, att på olika sätt försökaflytta över vårt lands ekonomiska och politiska självständighet tillöverstatliga organ är idén helt följdriktig, () kort genmäle: Handelsministern redogjorde nu för vilkensamverkan som sker mellan de nordiska länderna, och jag tycker att det var etttillfredsställande besked han gav på den punkten. Det man skulle kunna sättaett litet frågetecken i kanten för är att sådana upplysningar inte har getts iregeringsdeklarationen utan alt det var nödvändigt att be om ett klarläggandehär i . Den informationen hade kryddat regeringsdeklarationen, sombehövde några kryddor. Sedan sade handelsministern, och det tycker jag ärväsentligt, att man i förberedelsearbetet inför nästa GATT-omgång har kontaktinte bara med de nordiska länderna. Han nämnde också två av de länder som jagangav som exempel på möjliga partners: och , och det tycker jaglåter intressant.