prot · FW09105 · 1973-12-31 00:00:00 — De yrkar avslag därför att de hade velat attallt detta skulle tas i en etapp och att vi alltså inte först skall ta reglernaom ingående och upplösning av äktenskap och därefter de ekonomiska Äktenskapslagstiftningen m. m. frågorna.Vad har de för skäl för det? Vad kommer det att bli för olägenheter av att vinågra år får leva med nya regler om ingående och upplösning av äktenskap ochhar de gamla reglerna om underhållsbidrag kvar? Jag kan inte se att några bevishar presterats för de stora olägenheter som skulle uppkomma av det. Ett annat formellt skäl som anfört för avslagär att vi inte har tillräckligt beaktat intresset av nordisk rättslikhet. Demenar att vi borde ha väntat på de andra nordiska länderna. Men har moderaternanågot bidrag att ge, om vi frågar dem huruvida det finns några utsikter tillatt inom överskådlig tid få en nordisk rättslikhet vid en modernisering aväktenskapsrätten eller några garantier för att den moderniseringen skall kunnaske någorlunda efter de tankar och linjer som vi har här i ? Nej, i detämnet har de inte ett ord att säga. Slutligen har det till utskottets betänkande fogats ettsärskilt yttrande med en moderat brasklapp, undertecknad av herrar ochWinberg. Om den brasklappen är väl inte så mycket att säga möjligen kan mansäga det, att om biskop hade varit en sådan klåpare när hanformulerade den ryktbara lapp han lade in under sigillet, då hade han knappastundgått halshuggning. Den moderata brasklappen är en missnöjd suck, och manreserverar sig där för att man inte vill stödja motiveringarna i detaljer. Detär inte mycket man har att komma med vid sidan av det formellt grundadeavslagsyrkandet. Vi får väl höra hur de själva skall klara ut samstämmighetenmellan förkunnelsen ute på jubelmötena och den betydligt mer hållningsom intar här i kammaren, när de konfronteras både med politiskamotståndare och med vänner i borgerligheten som inte vill ha så värst mycketmed dem att göra i dessa frågor. Jag skall inte fördjupa mig i detta med . Låtmig bara avslutningsvis säga, herr talman, att det finns skäl i att vi under denlånga debatt som kommer att följa också försöker urskilja huvudlinjerna ochförsöker pröva om det är sant som jag har påstått här, att kring huvudlinjeroch principer råder det nästintill enighet. I varje fall är, såvitt jag kan se,uppslutningen mycket stor! Det är utomordentligt värdefullt om en sådan breduppslutning kan konstateras just när det gäller en äktenskapslagstiftning somdels förhoppningsvis skall bli bestående , delsju angårvarje människa så direkt och i hans eller hennes privata liv. HerrWIKLUND i (fp): Det var nog så att publiceringen för ett årsedan av familjelagssakkunnigas förslag i ganska vida kretsar väckte en del orooch misstro. Trots det som därefter hänt med förslaget förefaller den misstroninom en stor del av opinionen att inte vilja släppa. Brev och skrivelser i vårapostfack vittnar därom. Intresset för hithörande problem har väl också nu i vårfått litet extra stimulans av om ett äktenskap. Jagvill gärna hoppas att statsrådet anförande här skall bidra tillatt den litet reserverade attityd som kan finnas kvar mot den aktuellaäktenskapsreformen och dess syfte minskar. Det var väl i varje fall ett avsyftena med det anförandet. I utskottet har vi självfallet sökt att med all möjligobjektivitet bedöma propositionen, som i jämförelse med reform - somstatsrådet också snuddade vid - inte är av den genomgripande natur somden som då genomfördes. Jag är också här angelägen om att redovisa att vi harhaft betydande svårigheter att brottas med i utskottet på grund av den orimligatidspressen, en påfrestning som, herr statsråd, nog inte tillåter enupprepning. Resultatet av utskottsarbetet behandlar vi här . Låtmig börja med att deklarera att jag finner kritiken mot att propositionen lagtsfram utan att denna kan redovisas som resultatet av nordiskt samarbete befogad.Från folkpartihåll påtalades det otillräckliga samarbetet i fråga omäktenskapslagstiftningen då behandlade denna fråga i den 21februari . yttrade då bl. a. följande: "1 den nu aktuella saken har enligt min uppfattninginte tillräckligt stora ansträngningar gjorts. Jag har alltså, liksom - såvittjag kan förstå -hela juridiska utskottet, en kritisk syn på den svenskaregeringens handläggning av denna fråga. Det måste ställas stora krav på förtroendefulltsamarbete, på ömsesidig information, på vilja att nå resultat. Jag kan intefinna att denna vilja i tillräcklig grad funnits i denna sak. Därför måsteförnyade försök göras för att, som det heter i rekommendationen, finna engemensam tillfredsställande lösning. Jag vill inte som enskild ledamot av rådeteller den svenska nu ta ställning till ettlagförslag bör föreläggas den svenska . Det är i första handregeringens sak att bestämma detta, men jag vill understryka att förnyadkontakt mellan de nordiska ländernas regeringar bör tas innan ett lagförslagläggs fram." Sedan gjorde följande principdeklarationrörande äktenskapet med anledning av den då aktuella lagrådsremissen; jagciterar detta särskilt med tanke på vad statsrådet yttrade om enighetenkring det nu föreliggande förslaget: "Jag vill tillägga följande och jag gör det medutgångspunkt från mitt partis syn på äktenskapets centrala roll och att vi seräktenskapet som den för det överväldigande flertalet naturligasamlevnadsformen. Jag vill konstatera att det lagförslag som föreligger istort är i linje med den syn jag och stora delar av svensk opinion har påäktenskapslagstiftningen. Jag talar alltså inte om utredningsdirektiven, inteom utredningsförslaget utan om det lagförslag som remitterats till detsvenska lagrådet. Jag talar inte heller om det förslagets enskildheter, de fårbedömas i annat sammanhang. Jag talar om förslagets huvudlinje och om behovetav ny svensk lagstiftning." Den nordiska rättslikheten är angelägen men får - somutskottet närmare utvecklat - inte leda till reformstopp. Den nuvarandegiftermålsbalken tillkom i nordiskt samarbete, som började . Detta leddedock inte till samtidig lagstiftning i de nordiska länderna. kom förstoch gick fram, då liksom , i två etapper. De relevanta årtalen är 1915 och1920, medan och tog sina äktenskapslagar ochFinland först . Mönstret från upprepas alltså , och jag tyckerinte att det finns fog att göra invändningar mot det förfaringssättet. IFinland har lagts fram ett lagförslag som i Å ktenskapslagstift-ningen rn. mycket ärlikt de svenska familjelagssakkunnigas förslag, t. ex. i fråga äktenskapsingående genom enbart anmälan. Visst vore det bra om man kunde bedöma allahithörande frågor tillsammans, men på grund av rent praktiska ochutredningstekniska skäl har utskottet inte ansett sig böra resa invändningarmot att man delat upp utredningsarbetet i två etapper. Om en anpassning i de övriga nordiska länderna till vadsom nu sker i på detta område kommer att ske återstår att se. Attnordiskt samarbete i denna sak inte förekommit i tillfredsställande omfattningmåste dock beklagas. Vi har emellertid som sagt inte funnit tillräckliga skälatt motsätta oss propositionens realbehandling , och har därvid tagit intryckdels av de väsentliga förändringar i lagförslaget som regeringen vidtagit efterdet att juridiska utskott uttalade sig , dels avvad lagrådet, som är en tungviktig instans i lagsammanhang, anfört genomföljande uttalande: "Enligt lagrådets mening är omständigheterna iförevarande lagstiftningsärende inte sådana, att enbart det förhållandet attett gemensamt nordiskt förslag ej kan framläggas bör leda till att den nuföreslagna lagstiftningen avstyrkes eller föreslås anstå tills vidare." Jag vill tillägga att utskottet betonat vikten av attåterstående delar av äktenskapsrätten prövas inom ramen för de nordiskakommittéernas arbete. Jag förutsätter också i likhet med utskottet attregeringen tar hänsyn till rekommendation till de nordiskaregeringarna att sträva efter en utbyggnad av en ensartad nordisk äktenskapslagstiftningoch att undersöka möjligheten att finna en gemensam, tillfredsställandelösning. Innan jag nu något kommenterar några av de reservationersom jag ställt mig bakom i detta digra betänkande skall jag be att som enbakgrund få anföra några allmänna synpunkter på äktenskapet och dess status somrättsinstitut. I de ofta diskuterade och nog ofta snedtolkade direktiventill famUjelagsakkunniga heter det: "Äktenskapet är fortfarande den domine rande formen för familjebildning, och även om skilsmässorna är mångfalt flera än vid tillkomst 1920 är flertalet äktenskap fortfarande livsvariga." Pä ett annat ställe i direktiven sägs det: "Familjegemenskap inom äktenskapets ram är fortfarande den naturliga samlevnadsformen för det helt övervägande flertalet människor ." Det måste väl vara dessa riktiga iakttagelser somföranledde departementschefen att - i syfte att öka hänsynen till och skyddetav kvinnan och barnen i familjer utan äktenskap senare i direktivenvisserligen uttala sig i antydd riktning men göra detta med en viss, viktigreservation: "En ny lagstiftning bör enhgt min mening så långt möjligtvara neutral till olika samlevnadsformer och moraluppfattningar." De därorden "så långt möjligt" är mycket betydelsefulla men har i denallmänna debatten ofta glömts bort och därigenom lett till uttolkningar inteminst i den nordiska debatten som om ett raserande av äktenskapet var avsiktenmed de sakkunnigas arbete. De sakkunniga själva säger ifrån på den här punktengenom följande uttalande: "Såvitt avser det av äktenskapslagstiftningenreglerade området finner de sakkunniga att ett förverkligande avneutralitetstanken genom att konsekvent ge samma regler för samlevande ogifta somför gifta skulle beröva äktenskapet som rättsligt institut dess materiellainnehåll. Det skulle också strida mot direktivens uttalande att äktenskapetäven bör ha en central plats i familjerätten." De sakkunnigasammanfattar sin inställning med att uttala "att det, om äktenskapet skallbehållas som rättsinstitut med en central roll, är svårt att konsekvent utformalagstiftningen pä ett sätt som kan anses innebära en långtgående neutralitettill samlevnadsformen". Detta resonemang har understrukits i många remissyttrandenoch även genom utformningen av propositionen. Även om en äktenskapssynbygger på livsvarig trohet genom äktenskapet som den bästa förutsättningen förfamiljens funktion, är frivillighet och ömsesidighet viktiga inslag också idenna syn, som för övrigt inte utesluter hänsyn även i lagstiftningen -särskilt för barnens skull till andra människors övertygelse och vilja attsammanleva utan ingående av äktenskap. Det är dock ett minimikrav attäktenskapet som samlevnadsform i äktenskapslagstiftningen eller annanlagstiftning inte i något avseende kommer i sämre läge än övriga samlevnadsformer.Några privilegier, som på skatte-och sociallagstiftningens område kan inverkanegativt på andra sammanboendeformer, får dock å andra sidan självfallet intekomma i fråga. Som framhållits i vissa remissyttranden torde man, herrtalman, kunna räkna med att dessa principer kommer att vara vägledande vidlagstiftningens utformning under de sakkunnigas fortsatta arbete med äktenskapetsekonomiska rättsverkningar. Även lagutskottets majoritet är inne på saken, dåutskottet på s. 73 i utskottets betänkande framhåller att det närmast ärsjälvklart att man vid utformningen av reglerna i äktenskapslagstiftningen imöjligaste mån bör undvika att ge dessa regler ett sådant innehåll, attmänniskorna förlorar pä att gifta sig eller vinner på att skiljas. Utskottetförutsätter uttryckligen att de sakkunniga skall undersöka hur ändrade reglerför äktenskapets ekonomiska rättsverkningar förhäller sig till annanlagstiftning, som ekonomiskt påverkar äktenskapet. Så till vida kommer äktenskapet, herr talman, även i fortsättningenatt inta en särställning att det i motsats till vad de sakkunniga förutsatte skall konstitueras genom en lagligt reglerad akt vigseln - och att nugällande etiska normer för makarnas inbördes relationer enligt 5 kap. I §giftermålsbalken bibehålls. Jag betraktar dessa förändringar av de sakkunnigasförslag som en betydelsefull förutsättning för den av statsrådet , relativt stora enigheten i grundfrågorna i utskottet. Utsiktentill bättre nordisk samverkan i det fortsatta lagarbetet på äktenskapsrättensområde torde därmed också ha ökat. Betydelsen av lagstiftningen om äktenskapettorde väl även komma att framhävas genom att denna lagstiftning alltjämt kallasgiftermålsöa/Ä:en och för i varje fall överskådlig tid, som , kommeratt vara det inledande lagverket i den allmänt använda lagboken. Ändrade ekonomiska förutsättningar för särskilt kvinnan som statsrådet berörde - är ett av skälen till att äktenskapet i dessnuvarande form som den normala utvägen för henne att ordna försörjningen nuifrågasatts och gjort en reviderad lagstiftning angelägen.Äktenskapsfrekvensens nedgång har här också medverkat, men det är Äktenskapslagstiftningen m. tn. Å kteriskapslagstift-niitgen rn. oklart omdet är en föråldrad äktenskapslagstiftning eller andra orsaker som ligger bakomdenna nedgång. De flesta uppfattar nog alltjämt äktenskapet som den naturligaformen för samlevnad, även om många väljer att leva tillsammans utan att giftasig. Som utskottet säger pä s. 75 innehåller begreppet äktenskap i sig mycketav värde. Om den ändrade lagstiftningen nu kan skapa ökat intresse föräktenskapet som samlevnadsform får vi se. Jag vill gärna hoppas på ett sådantresultat av reformen. 1 fråga om min allmänna syn i övrigt på äktenskapet ochdärmed sammanhängande problem ber jag att fä hänvisa till ett längre, särskiltyttrande av företrädarna för och i utskottet. 1 dettayttrande understryks bl. a. att någon ekonomisk diskriminering av äktenskapetinte får förekomma. Jag skall nu be, herr talman, att helt kort få ta uppvissa av de reservationer jag ställt mig bakom, medan andra reservanter kommeratt behandla en del andra reservationer där mitt namn förekommer. Inom detta betänkandes ram ryms så vittskilda ståndpunkter som ett enhälligt utskottsyrkande om lagändring, genombifall till tre motioner, för att ge frikyrkopastorer befogenhet att vigaoavsett kontrahenternas tillhörighet till kristet samfund och reservationer de bär numren 3 och 7 i betänkandet - till förmån förersättande av begreppet äktenskap med begreppet "registreradsamlevnad" respektive "vigsel med registrering", alltså i saknågot av familjelagssakkunnigas övergivna förslag om anmälan såsom form föräktenskaps ingående. I den förra frågan uttrycker jag min storatillfredsställelse över en relativt viktig avvikelse från propositionen, i desenare frågorna är ensam reservant, och jag tillstyrkerutskottets förslag på denna punkt. Jag passar också på att i detta sammanhang yrka avslag påreservationerna 1 och 2. Enligt reservationen 6 bör nuvarande regler om föräldrarssamtycke till äktenskap bibehållas när det barn som önskar gifta sig inte fyllt18 är. a. var socialutredningen av den åsikten i sitt remissvar. Det samtycke som föräldrarna skall lämna, närminderårig skall gifta sig, är en del av föräldrarnas vårdnadsuppgifter. Dä mankan räkna med att myndighetsåldern nästa är kommer att sänkas till 18 är, finnsdet självfallet ingen anledning att behålla kravet på samtycke när barnet harfyllt . Barn som är under 1 är emellertid fortfarande även rentformellt beroende av föräldrarna. Såsom utskottet också påpekar har barnet t.ex. inte rätt att självt hyra bostad för eget bruk. Det är enligt min meningdärför viktigt att föräldrarna har ett avgörande inflytande på frågan, ombarnet skall få gifta sig eller inte. I propositionen föreslås visserligen attlänsstyrelsen i dispensärendet skall höra föräldrarna. Detta kan dock fä denbesynnerliga konsekvensen att föräldrarna först genom en begäran frånlänsstyrelsen om yttrande får klart för sig, att deras barn vill gifta sig. Detnaturligaste måste självfallet vara att barnet först frågar föräldrarna om degår med på giftermålet och därefter ansöker om dispens. Jag tror också att dethar stor betydelse för familjebanden att Slopandet av föräldrarnas samtycke i nu nämnda fall skullemedföra en administrativ , det kan jag gä med på. Det har dock inte påvisatsatt den nuvarande ordningen skulle ha medfört några olägenheter. Det kan välför övrigt endast mycket sällan bh tal om att ett barn vill giftasig utan att föräldrarna godkänner detta. För övrigt torde frekvensen av sädanaärenden vara mycket liten. Jag yrkarbifall till reservationen 6. I reservationen 9 har jag och två andra ledamöter avutskottet motsatt oss statsrådets uttalande i propositionen att det vid sidanav det nuvarande borgerliga vigselformuläret bör tillskapas ytterhgare ettformulär, som bara skall innehålla de konstitutiva momenten i giftermålsbalken.Vi har inte heller funnit oss böra tillstyrka ett motionsförslag om etthögtidligare alternativ än det nuvarande borgerliga vigselformuläret. Vi ansernämligen - och det är min huvudinvändning - att man inte bör laborera med fleraolika formulär som parterna har att välja mellan. Att ställa dem i envalsituation av denna typ inför vigseln tycker jag inte är riktigt lämpligt. Dessutom anser jag att har man nu beslutat sig för attbibehålla stadgandet i 5 kap. 1 § om att makar är skyldigavarandra trohet och bistånd, är det logiskt riktigt att man också ivigselformuläret behåller vad där sägs om trohet. Och trohetsidealet ärallmännare omfattat än man kanske tror. Enligt ett betänkande i serien statensoffenthga utredningar nr 2 "om sexuallivet i " hör 90procent till de konsekvent trogna genom att praktiskt ta avstånd frånutomäktenskapliga förbindelser. Någon egentlig skillnad därvidlag mellan äldreoch unga kunde inte iakttagas i den utredningen. Enligt min och de övriga reservanternas mening är förövrigt det nuvarande formuläret, som en gång i tidenutformade, trots att det var fråga om ett borgerligt vigselformulär, både enkeltoch välformulerat. Det torde vara svårt att finna ett bättre. De förslag somnågra författare har avlämnat till de sakkunniga är i och för sig ambitiösa de finns fogade vid betänkandet men jag kan inte finna att de är mertillfredsställande än det nuvarande borgerliga vigselformuläret. Jag yrkarbifall till reservationen 9. Å ktenskapslagstift-ningen rn. Idetta anförande instämde (). har att ta ställning till enpartiell reform av den familjerättsliga lagstiftningen, i första handäktenskapsrätten. Den innebär vissa lagändringar såsom upphävande avtrolovning, avskaffande av vissa äktenskapshinder, slopande avgiftomannasamtycke, vissa mindre ändringar av äktenskapets ekonomiskarättsverkningar samt framför allt ändringar i reglerna om upplösning aväktenskap. Som vi vet ligger som grund för reformarbetetfamiljelagssakkunnigas betänkande, och departementschefen har, som vi nysshörde, lyssnat på opinionen och anslutit sig till den, bl. a. också tillcenterpartirepresentantens reservation. Detta har förbättrat det förslag somlagts fram för Äktenskapslagstiftningen m. m. riksdagen.Herr och statsrådet får väl alltså halverahjälteglorian. Jag vill nu redovisa syn på denföreliggande reformen sådan den kommer till uttryck i vår partimotion. Jag tarförst upp den formella sidan och därefter allmänna synpunkter. Beträffande uppskovsfrågan vill vi säga att det föreliggerett klart reformbehov. har varit gällande i drygt ett halvsekelutan större ändringar, och under detta halvsekel har människornaslevnadsförhållanden och värderingar förändrats. En översyn är således påkallad. Vi anser dock att det hade varit önskvärt om man hadekunnat bedöma hela äktenskapslagstiftningen i ett sammanhang och såledessamtidigt kunnat ta ställning till lagändringar på äktenskapsrättens område ochäktenskapets ekonomiska rättsverkningar. Det är emellertid intressant attkonstatera att den nu gällande , som varit ansedd som ettförnämligt lagverk, tillkom i två etapper med en uppdelning på i huvudsak sammagrunder som föreslagits i propositionen. Att de ekonomiska rättsverkningarna inte nu tas upp kommeratt få vissa konsekvenser för vårt ställningstagande när det gällerbetänketiden vid äktenskapsskillnad; jag återkommer till det. Den nordiska rättslikheten är ett värde som vi vill slåvakt om dels på grund av den samhörighet som vi upplever, dels av praktiskaskäl, exempelvis den ökade rörligheten över våra gränser. Det nordiska samarbetetkan dock inte få leda till reformstopp i något av de enskilda länderna. Ettnordiskt samarbete bör eftersträvas i det fortsatta reformarbetet. Mot bakgrund av dels reformbehovet, dels de anfördasynpunkterna när det gäller reformarbetets uppdelning i två etapper och när detgäller nordiskt samarbete och rättslikhet pä förevarande område har vi intefunnit skäl att vare sig föreslå eller tillstyrka uppskov med behandlingen. Jag övergår nu till vår principiella inställning, där jagtar upp följande frågeställningar: För det första: Äktenskapets ställning och den s. k.neutraliteten mellan olika samlevnadsformer. För det andra: Vår grunduppfattning om nödvändigheten avomsorg om människorna, applicerad på frågan om äktenskapsskillnad. För det tredje: Lagstiftningen och samhällsutvecklingenoch konsekvenserna för det fortsatta reformarbetet. När det gäller äktenskapets centrala ställning å ena sidanoch neutraliteten emellan olika samlevnadsformer å den andra är det två delvisoförenliga begrepp som emanerar frän direktiven för familjelagssakkunniga.Denna oklarhet i direktiven om äktenskapets ställning torde vara en avanledningarna till att debatten präglats av större motsättningar än deföreslagna reformerna ger anledning till. Oklarheten har blivit i viss månbestående. Ingen har fördjupat diskussionen kring frågan om äktenskapetscentrala betydelse och neutraliteten mellan olika samlevnadsformer, och det ärbeklagligt. Den påtagliga osäkerheten härvidlag beror till största delen på demarkanta förändringar i familjebildningen som skett och som maninte känner orsakerna till. undersökningarhar inte gjorts om vad det är som avhåller samlevande från att ingå äktenskap.Här är fältet fritt för tyckande och funderingar. Det kan vara att man intevill gå in i ett juridiskt regelsystem och att man kanske vill leva samman"på prov", det kan vara ekonomiska orsaker, det kan vara praktiskaomständigheter: man flyttar ihop och sedan blir det inte av att man gifter sig.Jag skulle personligen önska en kartläggning på detta område. Så länge vi intekänner orsakerna till att samlevande inte ingår äktenskap, så länge famlar vimed förbundna ögon när vi skall fullgöra det ansvar som samhället måste ha förbarnen och den svagare parten i dessa förhållanden. Departementschefen hargivit sin syn på äktenskapet följande formulering: "Att bevara äktenskapetsom den normala och naturliga formen för familjebildning för de heltövervägande antalet människor." Utskottsmajoriteten har anslutit sig tilldetta. Från vill vi, som det uttrycks i partimotionen,slå vakt om äktenskapet som den lagligt skyddade principiellt livsvarigagemenskapen mellan man och kvinna och om hemmet som den självklara miljön förde ungas fostran. Lagstiftningen bör emellertid präglas av vidsyn och toleransmot skilda åskådningar. Familjestabiliteten har ett grundläggande värde bådeför de enskilda människorna och för samhället. Detta värde har rent av ökat somen följd av utvecklingen. De snabba förändringarna i samhället,arbetsmarknadssituationen, den försämrade miljön och liknande har ökat behovetoch värdet av en trygg familjegemenskap för de enskilda människorna. Vi måstesåledes i vår bedömning utgå från den faktiska situationen i vårt land. Vi harett ansvar gentemot det övervägande antal män och kvinnor som väljer att ge sinsamlevnad äktenskapets form, som vi har ett ansvar för övrigasamlevande, i synnerhet när det gäller den svagare parten i förhållandet ochnär det gäller barnen. Om man således vill bevara äktenskapets centrala betydelsekan neutraliteten inte godtas som princip utan att man gör viktiga preciseringaroch reservationer. Jag skulle vilja formulera äktenskapets ställning ochneutraliteten på följande sätt: