prot · FW09150 · 1973-12-31 00:00:00 — I finns också möjlighet att göra avdrag, om manfiskar under "", såsom det anges avskattemyndigheterna. Summan uppgår dock till högst enligtde regler som gäller på . För hemmafiskare är beloppenbetydligt lägre och för övrigt olika inom olika taxeringsdistrikt. VUka skäl talar då enligt finansministern emot att manskall få, skatteförmåner? Som jag ser det är det inte tal om det, utan om enrättvisare beskattning. Finansministern talar om skatteförmågeprincipen som ettskäl, I ett brev från , som jagförmodar att finansministern har tagit del av, har det gjorts en jämförelsemellan olika kategorier; dels anställda, dels fiskare, I båda faUen har manräknat med en nettoinkomst av tjänst respektive en nettoinskomst av fiske på . För fiskare är detta visserligen en ovanligt hög inkomst, menanvänd för jämförelsens skuU, Sedan har man tagit med alla de olika avdrag somfinns i det ena och i det andra fallet samt de skatter och avgifter som utgårför de båda kategorierna. Det visar sig dä att för fiskaren bhr skatter ochavgifter på inkomsten av 40 000 men för den anställde 16 162kronor; en skillnad på . Nettoinkomsten efter skatt blir alltså förfiskaren 21 000 och litet till, medan den för den anställde bhr nära 24 000kronor. Jag tycker att skatteförmågeprincipen talar för att denhär beskattningen är orättvis. Men det finns också en annan princip i beskattningen,nämligen att .skatterna i stor utsträckning går till samhällsservice av ohkaslag och att den som av särskilda skäl inte kan utnyttja den samhällsservicesom skatterna är avsedda för också bör få betala mindre i skatt. Detta är anledningen till att vi har en särskildsjömansskatt. Sjömännen har också kommit in i den här jämförelsen. Fiskaren,som jag nämnde här, får en nettoinkomst efter skatt på noga räknat 21 057kronor, medan sjömannen med motsvarande inkomst på Om en utredning rörande yrkesfiskets skatte-ochavgiftsfrågor Om en utredning rörande yrkesfiskets skatte-ochavgiftsfrågor får ennettoinkomst efter skatt på och sjömannen i fjärrfart 26 884kronor, alltså en högst väsentlig skillnad. Det är bl. a. fiskarnas med sjömännens jämförbaralevnadsförhållanden som ligger bakom de särskUda avdrag på upptill , som man får göra i och som utgår enligt 49 §p. 2 i landets skattelag - ett avdrag som livligt diskuteras där och somorganisationerna föreslår skall fördubblas till . Vad det sedanblir vet vi ingenting om . Den andra frågan som finansministern tog upp här varresultatutjämningen, där finansministern säger; "Någon allmänresultatutjämning medges inte." Jag vet att det är så , men denprincipen är ingalunda sakrosankt. torde få avgöra, omprincipen skall gälla i fortsättningen eller inte. Här har deborgerliga partierna framfört förslag om införande av allmän resultatutjämning,men de förslagen har tyvärr avslagits av den socialdemokratiska majoriteten,som ju inte kommer att finnas . Dessutom finns det ju undantag frånden här regeln. Industrin har stora möjligheter att göra avsättningar, bl. a,tiU investeringsfonder, och kan på det sättet göra en utiämning. Enskilda skogsägare,som jag själv räknar mig tUl, har möjlighet att göra avsättning på ettskogskonto. Skogsägarna kan ha rätt varierande inkomster, och det är bra attdet finns möjlighet att göra en sådan här avsättning,. Jag vet att anledningentiU att skogskontot kom till var storm fällningarna, men det fungerar såatt den som får särskilt höga inkomster kan utjämna det mot ett annatår, när inkomsterna är lägre. Yrkesfiskarna har också högst varierande inkomster. Dethar säkert finansministern sett i skrivelsen från , där man pekar på två ålbottengarnfiskare från sydöstra ,Den ene, vi kan kalla honom A, hade en inkomst 1970 på och 1971på . B, hade och 1971 30 032 kronor.Det är alltså högst varierande inkomster som ålfiskare kan ha, men även andrafiskare kan befinna sig i motsvarande läge. Jag är medveten om att den allmänna arbetsgivaravgiften ären besvärlig fråga. Men nog är det väl ändå stötande att t. ex, en lottfiskare,som inte äger båten utan bara är medhjälpare i ett fiskelag och sannerligeninte kan betraktas som arbetsgivare utan i högsta grad är att jämföra medvilken löntagare som helst, ändå skall betala löneskatt på sin inkomst med förnärvarande , vilket efter vad nu har beslutat kommer atthöjas tUl inte . Jag har, herr talman, inte begärt några omedelbaraändringar för fiskarna. Jag har bara föreslagit att yrkesfiskarnas skatte- ochavgiftsfrågor skah utredas. Men inte ens det vill finansministern gå med på.Det finns annars både en skatteutredning som arbetar och som kunde ta på sigden här uppgiften och fiskerinäringsutredningen som kanske skulle hgga närmasttill hands. Jag hade nog hoppats att jag i kammaren skulle få ettsista tillfälle att hålla ett anförande som andades htet mera optimism föryrkesfisket, som jag aktivt har verkat för både i och utanförriksdagen. Men jag kan tyvärr inte annat än beklaga finansministerns uppfattningi dennafråga, om nu finansministern inte kan ändra sig. Mer negativ mot en enligt finansministerns egna ord mycket utsatt gren av vårt näringsliv än vad finansministern nu har varit kan man knappast vara. Jag är, herr talman, besviken. i (fp); Eftersom jag bor på har jag hafttillfälle att närmare studera västkustfiskarnas arbetsförhållanden. Jag hardärvid kommit till det resultatet att det är motiverat att göra ändringar ideras skatteförhållanden. Finansministern säger att vi inte har någon aUmänresultatutjämning; men vi har t. ex. skogskontot, och fiskarna har ganska oftaojämna inkomster. När finansministern säger att det inte finns någon allmän resultatutiämningkan jag vidare hänvisa till vad sade och tUl det förhållandetatt en utredning, i vilken mycken skatteteknisk expertis var representerad, engång lade fram ett om jag minns rätt enhälligt förslag om möjligheten attutjämna progressionseffekten på inkomster över olika år. Jag tycker att eftersom fiskarna nu arbetar i arbetslagoch har sina lotter kan man inte utan vidare jämstäUa dem med arbetsgivare ivanlig ordning utan bör ta hän.syn tiU de speciella förhållanden som råder närdet gäUer fisket. vill jag säga, att jag tycker attriksskatteverkets bestämmelser beträffande fiskarnas avdragsmöjligheter när deligger ute på storsjöfiske i åtskilliga veckor är alldeles för snålt tilltagna. Om finansministern inte tänker tiUsätta någon utredning,vill jag bara säga att vi från vårt håll kommer att väcka förslag vid nästa årsriksdag i syfte att få en förbättring tUl stånd på det här området. Om en utredning rörande yrkesfiskets skatte-ochavgiftsfrågor Jag skall inte åberopa att jag också sedanbörjan av har tillbringat på och flitigtumgåtts med fiskarna, men jag vet ungefär under vilka förhållanden de lever. Det lönar sig väl inte så särdeles mycket att vi i mereUer mindre känsloladdade ordalag lägger ut texten om de svårigheter som följermed yrket. Ätt det är riskabla arbetsförhållanden som gäller för gruppen, detvet vi alla. De har valt det här yrket, och jag har en känsla av att de i storutsträckning trivs med det. Jag är medveten om att antalet yrkesfiskare starkt harsjunkit från då jag som jordbruksminister hadedet mera direkta ansvaret för fiskarnas förhållanden i det här landet. Det harju i många avseenden sin naturliga förklaring. Båtarna är annorlunda ochfiskemetoderna är rationellare. Vi skulle inte med någon framgång nu kunna ge oss in påIslandsfisket, som var en reguljär inkomstmöjlighet för västkustfiskarnatidigare. Nationerna har ju tyvärr månat om sina fiskegränser på ett sätt somgör att det bhr trängre och trängre för oss. Den utvecklingen hai; vi fåttacceptera, och det är inte så särdeles mycket att ändra på. Jag tror inte attvi har några möjligheter till det. Om en utredning rörande yrkesfiskets skatte-ochavgiftsfrågor Jag har sett den här frågan som en skattefråga sominterpellanten har aktualiserat. Det gäller om man skall göra speciellaundantag i skattelagstiftningen för speciella yrkesgrupper. Jag har inteblivit övertygad om att det är riktigt. Man blir beskattad på sin inkomst, ochdet får gälla för alla. Är inkomsten låg är skatten anpassad därefter. Ärinkomsten hög är skatten anpassad därefter. Frågan om resultatutjämning är tämhgen regelbundet uppevid varje riksdag. Hitintills har tidigare bevillningsutskottet och numeraskatteutskottet sagt nej i denna fråga, och kammaren har följt de rekommendationerna.Det kan väl hända att, som interpellanten uttryckte det, längrefram har någon annan uppfattning. I så fall är det ett faktum vi får ta hänsyntill då. Men hitintills vet jag bara vad en riksdag har sagt, och vad ettskatteutskott och tidigare ett bevillningsutskott ansett i de här frågorna. Jag tror inte att man skall föra över den här frågan tUlden av interpeUanten berörda utredningen. Den har andra ting att syssla med.Den skall titta på fiskarnas förhåUanden över huvud taget och inte derasspecifika skatteförhällanden. Skatteförhållandena kalfatras och prövas förnärvarande i två andra utredningar, en utredning som hanterar beskattningen förde fysiska personerna och en utredning som hanterar företagsbeskattningen. senare utredningen är det självfallet på det sättet att man har möjligheteroch frihet att pröva frågan om en generell resultatutjämning. Det är från deutgångspunkterna jag menar att frågan bör ställas. Jag har litet svårt att kunna acceptera argumentationenatt det är speciellt synd om den här gruppen av företagare för att de också fårbetala den arbetsgivaravgift och den socialavgift som faller på egnaföretagare. Den faller ju pä företagaren antingen han har anställda eller icke.Men man kan utifrån andra utgångspunkter säga att han driver en näring som äratt betrakta såsom en rörelse även om han driver den i kooperativ form genomatt vara delägare i en båt och följaktligen vara medlem i ett kooperativtfiskelag. Den här gruppen av företagare har liksom alla andraföretagare kompenserats och kommer att kompenseras för den här pålagan viaskattesänkning i sin egenskap av fysisk person. Det är samma sak med den gamlaarbetsgivaravgiften som finansierade skattesänkning och så blir detnär vi lyfter ut folkpensionsavgiften som finansieras genom en höjning avsocialavgiften. De har som fysiska personer den balanserande favören attåtnjuta de skattesänkningar som dessa avgifter finansierar. Där är de i principi samma situation som löntagaren. Det har klart sagts ifrån att den skärptasocialavgiften, som företagarna nu skall betala, kommer att spela sin roll ifrågan om det löneutrymme ur vilket löntagarna skaU ta sina lönehöjningar. Jaghar svårt att acceptera detta som något argument i själva debatten. Man åberopar skogskontoavsättningen som någonting somborde tillämpas även här. Det kan väl hända av och till att man har godarespektive dåliga fångster. Men det är ändå inte på samma sätt som förskogsägaren där en våldsam storm kan komma och fälla det som normalt skallavverkas under fem eller . Det var sådana situationer som föranleddeskogskontoinstitutet, och så illa är det ändå inte för fiskarna även omfångsterna kan skifta från dag tUl dag, från vecka till vecka och kanske ocksåfrån år . Men det är ändå en påtaglig skiUnad mellan de härförhållandena. Jag har inte kunnat finna tUlräckligt starkaskäl för att denna yrkesgrupp skall brytas ut ur det skattesystem som gällerföretagarna i allmänhet, I den mån man räknar med att resultatutjämningen ärnågonting eftersträvansvärt har sagt nej på den punkten -bör den gälla över hela fältet. Då är det en fråga som behandlas avföretagsbeskattningsutredningen och inte av den speciella utredning som har attse mera på fiskerinäringens sociala och ekonomiska frågor från andrautgångspunkter. I anledning av vad finansministern sade villjag bekräfta att yrkesfiskarnas antal har minskat högst väsentligt under senareår. Enligt fiskestatistisk årsbok var de 7 1966 och 5 1970. Vihar inga senare siffror, men allt talar för att det sedan har gått i allthastigare tempo, framför allt på där, inte minst och föregåendeår, minskningen varit kraftig. Men det är inte fråga om en minskning som kan anses varanaturlig på grund av rationaliseringar inom fisket, utan det är helt andra skälsom hgger bakom. Det är inte heller en följd av fiskegränsutflyttningen påIsland. Den har direkt berört oss i mycket hten omfattning, för svenskarna harknappast fiskat där borta. Däremot har man reagerat kraftigt motfiskegränsutflyttningen på grund av dess följdverkningar, som sannolikt ocksåkommer t. ex. i . Om norrmännen följer efter berörs däremot i högsta gradde fiskeområden som svenskarna är intresserade av. Det är alltså en mycket onormal minskning avyrkesfiskarkåren som helt och hållet beror på den minskade lönsamheten ifisket. Och den påverkas i allra högsta grad av skattefrågorna. Därför sätteryrkesfiskarna stort hopp till att statsmakterna skall visa en gynnsammareinställning. De kan med fog peka på hur det är i och , och jagbeklagar verkligen att finansministern inte viU gå något ät samma håll som mangjort i grannländerna. När det gäller resultatutiämningen med hjälp av skogskontosade finansministern att skogsägarna kan drabbas av storm som fäller likamycket som fem å avverkning. Ja, det var utgångspunkten när skogskontotkom till, men det är ju ytterst exceptionellt att det blir sådana stormar, ochskogskontot används nu för de normala årliga uttag som görs, ibland större ochibland mindre. I det fallet är skogsägarna fullt jämförbara med fiskarna somdessutom just på grund av storm vissa år får väsentligt minskade inkomster ochsamtidigt betydligt ökade kostnader för att nyanskaffa redskap. Jag tyckte ändå att finansministern i det senasteanförandet var litet mera positiv. Han sade visserligen attfiskerinäringsutredningen inte var den rätta att ta hand om frågan, men hantyckte att det här kanske kunde komma in under företagsskatteberedningen ellerutredningen om Om en utredning rörande yrkesfiskets skatte-ochavgiftsfrågor Om en utredning rörande yrkesfiskets skatte-ochavgiftsfrågor beskattningav fysiska personer, som han ansåg vara de relevanta i sammanhanget. Jag vetinte om jag tolkade finansministern rätt, men det fanns en liten antydan om atthan ändå ansåg att ärendet kan tas upp i dessa utredningar. Jag hoppas att jaghar tolkat honom rätt i det avseendet. Det finns, anser jag, särdeles starkaskäl för att ta upp de här . problemen i endera av dessa utredningar. För migär inte det avgörande vilken utredning som tar hand om dem, huvudsaken är attde blir utredda. Sedan får man se vad en sådan utredning kan komma fram till.Det bör utan vidare kunna komma förslag i för yrkesfisket positiv riktning. I fråga om arbetsgivaravgiften jämförde finansministernfiskarna med andra företagare. Jag tycker att det även därvidlag råder ettalldeles speciellt förhållande. Jag känner inte till några andra företag, dären av dem som arbetar i laget är företagsledare - i det här fallet ägare tillbåten medan de andra som hjälper honom i arbetet ändå aUesammansskattetekniskt sett räknas som arbetsgivare och betalar arbetsgivaravgift. Detär ett säreget och anmärkningsvärt förhåUande. Så också i det avseendet tyckerjag att det finns fog för att låta en utredning titta på om det är vettigtordnat. Ett par kommentarer. I det senast beskrivnafallet har skattemyndigheterna betraktat fiskarna som arbetsgivare i och medatt dessa är delägare i båten och tar sitt ekonomiska ansvar för kostnadernahka väl som de delar fångsten. Skulle man emellertid ändra på det och säga atten i laget skall uppträda som arbetsgivare och de andra som anställda, dä fårdennne ende betala arbetsgivaravgiften för de andra. Jag är inte alldeles säkerpå att det skulle passa bättre in i systemet än att var och en betalar den delav arbetsgivaravgiften som faller på hans egen inkomst. Ekonomiskt är det juegalt, men det är möjligt att det nuvarande systemet är mer i överensstämmelsemed den kooperativa drift och den sohdaritetsanda som präglar de här fiskelageni fråga om äganderätt till båten osv. Sedan är det onekligen på det sättet att rätt mångagrupper är i en ungefär likartad situation. Det finns t. ex. en rätt stor gruppav konstnärer, som ju kan ha med goda inkomster och andra år med väldigtdåliga inkomster. De är självfallet företagare, ingen skall förvägra dem den beteckningen;men det finns inte någon speciell resultatutjämning för dem. Det finnsförsäljare, författare och rader av fria yrkesutövare för vilka årsinkomsternakan variera mycket starkt. Det är från den utgångspunkten jag är så rädd för attlyfta ut en grupp som man är speciellt intresserad av. Då drar man nämligen medsig en rad andra grupper som med starka skal kan göra gällande att de börbehandlas på samma sätt. Så ser jag på frågan om resultatutjämning. Det är enstörre fråga. Man kan inte avgöra den mot bakgrund av förhållandena hos enspeciell yrkesgrupp, hur intresserad man än är av den yrkesgruppen. Man får seden i ett större sammanhang, och den behandlas av företagsbeskattningsutredningensom är obetagen att diskutera resultatutjämning. Jag ville tala om detta förinterpellanten. Jag är i allra högsta grad intresserad av enallmän resultatutjämning det har jag röstat för år här i och då kommer yrkesfiskarna också med som en bland andra grupper. På denpunkten behöver alltså inte yrkesfiskarna bli speciellt gynnade. Däremot anser jag att det precis som i och Danmarkfinns alldeles speciella skäl för att yrkesfiskarna skall få göra särskildaavdrag vid taxeringen beroende på att de - liksom sjömännen - i så storutsträckning ligger ute tUl havs och inte kan tillgodogöra sig densamhällsservice som skatterna bl. a. används till. Här gäller verkligenspeciella förhållanden för yrkesfiskarna. Det finns ingen annan grupp, bortsettfrån sjömännen, som kan jämföras med dem, men sjömännen har ju redan fåttkompensation i det avseendet. Beträffande arbetsgivaravgiften kan det sägas vara egaltom en betalar för alla eller om var och en i båten betalar för sig, det kan jaghåUa med finansministern om. Det är bara det att fiskarna själva tycker det äregendomligt att de skall behöva betala den här avgiften. Folk i allmänhettänker inte på att en så pass betungande skatt som löneskatten dras ifrån fiskarensinkomst. Den ligger alltså i realiteten betydhgt lägre än motsvarande inkomstför andre yrkesgrupper. Jag tycker att den princip man tillämpar för närvarandeär felaktig, men jag kan hålla med om att det i praktiken kanske inte spelar såstor roll om man i stället skulle låta en betala för alla som ingår ifiskelaget. Jag upprepar att framför aUt de enligt min uppfattningrättvisa avdragsmöjligheterna i våra grannländer borde tUlämpas i störreutsträckning också i vårt land. Om en utred7xing rörande yrkesfiskets skatte-ochavgiftsfrågor HerrGUSTAFSON i (fp): Både finansministern och jag håller ju tillpå , men det är väl så att jag bor litet närmare den bohuslänskaskärgården och kanske därför har' fler tiUfällen att studera västkustfiskarnasförhållanden. Det är möjligen därför jag har litet svårt att göra denjämförelse med konstnärerna som finansministern gjorde. Jag har stortintresse för deras arbetsförhållanden, och finansministern och jag har mångagånger diskuterat deras skatteförhållanden. Där har vissa förbättringarskett, vilket jag hälsar med stor tUlfredsställelse. Men det är sällankonstnärerna ligger ute på "storsjömåleri" halva året och är bortafrån sina hem, med de speciella förhållanden det för med sig.Inkomstförhäl-landena är också olika så tUl vida att konstnärerna har speciehastipendiefonder och speciella regler. Jag tror det är rimligare, som , att jämföra sjömännen och de fiskare som ligger ute på fiske och ärborta från sina hemkommuner under mycket långa perioder. Jag hoppas därför att vi kommer fram tillskatteregler som tar hänsyn till de speciella förhållanden som fiskarna arbetarunder. Överläggningen var härmed slutad. den 10 deceinber 1973 Om vidgad hänsyn till industripolitiska synpunkter vidlokaliseringspolitiska insatser § 17 Omvidgad hänsyn till industripolitiska synpunkter vid lokaliseringspolitiskainsatser Herr inrikesministern ordet för att besvara i (fp) den 16 oktoberframställda interpellation, nr 106, till herr statsministern, och anförde: i har frågatstatsministern dels om han är beredd att medverka tUl att industripolitiskasynpunkter i högre grad än beaktas vid lokaliseringspolitiska insatseroch dels om han är beredd att överväga en överflyttning av handläggningen avdet statliga lokaliseringsstödet från arbetsmarknadsverket tiU industriverket. Frågan haröverlämnats till mig för besvarande. När ansökningar om regionalpolitiskt stöd prövas spelar dearbetsmarknadspohtiska synpunkterna helt naturligt en framträdande roll,eftersom det centrala målet för den regionalpolitiska stödverksamheten är attskapa nya arbetstillfällen i de delar av landet där arbetslösheten ochundersysselsättningen är särskilt besvärhga. Därför görs det alltid en noggrannanalys av arbetsmarknadsläget i den ort där ett företag som sökerlokaliseringsstöd vill etablera sig eller bygga ut verksamheten. Om ansökangäller ett företag som planerar att flytta verksamheten från en ort till enannan görs motsvarande undersökning av sysselsättningsläget i den ort somföretaget avser att lämna. Vid prövningen av lokaliseringsärenden beaktas emellertidockså en rad andra faktorer. Sålunda ägnas stor uppmärksamhet åt strukturellaförhållanden och marknadsförutsättningarna inom och utom landet. Den organisation som har byggts upp för prövning avansökningar om regionalpolitiskt stöd svarar också väl mot dessa krav på enallsidig prövning av de enskilda ärendena. Länsstyrelserna, som yttrar sig överansökningar om regionalpolitiskt stöd, har sålunda genom sina lekmannastyrelseren bred förankring i näringsliv och arbetsmarknad. På samma sätt gerarbetsmarknadsstyrelsens sammansättning och styrelsens kontakter medindustriverket och de fackliga organisationerna underlag för att desysselsättningspohtiska synpunkterna i det enskilda ärendet vägs samman medstrukturpolitiska och branschmässiga bedömanden. Sädana ansökningar omlokaliseringsstöd som prövas av Kungl. Maj:t bhr föremål för en ytterligareprövning från de synpunkter som interpellanten avser. I ärenden därbranschpolitiska bedömningar behövs inhämtas regelmässigtindustridepartementets och det berörda fackförbundets synpunkter. I fråga omansökningar som avser mera betydande investeringar eller som är av meraprincipiellt intresse sker dessutom alltid ett samråd mellan finansministern,industriministern och inrikesministern. Vad jag nu har redovisat ger vid handen attlokaliseringsärendena inte - som interpellanten antyder - prövas från enbartarbetsmarknadspolitiska synpunkter utan att också andra synpunkter, bl. a. deindustripolitiska effekterna, beaktas. Nuvarande ordning för handläggning avansökningar om regionalpoUtiskt stöd ger goda förutsättningar för en allsidigbedömning av de enskilda ärendena. Några förändringar av handläggningsordningenär därför inte aktuella. HerrANDERSSON i (fp): Jag får tacka statsrådet för svaret på min interpellation. Regionalpolitik är en viktig förutsättning för en godhushållning med landets resurser. Den skall möjliggöra en socialt bestämdekonomisk tillväxtpoUtik. Grundläggande för strävandena efter regionalutjämning skall vara att öka den enskildes möjligheter att fritt välja arbeteoch bostadsort. Ytterst menar jag att de statliga insatserna har en storbetydelse för att skapa sysselsättning, och här utgör regionalpolitiken ettviktigt instrument. Även om den första försvarshnjen när det gäller attmotverka arbetslöshet och att skapa trygga jobb som bekant går inne iföretagen, har det stathga lokaliseringsstödet i form av bidrag och lån sinstora betydelse, och därför spelar det en viktig roll för att skapa sysselsättningstillfällenpå olika orter. Det har ju medverkat tUl att aktivera olika företag som haftdet besvärhgt. Man har genom lån och bidrag stärkt näringslivetskonkurrenskraft, och på så sätt har man kunnat förhindra akutasysselsättningskriser och kapitalförstöring.