prot · FW09149 · 1973-12-31 00:00:00 — Detta är en naturhg ordning med tanke påatt verket särskilt i produktionsledet bedriver sin verksamhet i konkurrensmed kommunala och enskilda företag. taxor skall täcka kostnader för såvällöpande drift och underhåll som avskrivningar. Taxorna skall därutöver medgeett årligt rörelseöverskott motsvarande viss förräntning av det användakapitalet. Förändringar i den allmänna kostnadsnivån till följd av avtalsenligalöne-och förmånsförbättringar, höjda material- och bränslepriser etc. drabbargivetvis också vattenfallsverket. I den mån sådana kostnadsökningar inte kanmötas med rationaliseringsåtgärder eller på annat sätt måste vattenfallsverketi likhet med andra företag som drivs affärsmässigt kompensera sig genom att taut högre priser av sina kunder. Med abonnenter på högspänningsområdet, i första handindustrier och återdistributörer, träffar vattenfallsverket hksom andrakraftföretag vanligtvis långtidskontrakt på fem eller . Det ligger isakens natur att en taxehöjning inte tas ut hos en sådan abonnent förrän det bliraktuellt att förnya kontraktet. Detta innebär emellertid inte att enhögspännings-abonnent därigenom kommer undan högre energiavgifter. Kraftföretagensleveranskontrakt innehåller numera i allmänhet både en prisregle- ringsklausuloch en bränsleprisklausul. I avsaknad av ett lämphgt officiellt index somåterspeglar kostnadsutvecklingen inom kraftindustrin är prisregleringsklausulenbaserad på konsumentprisindex. Bränsleprisklausulen i sin tur bestäms pågrundval av de verkliga inköpspriserna för olja hos ett antal störrekraftföretag. Båda klausulerna är uppbyggda så, att de utlöses närkonsumentprisindex respektive oljepriset överstiger en viss nivå.Kraftföretagen har på detta sätt säkerställt att kostnadsökningar som hänförsig till högspänningsområdet också tas ut av högspännings-abonnenterna. Kostnadsförändringar i högspänningsledet får självfalletåterverkningar även i senare led i distributionskedjan. Härtill kommer sådanalöne- och materialkostnadsökningar som är direkt hänförbara tillåterdistributö-rernas verksamhet eller till kraftproducenternas egendetaljdistribution. Långtidskontrakt med prisregleringsklausul tillämpas förnärvarande inte för lågspännmgsleveranser. Kraftföretag meddetaljdistributionsverksam-het kompenserar sig i stället för inträffadekostnadsökningar pä lågspän-ningssidan genom direkta taxehöjningar. Av vad jag nu sagt framgår, att kostnadsökningar inomkraftindustrin får betalas av samtliga abonnenter. Skillnaden är att det ifråga om högspänningsabonnenter sker genom pristillägg till följd avprisregleringsklausuler i långtidskontrakt och prisförhandhng när kontraktenlöpt ut, medan det i fråga om lågspänningsabonnenter sker enbart genomtaxehöjningar. Vad sedan gäller de senaste årens ändringar avvattenfallsverkets lågspänningstaxor vill jag framhålla följande. År 1970beslöt verket att höja sina detaljtaxor med i genomsnitt 7 å medgiltighet fr. o. m. den . De nya taxorna, som var baseradepå kostnadsnivå, trädde emellertid inte i kraft förrän vid årsskiftetI97I1972 på grund av att allmänt prisstopp infördes i början av oktober 1970.Den taxehöjning med i genomsnitt 12 ä som vattenfallsverket nyligenhar genomfört skall således sättas i relation till de kostnadsökningar som harinträffat inkluderande bl. a. en höjning av högspänningstaxorna. har också ifrågasatt själva principen förvattenfallsverkets prissättning. Jag skall inte utsätta förnågon längre föreläsning i pristeori. Jag skall inte heller gå in i någondiskussion om eltaxornas inverkan på elkonsumtionen. Låt mig bara helt kortkonstatera att vattenfallsverket baserar sina taxor på produktions- ochdistributionskostnader beräknade i dagsaktuellt kostnadsläge - för atttillgodose det tillkommande kraftbehovet. Givetviskontrolleras att taxor beräknade på detta sätt ger täckning för verkets totalakostnader. Denna princip för prissättning används över lag inom den svenskakraftindustrin och förekommer också på flera håll i utlandet. En beräkning av taxorna enligt nämnda princip förutsätteratt framtida utbyggnader av produktions- och distributionskapaciteten är välkända. De långa utbyggnadstiderna för kraftanläggningar gör emellertid attkraftsystemets sammansättning kan förutses med relativt stor säkerhet för enperiod av fem till . eltaxor äri detta avseende baserade enbart på kostnaderna för redan beslutade ochpåbörjade kraftutbyggnader . (vpk); Jag ber att få tacka industriministern för svaret. Jag har med intresse lyssnat till en stor ochintressant debatt som haft litet större lyftning än vanligt, ty mitt i allaplattityderna och detaljerna kunde man också spåra en debatt om ideologi ochmänniskors framtid och det är man inte alltför bortskämd med i denna kammare. Min interpellation mynnade ut i en efterlysning omregeringens syn på taxepohtik. Jag förmodar att det är det beskedetjag nu har fått. Min interpellation mynnade ut i en efterlysning omregeringens syn på VattenfaUs taxepolitik. Jag förmodar att det är det beskedetjag nu fått. som kontaktat mig har betecknat det som en chock. Man har i snabbtakt drabbats av två prishöjningar. Jag har redogjort för detta i mininterpellation och statsrådet har gjort detsamma i svaret. 1972 höjdes taxorna med i genomsnitt7 ä , vilket betydde att många fick större höjningar. har manhöjt taxorna med 12 å . Priset på elström har alltså blivit 20 procentdyrare . Statsrådet förklarar denna stora höjning med att det del handlar om en fördröjd effekt på grund av det allmänna prisstoppet. Menden upplysningen är kanske inte den intressantaste för småkonsumen-terna.Belastningen på deras ekonomi bhr densamma om det sker på en gång eller i tvåolika omgångar. För löntagarna har det skett under samma avtalsperiod; de har idetta lika litet som i andra prishöjningssammanhang kunnat täcka in ökadeutgifter genom inkomstförstärkningar. Sedan interpellationen ställdes har åtskilligt hänt påenergiområdet, vilket vi borde vara på det klara med inte minst efter dagensdebatt. Vi har fått en oljekris, som alldeles har diskuterats, och denillustrerar vUken miss man gjorde strax efter kriget när man inte förstatligadeoljehanteringen. Jag vill gärna säga det i detta sammanhang. Krisen visar hurutlämnade vi nu är åt de stora multinationella oljebolagen. Jag skall emellertid inte ta upp den saken i dettasammanhang utan bara konstatera att verkningarna blivit kraftigt höjdaoljepriser, bl. a. på grund av oljebolagens manipulationer för att utnyttja densituation som vi nu befinner oss i och kamma hem största möjliga vinster. Jag har i min interpellation anfört att småhusägarna måstelägga effekten av de stigande oljepriserna till den höjning som ochandra eldistributörer företagit. Man har alltså drabbats av en dubbel plåga. Man uttryckersig milt, när man säger att det verkligen är synd att prisstoppet hävdes. Pålandsbygden är småhuset den vanliga boendeformen, och av kända skäl vet vi atten mycket stor del av deras invånare är pensionärer eldar sma hus med olja,som stiger kraftigt i pris, och de konsumerar elkraft, vilken också fördyrats.Då är det inte lätt att vara pensionär eller låginkomsttagare. Statsrådet säger i svaret att han inte vill gå in på någondiskussion om eltaxornas inverkan på elkonsumtionen, men i den formuleringen ärdet Om bibehållande av postadresser väl lättatt också spåra förhoppningen att de höjda taxorna skall ha en välgörande effektpå sparkampanjen för energi. Då vill jag kort säga att orimligt höga eltaxorför små konsumenter inte kan vara det rätta sättet att få ned elkonsumtionen.Därigenom tvingas endast de som har det sämst ställt att skära ned sinkonsumtion. De som har det hyfsat ställt ekonomiskt kan förbruka sammakvantitet som tidigare om det bara hänger på priset. Statsrådet säger också i svaret att han inte vill utsättamig för någon längre föreläsning om pristeori. Detta är möjligen något attkänna sig tacksam för, eftersom våra respektive teorier knappast är likartade. Industriministern konstaterar också att jag ifrågasättersjälva principen för vattenfallsverkets prissättning. Ja, jag anser att det ärfel med en prispolitik som så hårt drabbar de mindre konsumenterna. Industrinhar bUlig elström. Den kan bättre än löntagare och pensionärer bäraprishöjningar. De höjningar som har skett slår hårt och orättvist. tar nu ut priser som inte bara ger kompensationför stigande omkostnader. Enligt uppgifter som jag fått handlar det också omkostnadstäckning för kommande stora investeringar, bl. a. kärnkraftverk somtidigast kommer att vara i gång 1980. Det är tveksamt om exempelvis dagenspensionärer skall vara med om att satsa i ett kärnkraftsprogram som dessutomhänger i luften. Vi vet ju inte aUs hur utvecklingen kommer att bh. Överläggningen var härmed slutad. § 7 Om bibehållande av postadresser Herr kommunikationsministern erhöll ordet för attbesvara () framställda interpellation, nr 151,och anförde; har frågat mig dels om jag ärberedd att lämna en redogörelse för postverkets rationaliseringsplaner för denkommande tioårsperioden och för den inverkan dessa planer kan komina att få förpostabonnenternas möjligheter att bibehålla sina nuvarande postadresser, delsom jag vill medverka till att hävdvunna ortnamn även kan bibehållasvid oundgängligen nödvändiga förändringar, dels om jag skulle vara beredd attvid eventuella förslag till förändringar beträffande postanstalter utöverhörande av vederbörande kommunala myndigheter också direkt på platsen rådgöramed den berörda allmänheten innan förslagen avses att genomföras. Jag har tidigare här i kammarenredogjort för utvecklingen av postservicen på landsbygden. Jag är säker på attde flesta är överens med mig om jag säger att postverkets service pålandsbygden under utvecklats till att bli verkligt bra.Detta har skett som hushållsunderlaget successivt har minskat.Förbättringen av servicen har framför allt skett genom utökning av systemetmed bilåkande lantbrevbärare och genom att lantbrevbärarna gett enaUt bättre service. Serviceförbättringarna för kunderna har i allmänhet kunnatkombineras med en minskning av postverkets kostnader. För att uppnå denna kombination av god service och lågakostnader krävs ett effektivt utnyttjande av lantbrevbärarna. Utökningen avlantbrevbäringen medför ibland att mindre postanstalter blir överflödiga ochkan dras in. I andra fall har kanske den berörda orten så stort hushållsunderlagatt postverket bedömer att en postanstalt bör finnas kvar. Denna omorganiserasdå till en filial till den större postanstalt, varifrån brevbäringen går ut. Utvecklingen av servicen på landsbygden sker efterlångsiktsplaner som postverket gör upp efter hörande av bl. a. länsstyrelseroch kommuner. Planeringen är i regel . Att man planerar på sålång sikt beror bl. a. på omsorgen om personalen. Åtgärder som kan innebäraminskat personalbehov genomförs i princip först då så kan ske utan att någonbehöver friställas, t. ex. i samband med pensionsavgång. Ändring av postadress sker dels i samband med att enpostanstalt dras in, dels i samband med sammanföringen av lantbrevbäringen tillstörre postanstalter. har antalet adressenheterminskat från ca 3 000 till ca 1 600. När det gäller de ändringar av postadress som skett undergångna år har dessa i stor utsträckning genomförts i samförstånd med bådekommuner och kunder. Det har nämhgen ofta uppfattats som positivt att få detegna kommunnamnet eller namnet på kommunens huvudort i postadressen för bådeföretag och enskilda. I ett svar på en enkel fråga av den 12april uttalade jag att postverket borde iaktta försiktighet vid ändring avde nuvarande ortnamnen som postadresser. En sådan försiktighet iakttas ocksånu, när det gäller namnändring av postanstalt som omorganiseras tillfilialpost-anstalt och om vederbörande kommun motsätter sig namnändringen ellernamnändringen möter starkt motstånd från de berörda postabonnenterna. Någonnamnändring i sådant fall har för övrigt inte skett sedan jag gav mitt förrasvar till . När det gäller fråga om information ochsamråd med allmänheten vill jag säga följande. har tillämpat en praxis som innebäratt man inför en planerad omorganisation har lämnat vederbörande kommun endetaljerad redogörelse för omorganisationen. har därvid ocksåförklarat sig berett att ställa upp vid sammanträden i kommunstyrelse ellerfullmäktige för att lämna ytterligare upplysningar och besvara frågor och attverket också är berett att - om kommunen så önskar - ställa upp vidinformationsmöten med allmänheten. som postverket har skrivit tillkommunen har man tillställt lokalpressen en redogörelse över den planeradeomorganisationen. Sedan beslut har fattats i ärendet har en skriftligredogörelse skickats till de berörda kunderna. Inom vissa distrikt har postverket tillämpatett nytt system. Inför en planerad omorganisation har verket iordningsställt ensärskild informationsbroschyr i vilken man har lämnat en detaljerad redogörelseför omorganisationen. Informationen har skickats till samtliga berörda kunderantingen före eller med att information har skickats tillvederbörande kommun. Kunderna har informerats om att eventuella synpunkter på omorganisationen kan framföras Om bibehållande av postadresser Om bibehållande av postadresser antingenskriftligt till vederbörande postkontor eller muntligt per telefon. Först efterdet att allmänheten på detta sätt har fått tillfälle att framföra sinasynpunkter har beslut fattats i ärendet. Erfarenheterna av det nya systemet är mycket positiva, ochpostverkat har för avsikt att fr. o. m. införa det i hela landet. Jag ber att få tacka kommunikationsministernför svaret på min interpellation. Jag ber särskilt att få tacka för attkommunikationsministern var beredd att svara i stället för ,som först var föreslaget. Vi kunde ju ingen av oss då ana det stora energiutflödesom skulle förrycka tidtabellen på det sätt som har skett. Jag är inte helt till freds med svaret, bl. a. därför attnågon redogörelse för den kommande tioårsperioden beträffande postverketsplanering i detta sammanhang inte har skett. Jag får därför hålla mig till de iinterpellationen återgivna, från tidningen hämtade uppgifternabeträffande södra området för att ge några exempel på omfattningen. Vad jagsärskilt är ute efter är bevarandet av nuvarande ortnamn som postadresser. Ienlighet med det löfte som jag fick , då herr statsrådet påpekade attall försiktighet skulle iakttas, har väl så skett hittUls, men jag ärsjälvfallet liksom tidningsskribenten i orolig för hur det skall bli iframtiden. Bland halländska orter i farozonen är och Sennaninom kommunblock och dessutom , , , Hebergoch Långas för att nämna några av de namn som naturligtvis är kära för demänniskor som länge utnyttjat dem som postadresser. Det är självklart att degärna vill behålla dem. För att ta ett annat område i detta sammanhang kan jagnämna namn som , , KvibUle, Äled, , ,, och . Alla dessa namn har paralleller i den diskussion omortnamnens bevarande som just nu pågår och där jag hyser ganska godaförhoppningar om ett större tillmötesgående för bevarandet av de kulturelltvärdefulla namnen än vad man har kunnat uppleva. För att ta ett exempel från mitt eget län, län, såhittar jag i Oskarshamns-Tidningen för en artikel, signerad ,där han säger: "måste själv använda sig av de gamla hävdvunnaortnamnen i olika sammanhang. Om en resande t. ex. vänder sig till någon påposten vid i med en förfrågan var poststationenBlomstermåla 3 hgger, måste svaret bli 'i '. Men skriver man brevtill en person i , då skall sista raden i adressen i allmänhet lyda384 00 ." Jag har tagit upp ytterligare ett exempel i mininterpeUation, nämligen utanför , som också låg till grund förmin enkla fråga . Där är det just en sådan filialverksamhet somstatsrådet nämnde i sitt interpellationssvar. För att återgå till vad detta enligt uppgift i skullebetyda för hela södra distriktet så innebär långtidsplanen att 410postanstalter minskas till 350. Det låter inte så oroande;'1nen slaget motortnamnen bliravsevärt hårdare: 290 ortnamn blir 145 om planen i sin helhetgår igenom. Jag kan också peka på fallet i , som minkollega i och statsrådet har diskuterat iden här kammaren. Det jag funderar över är om man bland myndigheterna harinsett hur människorna upplever vad som har skett genom den minskning avantalet postanstalter som redan är redovisad i statsrådets svar, vad som hållerpå att ske och vad som skall hända i fortsättningen. Jag har funderat över hur människorna upplever dessaförändringar. I det sammanhanget skall jag tiUåta mig, herr talman, att föredraen liten versifierad berättelse från : "JonasPetter i FemUngdundra by han bleven annan människa, förbytt och såsom ny. Työverheten sa ifrån att vad han hette nu OchFemUngdundra by har blivit omdöpt likaså, ty enligtdatorn heter den S 7 HUM Xy 2. Men JonasPetter ville heta som han bhvit lärd så hanfick bråttom att gå hädan till en bättre värld. Och utiFemUngdundra by där bor det ingen alls. så vad denheter kan ju komma på ett ut, vafalls." Det är möjligt att jag och andra överdriver denna frågasbetydelse för människorna, men jag är ganska övertygad om att det borde varamöjligt för en skicklig dataexpert att fundera ut en metod som innebär att vibåde får behålla de nuvarande postadresserna och kan tillfredsställa derationaliseringsönskemål som man självfallet måste ha även inom postverket.Jag är den förste att hålla med om att lantbrevbäringen för landsbygdensvidkommande har inneburit en väsentligt förbättrad postservice i det avgjortövervägande antalet fall. Jag kan avslöja att jag i min ungdom då och dåvikarierade som lantbrevbärare och aUtså personligen har en viss erfarenhet avhur brevbäringen fungerar. Men självfallet är ändå, som påpekat ien tidigare debatt i dessa frågor, en viss närhet för människorna till de fastapostanstalterna ett önskemål. Herr statsrådet säger i sitt svar att det ofta har"uppfattats som positivt att få det egna kommunnamnet eller namnet påkommunens huvudort i postadressen för både företag och enskilda". Jagtvivlar inte på att man på kommunalkontoret kan ha den uppfattningen. Men omman t. ex. i min egen hemkommun skulle börja kalla förVästervik 2, för 3, Odensviholm för 4 osv., tror jagatt postadressen skulle förlora mycket av den lokaliserande effekt som måste haavgörande betydelse i detta sammanhang. Det är därför anledning att, såsom jag troratt statsrådet innerst inne vill, verkhgen i detta sammanhang lyssna till deenskilda människornas värderingar. Jag är därför tacksam över vad herr statsrådet sade den 12april i ett svar på en enkel fråga från mig, nämhgen att det skall iakttasförsiktighet vid ändring av de nuvarande ortnamnen som postadresser. Särskiltvill jag understryka angelägenheten av att, om namnändringen möter starkt Om bibehållande av postadresser Om bibehållande av postadresser motståndfrån de berörda postabonnenterna, en namnändring icke skall ske. Det är välverkligen vad som har ägt rum i fallet . I denna lilla tätort har 700människor utttalat sig för bibehållande av som adressort. Jag vill uttaladen förhoppningen att det skall vara möjligt att lösa frågor av liknande slag. Beträffande informationen har jag begagnat mig av detmycket moderna uttrycket "samråd" vi har ju i-denna församlinggenom lagstiftning skapat samrådsförfaranden i olika sammanhang, t, ex. när detgäller förhållandet mellan företaget och de anställda. Den samhälleligapostservicen kan väl betraktas som ett hkartat område. Kunderna, de som betjänasgenom postservicen, kan jämföras med de anställda eller dem som på annat sättvill påverka ett företags sätt att utforma arbetsförhållandena. Därför har jagvarit särskilt angelägen att framhålla det önskvärda i att man i detsammanhanget låter människorna komma till tals på ett tidigt stadium. Herr statsrådet nämnde i svaret att en särskUdinformationsbroschyr skulle kunna utlämnas. Jag skulle gärna vilja se en sådan;där kanske finns några konkreta exempel. I det fall som jag sysslatmed har jag inte fått någon uppgift om att någon särskild informationsbroschyrhar skickats ut. Men jag tror att vad som är ännu mer väsentligt är att man,när tendenser till sådant här motstånd visar sig, på platsen organiserar enliten sammankomst, där någon från posten, någon från kommunen osv. kan närvaraoch där människorna får tillfälle att ge sin mening till känna. Allra sist vill jag understryka den synpunktsom mänga har i det här sammanhanget, nämligen att vi i den moderna dataåldernmed dess mer eller mindre avancerade nummerkoder riskerar att förlora våridentitet. kan det ju bli fråga om det. Jag skall bara ta somexempel det sätt att beteckna varandra som vi använder i riksdag. Detär inte så rasande ovanligt att man har ett ortnamn kombinerat med sitt namn;det var regel i andra kammaren och är det också här. "iVikmanshyttan" är ett begrepp som måste ses i ett sammanhang, och ompostadressen försvinner och blir i stället är det nästansom ett namnbyte. Det kan vara anledning att offra litet grand på sådana här,kanske inte sä rationella men känslomässigt ytterst värdefulla, synpunkter sommänniskor kan ha. Med det anförda ber jag än en gång att fåtacka för svaret. talade som avslutning omrisken för att vi inte skulle kunna säga "i " iframtiden. Jag utesluter varje som helst sådan risk, för om det är svårt förpostverket att ändra till torde det vara helt omöjligtatt övertyga kammaren om att den bör sluta att säga "i ". Men till sakfrågorna! Jag tror inte att överdriveri de här frågorna. Det visas kanske bäst av alla de uppvaktningar just i sådanahär ärenden som jag får. Man reser nog inte från avlägsna delar av landet tillStockholm bara för att få göra den resan, utan i de fall där sådana uppvaktningargörs finns det oftast en mycket bred opinion bakom. Jag skulle, om vi hade haftmer tid, ha kunnat exemplifiera det bara för att bevisa ett påstående som herrSvanström helt torde ansluta sig till, men det är onödigt. Det är säkert får ta det här på fullt allvar. Sedan det är sagt återstår närmast att nämna att vi kommer- vilket också tangerade att bli kvar i en kollision med de,skall vi kalla dem nyttigare, metoder som skall användas för att man snabbt ocheffektivt skall kunna föra ut postala tjänster till människorna. Postverketinför naturligtvis inte de här anordningarna för sitt höga nöjes skull, utanhela tiden ligger i bottnen tanken att man skall kunna effektiviserapostarbetet till båtnad för postverkets kunder, som ju är hela svenska folket.Där uppstår en kollision, som beskrev på ett enkelt ochriktigt sätt. Frågan är då var någonstans den minsta gemensamma nämnaren kanfinnas, den som vi alla kan vara mest nöjda med eller kanske vi skall säga:minst missnöjda med. Jag tror att vi aldrig kommer att kunna bh helt överens ommetoderna, om vi båda menar att vi skall ha en bra postal organisation medsnabba postförbindelser, mellan avsändande och mottagande av brev ochannan post, och ta vara på allt det som vi kanske i andra sammanhangskulle tycka vara riktigt gamla ortnamn eller något annat som inte alltid kanförenas med de moderna kraven. I fråga om det svar jag har lämnat till herrSvanström och som, på grund av att frågan haft interpellationens form, ärfylligare än vad vi senast kunde diskutera, tycker jag mig ändå själv kunnasäga som en kommentar att det rakt igenom pekar på ansträngningar att öka postensambitioner i dessa sammanhang. Jag skall inte detaljerat gå in på de exempel som herrSvanström tar upp i sin interpellation de är alla intressanta. Men herrSvanström nämnde i det område själv kommer ifrån, och detkan vara värt att säga något om det som ett typiskt exempel. Det har alltså föreslagits att skall ändras tillMölnlycke 2, Frågan ligger hos mig just , och jag skall naturligtvis därförinte ta upp någon sakdiskussion. Men det finns ändå vissa ting att säga häromsom är ganska belysande för hela detta spörsmål.