prot · FW0981 · 1973-12-31 00:00:00 — Låt oss också begrunda ett annat mål som har utsagts förskolan, nämligen atl vara jämlikhetsskapande. Att så många fler har fåttchansen lill en utbildning är bra av rättviseskäl. Men inriktningen avutbildningspolitiken i andra avseenden har försvårat för dem som kommer frånen ur studiesynpunkt mindre inspirerande miljö. Genom atl urvattna kraven iskolan och genom alt mmska skolans roll som kunskapsförmedlare har man uppenbarligentänkt sig atl göra del lättare för dem som haft ett svårare utgångsläge allhävda sig. Men konsekvenserna, herr talman, har antagligen blivit de omvända.När skolan minskat sin roll som kunskapsförmedlare har hemmen och familjernablivit mera betydelsefulla. interpellation citerade jag ur bok, ett argument som utbildningsministern icke har tagit upp i sillinterpellationssvar. Därför skall jag upprepa delta citat, för det stämmerprecis med vad jag har gått omkring och tyckt och vad jag har gjort gällandehär tidigare. "Skolans utbUdningskapacitet har sjunkit medan delbildade och privilegierade hemmets utbildningskapacitet är densamma som förut. ------ Delär min erfarenhet som praktiskt verkande pedagog, atl del nyagymnasiet haft effekter motsatta de som avsells. De privilegierade harblivit än mer privUegierade." Under rubriken "Kunskap är makt! Glöm inte det minavänner" i Gaudeamus, , för den 1 december1972 skrev en artikel som upprepar den kritiken. Skoldirektören iGöteborg, , har gjort en undersökning inom sitt distrikt sombekräftar sådana här förmodanden. Det är min uppfattning, herr talman, attutbildningsministern tar alltför lätt på sitt uppdrag och på läget förnärvarande. Det går inte att slå sig ner och säga att "det i stort settfungerar bra", som utbildningsminislern gör. Del går inte atl hela lidenvagt hänvisa till den sillande s. k. SlA-utredntngen. Det går inle därför attdet inte rimmar med verkligheten. Om man lägger upp det på det här viset såblir verkligheten ens största fiende. Det är också det som skolöverslyrelsenuppenbarligen har upptäckt - atl så här går det inle därför all verkligheten ären annan. Det går inle alt bara säga att de som kritiserar är borgerligasvartmålare som längtansfuUt ser tillbaka på någon sorts privilegieskola ellervill införa någon sorts elitskola, som talar om. Del går inle all ha den inställningen, herr talman, därföratt den skapar stora svårigheter, om inte för utbildningsministern så fördagens ungdom. Den ungdomen är bra, del ser man, men därför skall den också hachansen att få bästa möjliga framlid genom en bättre utbildning. Det är viktigtäven för vårt nationella oberoende att vi genom förstklassigtutbildningsväsende och högtstående forskning kan hävda oss. Den moderna världenär förvisso invecklad, och skall vi hantera oss själva med skicklighet i dennainvecklade framtid så kommer vi alt behöva ett utbildningsväsende som förmedlargedigna kunskaper och leder långt i fråga om insikter via en framgångsrikforskning. Nåväl på det här viset kan vi ju kritisera, och vi skallkritisera, för del är vår uppgift. Men vår uppgift är också atl framläggasynpunkter på hur man skulle kunna åstadkomma förbättringar, och jag skallavsluta milt inlägg med att göra det. Jag ber emellertid att få påpeka förutbildningsministern atl vad jag här har all säga på några punkter har intenågonling alt göra med den gamla skolan eller något sådant som tycker är murkel. Del går alltså inte alt bara komma tillbaka ochavfärda detta med atl jag svartmålar och längtar tillbaka till någonting. Det behövs först och främst mindre klasser än vi har förnärvarande. Del kan vara en dyr reform isolerat sett, men vissa experimentantyder all så behöver del inle vara. Dessutom tror jag att även om det i sigsjälvt skulle kosta pengar är det en riktig ambition, därför all del är envällovlig satsning all göra för ungdomen. Man skall vidare inle bygga sådana här maslodonlskolor somEr utbildningspolitik har inneburit. Man måsteockså föra en politik som klart markerar all skolan är en Ang. kvaUleten i skolutbildningen, m. m. Ang. kvaUleten i skolutbildningen, m. m. Den leorelisering som har drivits långt i utbildningen igrundskolan har antagligen varit till skada - att döma t. ex. av Gävlelärarnassynpunkter, som har framkommit i debatten . De kompetenskrav som ställs vid högre utbildning får intevara sådana att de lurar dem som ger sig in på utbildningen all tro all det ärpå något sätt enkelt att bh civilingenjör, om man har låt mig säga en tvåa imatematik. Betygssystemet måste vara rättvisande. Den exercis framoch tillbaka som Ni bedrivit i belygsfrågan är rent bedrövlig. Det måste vara läroplaner som bättre överensstämmer meddel möjliga. Jag läste i Skolvärlden nr 197 1 etl inlägg från en läraresom skrev så här: "Läroplanenför gymnasium och fackskola är inte av denna världen: 'Undervisningeni svenska har till uppgift- att utveckla förmågan attobservera och reflektera över allmänt språkliga och stilistiska företeelser ochdärigenom ge förutsättningar alt med omdöme och ansvar taställning till frågor rörande språkvård och språkriktighet , alt ökaförmågan all förstå danska och norska i tal och skrift , atl ge förtrogenhetmed den nordiska, främst den svenska, litteraturen och dess historia saml viss beläsenhet i utomnordisk litteratur och kännedom om världslitteraturens viktigaste epoker och några av dess mest betydande verk------ , att väcka och odla sinnet för ordels konst '." Det är inte något fel i detta annat än alt det är heltorealistiskt, och det försvårar skolans verksamhet. Atl det är heltorealistiskt visas av lilteraturutredningen, som jag började med att citera. Och dennalärare avslutar sitt inlägg med att säga: "skall alltså språklärarna syssla med näreleverna inle kan slava enkla svenska ord! bevare avnämarna ". Ytterligare en punkt i ett sådant här förbättriiigsprogramär all man måste ha en lärarulbUdning som inte urvattnar skolan för framtiden.Därför uppfattar jag det som aUvarligt att Ni. så snabbt förkastat desynpunkter som har framförts av de här språklärargrupperna - dessa synpunkterhar Ni ju mer eller mindre refuserat. Det behövs också en bättre planering i samband medändringar i utbildningssystemet, så all t. ex. läroböcker hinner fram i tid.Över huvud laget tror jag att det inte är nödvändigt med så mycket ändringarsom Ni håller på med åtminstone inle ändringar fram och tillbaka. Och, herr talman, det fordras också en utbildningsministersom är intresserad av att lyssna lill lärarna, en utbildningsminister som ärintresserad av att försöka förbättra kvaliteten på utbildningen. HerrRICHARDSON (fp): Bland de många problem i svensk skola somUlldragit sig stor uppmärksamhet har frågan omspråkstudierna intagit en särställning. Det finns flera skäl till detta.Behovet av språkkunskaper är odiskutabelt, som brister upptäckslättare än i t. ex. orienteringsämnena. Dåliga språkkunskaper, t. ex. svårighetatt läsaengelsk kurshtteratur, leder naturUgl nog lill besvärligheter i fortsattastudier. I en aUtmer inlernalionaliserad värld kräver kontakter ochkommunikation goda språkkunskaper, och förväntningarna på den nya skolan harockså varit stora i vad avser de ungas språkutbildning. Om man går igenom de dokument som belyser reformeringen avgymnasiet i mitten av 1960-lalet finner man klara belägg för den vikt som lagtsvid en god språkutbildning. "Vårt land är i starkt behov av kontakter överspråkgränserna. Betydelsen av de moderna språken framgår med stor tydlighet ide olika avnämarundersökningarna", framhöll gymnasieutredning,tUl vilken inom parentes sagl förre utbildningsministern och nuvarandestatsministern hörde. I proposition till riksdag framhöll dåvarandeecklesiastikministern atl varje gymnasieulbildad borde ha godakunskaper i engelska, jämförelsevis goda kunskaper i tyska eller i franska samtdärtill studier i ett tredje språk. En del avsteg från denmålsättningen måste dock göras pä vissa linjer. Det särskilda ulskoll som behandlade gymnasiepropositioneninstämde i "vad som från ohka håU anförts om vikten av all genomgång avgymnasiet ger gedigna kunskaper i de mest användbara språken", mentillfogade att det inom forskning, utvecklingsarbete och näringshv finns"ell växande behov av personer med kunskaper även i andra moderna språk änengelska, tyska och franska". som statsmakterna samfällt påtalade vikten avgoda språkfärdigheter i främmande språk skedde en nyorientering i metodisktavseende både i och i gymnasiet. Direktmeloden skulle vara det nyarevolutionerande greppet. Lektionerna skulle genomföras helt på del främmandespråket. Grammatiken försvann mer eller mindre helt. Tvåspråkiga ordlistorfördömdes som föråldrade. Denna nyordning ledde i slutet av 1960-lalet till språkslrid. Den bestod lill en början i en intern språkpedagogisk debatt,som främst gällde rekommendationer ochfortbildningsverksamhel. Denna interna metod-debatt vidgades emellertid och bleven skolpolitisk fråga av större räckvidd. Resultatet tycks sent omsider hablivit all sunt förnuft och måtta avgick med segern, eller uttryckt i andratermer: den extrema direktmetoden har fått vika för den s. k. insiklsmeloden,grammatiken har tagits heders på nytt och de tvåspråkiga ordlistorna haräter blivit accepterade. Allt detta är gott och väl. Del visar att man skall varapå sin vakt gentemot diverse modeuppfattningar som anammas alltför snabbt ochkritiklöst i förment progressiva kretsar och som nära nog terroriserar en lojallärarkår - en ytterst lojal lärarkår, det skall utbildningsminislern ha iminnet. Del visar också atl det ibland kan löna sig alt bråka en smula. Del problem som jag har tagit upp i min interpellationgäller en helt annan sak, nämligen det organisatoriska kaos som har blivitresultatet av det syslem som tillämpas på gymnasieskolans tre- och fyraårigalinjer med fritt val av C-språk saml ett successivt borlval av B-och C-språk.Vi har därigenom fått etl ytterst brokigt mönster av språkstudier. Dellabetingas delvis av det fria valet av B-språk i men förstärksytterligare genom det fria valet av C-språk. Ölägenheterna är uppenbara. 3 protokoU 1973. Ang. kvaliteten i skolutbildningen, m. m. Ang. kvaUleten i skolutbildningen, m. m. Elevernafår två- och ofta endast ettåriga studiekurser. Det blir utomordentligt svårtatt lägga etl schema utan alltför mycket håltimmar. Del blir nödvändigt alt slåihop rester av undervisningsgrupper och genomföra samläsning i heterogenagrupper. Elever från olika linjer med både olika timtal och olikastudieinriktning tvingas läsa tillsammans. Frånvaron blir ofta stor genom attelever från olika linjer har olika tider för skrivningar i andra ämnen samtkoncentralionsdagar. En annan effekt blir onödigt många lärarbyten. Det kan imånga fall inträffa all en elev under sina tre gymnasieår har olika lärarevarje läsår i ett och samma språk, och det inträffar också alt en och sammaelev har två lärare i ell språk under ett och samma läsår. sammanförande av elever från skUda hnjer och medolika grader av språkfärdighet är högst olyckligt ur pedagogisk synvinkel. Låtmig la ett autentiskt exempel från en skola under innevarande läsår. En grupp ifranska har 17 elever från olika linjer. Alla 17 läser gemensamt, 13läser därtill , nio elever ännu samt fyra eleverdessutom en separat timme. Att detta leder tiU olyckliga schemalekniskakombinationer är lätt att förstå, och atl det skapar undervisningsproblem kanockså var och en förstå. En erfaren skolledare - och därtill framståendespråkman - har påtalat olägenheterna med de mycket heterogena grupperna. Hansäger: "Den blyga och osäkra eleven skall lockas ur sin tystnad, dentalföra och dominanta inle få alla repliker. Den språkligt obegåvade elevenskall inte behöva få sina hämningar förstärkta av den språkbegåvadesordflöde." TiU detta kommer de olika sludiemålen, t. ex.affärskorrespondens på den ekonomiska linjen. Ännu etl vittnesmål från skolans vardag, även det av enerfaren skolledare. 1 en skrivelse lUl heter det: "Varjegång jag har att göra upp en plan för lärarnas tjänstgöring för näslföljandeläsår tvingas jag pä grund av läroplanens bestämmelser och det som här kallas'frihet till borlval' alt slå ihop avdelningar och t. o. m. att låtatvå lärare undervisa samma elever i språk. Jag upplever det varje gång somyrkesmässigt pinsamt all utöver del normala av läroplanen tvingas verkställalärarbyten. Jag betraktar sådana lärarbyten som särskilt olyckliga i modernaspråk, då jag tror att språkundervisningen är beroende av de rimligaspråknyanser, som måste finnas hos den enskilde läraren, och av den ömsesidigaanpassningen mellan lärare och elever. Jag har också mött stortvekan från elever vid 'bortvald'. Vi vet inte vilket språk som lämpligtvis börläggas ned. Ofta synes deras val vara grundat på tUlfälligheter och nycker.Ibland väljer eleverna lärare och ibland väljer de av belygstaktiskaskäl." Det var de här problemen som låg bakom den interpellationsom jag framställde på första dag. UtbUdningsministern har av någonanledning vall atl koppla samman frågan om organiserandet av språkstudierna igymnasieskolan med mera allmänna frågor om kvaliteten i skolan. Jag skallemellertid inle låta mig provoceras lill en allmän debatt om kvalitetsfrågor ifråga om språkstudier, även om del finns åtskilligt material som skulle kunnabelysa de frågorna, bl. a. det betänkande som UKÄ:sinlernalionaliseringsulredning framlagt och som har berörts här tidigare.Vilket samband frågan om språkprogrammen i gymnasieskolan har med den modernamatematikundervisningen i är än svårare att förslå. Frågan om vilken omfattning studiet av de olika B- ochC-språken har i gymnasieskolan har blivit ofullständigt belyst i interpellationssvaret.Uppgifterna är därtill inle alls aktuella, de gäller /71. Jag skaUdärför själv komplettera med några siffror som jag lyckats få på annat håll. Som det sägs i interpellationssvaret valde ca 14 700elever franska som C-språk i årskurs 1 /71. var det 8700 kvar och efter ytterligare ell år 2 700. För tyskans del var siffrorna 6000, 4 500 respektive I 300. Av de 5 400 elever som valde spanska fanns detefter ell år 3 300 kvar och efler 1 100. 1 300 elever började läsa ryskai årskurs 1. Av dessa fullföljde 800 studierna i årskurs 2 och 400 i årskurs 3.Om man summerar dessa tal finner man att ungefär 10 000 elever drygt entredjedel av alla läste sitt nybörjarspråk endast . Ca 17 400 läste och endast 5 600 - eUer - läste språket i fråga . Jag har tidigare påtalat de ytterligt besvärandekomplikationer detta successiva borlval leder i vad gäUer det inre arbetetur rent pedagogisk synvinkel. Del är ett problem som borde undersökas bättreoch ges en pedagogiskt försvarlig lösning. Etl annal gäller den grundläggandefrågan om i vUken utsträckning det är meningsfullt att anordna ettårigastudiekurser i nybörjarspråk. Den mycket viktiga frågan berördes inte alls iinterpellationssvaret. Jag vill nu fråga utbildningsministern om han är bereddall åstadkomma en samlad översyn av språkstudierna i gymnasieskolan för altråda bot på de missförhållanden som råder och för alt stärka språkstudiernasslällning. Av särskilt intresse är därvid just C-språkens ställning. Som jag sade skall jag inle la upp någon språkdebattutifrån allmänna kvalitetsaspekter, men eftersom statsrådet fogat inmin interpellation i ett större skolpohliskt sammanhang och därvid lagttonvikten på ett historiskt perspektiv skall jag inte helt avstå från enkommentar. Om man vill karakterisera ett drygt halvsekelssocialdemokratisk skolpolitik kan man inle undgå att frapperas av det skarpabrott som inträffade i och med avgång som ecklesiastikministerår 1967. 1 raden av socialdemokratiska utbildningsministrar t. o. m. honomfinner man personer med stor förtrogenhet med svenskt skol- och bildningsväsen,med etl levande och äkta folkbildningspalos och med en djup respekt för skolansom bildningsinstilulion. Allt detta känner jag stor beundran för, och i alltväsentligt finner jag deras reformsträvanden riktiga och angelägna. Låt mig nämna - mannen bakom 1918 årsskolkom-mission - och eller, som han vanligen kallades, medskägget, som var ecklesiastikminister i flera regeringar under 1920-talel. Tillde stora skolpolitikerna hör vidare , som ju varecklesiastikminister under större delen av 1930-talel och som bl. a. satte sin prägelpå läroverksstadga och därmed en hel generations Ang. kvaliteten i skolutbildningen, m. m. Ang. kvaliteten i skolutbildningen, m. m. skolutbildning.Jag tänker vidare på som ledde arbetet skolkommissionoch förberedde del viktiga skolbeslutet vid riksdag, det beslut sornblev början till slutet på det mer än sekelgamla parallellskolesyslemet. Tillsist vill jag också nämna , som bar huvudansvaret årsgrundskolereform och gymnasiereformen 1964. Jag vill gärna betyga atl jag hyser den största respektför dessa skolpolitiker, för det bildningspatos, den socialarättfärdighetslidelse, den grundlighet och det allvar som präglade derasinsatser. Det är inle möjligt att hysa samma respekt för de ungapolitiker som tagit över efter . Bristande förtrogenhet med etlnytt arbetsfält är visserligen etl handikapp men det är en övergående sak delkan ju också var-a fördel atl komma in i en verksamhet utan belastning i formav invanda och konventionella meningar och kunna se allt med nya, friska ögon.Men det jag saknat är levande och genuint intresse för skolan sombildningsanstalt, förmågan alt inse vikten av grundliga kunskaper ochfärdigheter. Det som enhgt min mening är det radikalt nya i svenskutbildningspolitik under och ledning är denmedvetna och programmatiska strävan atl utnyttja skolan och skolpolitiken somett instrument för alt nå andra syften än de som är skolans egentliga, nämligenalt bibringa eleverna goda kunskaper och färdigheter. Om , , , och var skolpolitiker med tonvikt på ordets första del,så har och lagt tonvikten på den senare delen. Deltaär, herr lalman, den stora skillnaden. Och det har sannerligen inte varit tillden svenska skolans bästa. Jag vill upprepa min fråga: Ärutbildningsminislern beredd att åstadkomma en samlad översyn av språkstudiernai gymnasieskolan för atl råda bot på de missförhållanden som råder och för allstärka språkstudiernas slällning? I en ny informationsskrift frånsocialdemokraterna framhåUer atl höstens val är särskiltviktigt, bl. a. därför att det i dagens skoldebatt finns en konservatism somgör att man inte riktigt vel vUken skolpoUtik vi skuUe få med en borgerligregering. Konservativa experiment med skolan vore en orätt mot ungdomen, sägerutbildningsministern. Samma misstänkliggörande av moderat skolpolitikförekommer i -viss mån i det interpellationssvar som utbildningsministernlämnat och för vilket jag lackar, eftersom det är utförligt om än inte särskiltinnehållsrikt. 1 alla händelser torde det kunna utgöra ett underlag för endebatt som kanske kan skingra utbUdningsministerns okunnighet om vilkenutbUdningspolilik en borgerlig regering skulle föra. Varje gång vi från moderat sida vill föra en debatt omulbUdningens kvalitet misstänkliggörs vi och släUs i motsatsförhållande tiU dennya skolans målsättning. och har bäggeklargjort att vi känner oss medansvariga för skolan och skolans utveckling. Delinnebär emellertid inle att vi känner oss medskyldiga lUl de oriktigheter somvi kan bh varse. Jag har vall att fråga ommatematikutbUdningen. Orsaken därtill är inle bara de alarmerande rapporter somnår oss från gymnasieinspektörer eller tekniska högskolor, ulan orsaken är atlvi i en kvalitetsdebatt också måste få tillfälle all föra densamma på ettkonkret plan. Del kanske i någon mån också underlättar för altförstå vart vi -viU komma. 1 senaste numret av beskrivs påledarsidan konsekvenserna av en kvalitativ sänkning av malematikkunskaperjämfört med andra kunskaper. Jag citerar: "Man kan kunna språk, hlleralurhistoriaeller nationalekonomi ohka bra. Man kan successivt sänka kraven på kunskaperför att få betyg i dessa ämnen. Det händer inget drastiskt -kunskaperna blir'bara' htet sämre. I den tekniska världen finns specifika krav gränser sominte kan överskridas utan alt orsaka katastrofala följder. Man kan bygga en bro ohka bra. Den kan vara dyrare ellerbiUigare. Den kan vara fulare eUer vackrare. Men det finns ett gränsvUlkor sominte får överskridas: den får inte rasa! " Jag vågar påstå, inte att kommer all få till konsekvenser att våra framtida broarrasar, men väl atl den bidrar lUl atl rasera vår internationella stäUning sometl tekniskt högtstående land. Detta görs bland annal genom apphcerande av ettdiffust utbUdningstänkande på allt från läroplan och läromedel lUlmålbeskrivningar och debattinlägg. 1 den gamla, av utbUdningsministern så förkättrade skolan,som man knappast vågar nämna, lärde sig eleverna att räkna. I dagens skolasysslar de med matematiska begrepp och symboler, tabeller och formelsamlingar.Någon förändring av läroplanen är inle aktuell, säger utbUdningsministern, ochbakgrunden härtill skuUe bl. a. vara den undersökning som gjorts av 2 000lärares och elevers inställning. Låt oss titta htet på den undersökningen! Lågstadiets elever och lärare var i huvudsak positiva. Ja,är del atl undra på! Matematikundervisningen för sju- tiU nioåringar bygger pålekmaterial, såsom klossar, rutor, kulor och laborationsmaterial av ohka slag.Här är matematiken lek. Barnen är i lekåldern, och dessutom är de mycketreceptiva och tiU skolarbetet positivt inställda. De är i den åldern, heltenkelt. Men bortsett från de lekbetonade momenten med plast- ellerträklossar och mängdringar tycks det nu visa sig allt svårare att motiveraeleverna för ett effektivt inlärningsarbele i matematik. En lärare skrev omdetsamma att della för inte så länge sedan härligt självmotiverande ämne, därknappast någon elev ifrågasatte nyttan och så gott som alla insåg nödvändigheten,nu möttes av skepticism. Den skeptiska håUningen mot mängdlärans roll ochgentemot den gamla matematikundervisningen är väl den nya matematikens centralapunkt. Denna skepsis finner vi nu runt om i världen. Samma lärarepåpekar -de uppgifterna har också varit synhga i pressen i övrigt - all delnorska efter utskoltsbehandUng förklarade alt den nyamatematiken ännu inte tycks vara så genomarbetad atl den kan ligga till grund för den framtida matematikundervisningen i den norska Ang. kvaUleten i skolutbildningen, m. m. Ang. kvaUleten i skolu tbildningen, m. m. grandskolan.I beskärmar sig många över utveckhngen i på det här området ochanser sig böra vara glada över att vara efter i utvecklingen. Detsamma harvarit förhåUandet - det vet vi i , där man nu håller på att vända tUlbaka. För atl återgå tUl den undersökning som utbUdningsministernredovisar kan vi konstatera att den positiva insläUningen lill matematikminskar alltmer på mellanstadiet och på högstadiet. Enhgtläroplanen fortsätter leken men elevernas osäkerhet bhr påtagUg allteftersomleksakerna bhr så svårhanterliga all kunskaperna inle längre räcker till föratt hanlera dem. Jag skaU ge utbUdningsministern två exempel på repUker somlärare har berättat för mig all de har fått. En elev i lågstadiet frågade sinlärare: "Fröken, måste man alltid backa när man lar bort?" Det ärtalhnjen som spökar. På högstadiet frågade en annan elev: "Fröken, är'större än' plogen mot dörren eller plogen mot fönstret?" Detta är deverkningar som symbolinförandet har fått för elever som inte kan fatta symbolikeller som, rättare sagt, inte har den underbyggnad som behövs för att klarasymbollecknen. Uppläggningen i läromedlen följer visserligen läroplanen menmotverkar vUkel också har anförls av de föregående talarna - förmågan altuppnå färdighet i numerisk räkning. En annan sak i den moderna matematiken i grandskolan ärden ökade satsningen på individualiserad undervisning. Den fordrar att lärarehar tUlgång lUl läromedel där praktiskt laget för varje tal ledtrådar ges.Eleven tränar upp en förmåga att bh en mekanisk maskin som plockar in formleroch regler efter den ledtråd som ges och utan att behöva tänka. Pylhagoras'sats talade några gymnasister om .