prot · FW09129 · 1973-12-31 00:00:00 — Detta borde rimligtvis medföra att iStockholm har tiodubbel anledning att stödja vår reservation när han nu fåttfakta i målet. Med detta ber jag att fä yrka bifaU tUl denreservation som är fogad till utskottets betänkande. HerrSVEDBERG (s); Som i säger var dennafråga före i , då skadeståndslagenantogs. Man kan även hälla med om att det inträffat skadefall, därman verkligen tycker att det borde finnas bättre anordningar, så att dedrabbade kan få ut ersättning. Under en resa var lagutskottet bl. a. i Bofors.Där relaterades vissa skadefaU som inträffat inom den industrin. De hade letttill långvariga processer, som ändå slutat med att de skadade inte fått nägonersättning enligt skadeståndslagen. Det är en sak. Sedan kan man diskutera olika vägar för attnä en utveckling till det bättre pä detta område. När skadeståndslagen antogsredovisade lagutskottet den meningen att strikt skadeståndsansvar för allaarbetsgivare kompletterat med en obligatorisk ansvarsförsäkring skulle bli ettganska tungrott system. Utskottet ansåg att det frän alla synpunkter måste varaeffektivare om yrkesskadeförsäkringen byggdes ut och gjordes bättresamt kompletterades med kollektiva försäkringsanordningar. Som framgår avbetänkandet håller även yrkesskadeförsäkringskommittén på med att utarbetaförslag tUl förbättringar för grundskyddet. 1 vad sedan gäUer påbyggnaden med försäkringar är det utantvivel en smidig försäkringsform som kommit tUl användning i de s. k. trygghetsförsäkringarna.Herr snuddade litet vid dem. Pohserna och tjänstemännen som nämndes harju numera fått denna försäkring. Frän den i är omfattas genom avtaläven statstjänstemännen. Enhgt siffror som redovisats i betänkandet finnsniimera sådan försäkring för ca 35 000 privatanställda och ca 330 000 stats- ochkommunanställda LO-anslutna arbetare. Enligt uppgifter som kommit utskottet tUlhända avser man från LO-häll att aktualisera en dyhk försäkringsform för 1,3mUjoner fackföreningsmedlemmar i de förestående avtalsförhandlingarna. sade att det står skrivet i stjärnorna om detblir något resultat av detta. Men av de LO-anslutna har ändå givitsin mening tiU känna och viU ha denna försäkringsform. Det måste väl rimhgenkunna vara ett påtryckningsmedel för att fä försäkringen genomförd. Trygghetsförsäkringssystemet bygger ju på striktskadeståndsrättsliga gmnder med inslag av visst mått av schablonberäkningar,som gör att skadefallen och ersättningsbeloppen kan regleras snabbt och säkert.Genom att jämkning på grand av medvåUande ej tUlämpas kan ersättningarna t. o.m. i vissa fall bli förmånligare för den skadade än om bedömningarna ägt rumdirekt enligt skadeståndslagen. Därjämte kan även uppslitande processerundvikas. Utskottet har därför ansett att resultatet av avtalsförhandlingarna idenna fräga i första hand bör avvaktas, innan lagstiftningsåtgärder kan tänkasbh föremål för förnyad prövning. Jag ber,herr talman, att få yrka bifaU till utskottets hemställan. i (vpk): anförde att man skulle avvaktaavtalsrörelsen. Det är också ett sätt att ta sig an problemet! Man får hoppasatt det bhr ettårsavtal, så att inte alltför många arbetare tvingas släpa sigfram i misär resten av sitt hv. Jag tycker att inställning ärUtet cynisk. talade också om att man skall diskuteraolika vägar och att det inte är aktuellt med lagstiftning, och han anförde detsom allvarligt menade motiv för avslag pä yrkandet i reservationen. Jag frågarigen: Hur många ytterligare skall tvingas lida, därför att de begår brottet under inverkan av ackordshets att göra illa sig i arbetet? Talet om att det system som förordas i reservationenskulle bli speciellt tungrott kan jag inte heller förstå. Vad är det som inteär tungrott i det här samhäUet när det gäller administration? Hur som helst ärdet tungrott för dem som skadas. Som det nu är får den verkligen ro tungt sområkar ut för en olycka i jobbet, en olycka som man själv kanske inte pä nägotvis är ansvarig för men som man inte heller kan bevisa att företaget bärskulden tUl. Den som drabbas av skadan skall då aUtså ensam ta alla följder. Införande av strikt skades tåndsansvar för arbetsgivare m.m. Införande av strikt skadeståndsansvar för arbetsgivare m.m. Att av de LO-anslutna sättertrygghetsförsäkringen överst borde vara en tankestäUare för det parti som sägersig ha monopol på LO:s åsikter. Man borde verkligen tänka efter varför man årefter år avslagit krav pä ett obligatorium om objektivt skadeståndsansvar. Detär ju inte avgörande om av LO-kollektivet önskar någonting: En likastor andel vill kanske ha socialism i det här landet, men det har de inte heUerfått, och de kan ha andra Önskningar som heller inte genomförs. Vi vet alltsåinte om det blir någon trygghetsförsäkring i den här avtalsomgången. SkaU mandöma av de signaler som kommit frän motparten. ,så finns det ingenting över tiU en sådan. Om frågan löses avtalsvägen, så får ju de försäkrade avståfrån en del av lönepotten för att klara den här försäkringen. Det innebär, somjag sade i mitt första anförande, att ju farligare jobb jag har, desto högreavgifter får jag och desto mindre blir det kvar i löneökning. Det kan ju intevara en rimhg ordning. Jag tycker inte att det finns någonting i som säger annat än att den bästa lösningen för arbetarna är just ienlighet med den reservation som har fogat tiU utskottetsbetänkande. i frågar vad detegentligen är som är tungrott i det system som han förordar, dvs. lagstiftningom strikt skadeståndsansvar och en obligatorisk ansvarsförsäkring. Man kan välsäga att även trygghetsförsäkringen är en form av ansvarsförsäkring. Enansvarsförsäkring av den typ som förordas i reservationen och ett sådant systemsom talar för ger dock i första hand arbetsgivaren en garanti föratt han själv skaU shppa betala ut ersättning i de fall som blir bedömda enligtreglema för ett strikt skadeståndsansvar. Det är alltså arbetsgivaren som blirskadeslös. En trygghetsförsäkring har naturligtvis en liknandeuppgift. Först och främst ser den dock till de skadelidandes situation, ochsystemet för skadereglering och ersättningsbelopp kan sägas motsvara ochkomplettera strikt skadeståndsrättsliga bestämmelser. Trygghetsförsäkringarnainnebär ett enklare och smidigare system, som därtjll i vissa fall kan geförmånligare ersättning till den som drabbas av skador. Det finns alltså starkaskäl att invänta vad som kan hända på avtalsfronten i den här frågan. Utvecklingen har ju inte heller stått stUla. Det pågårutredningar som syftar tUl förbättring av grundskyddet, ochtrygghetsförsäkringarna har efter hand vunnit terräng. Statens tjänstemän harnu fått detta skydd och även vissa andra kategorier har fått en sådanförsäkringsform. Alla skäl talar aUtså för att invänta om det inte är möjligtatt ytterligare utbygga detta system, som från aUa parters även frånsamhällets synpunkt nog ändå är det bästa. i (vpk); Jag glömde i mitt förra anförande att ta uppnägot som sade i sitt första inlägg. Men upprepar han det, ochjag har därför dubbel anledning att ta upp det. Jag avser påståendet att en trygghetsförsäkring skulle gebättre utfall för de skadade än ett lagstiftningsvägen infört strikt ellerobjektivt arbetsgivaransvar. Det måste vara rent nonsens. Det finns ingen annanförklaring. Det är ju ingen som hävdar att den som skadats skall tjäna på atthan blivit drabbad, dvs. att han då skaU få mer betalt . Han skallha full lön, och den ersättningen skall följa med i den allmännaprisutvecklingen och inflationen. Sä fungerar det , och så skulle detnaturligtvis fungera även . Det är väl också meningen atttrygghetsförsäkringen skall fungera på det sättet. Den andra ersättningsformen - ideeU ersättning, som utgårför sveda och värk är fastställd pä andra sätt, främst genom domar i högstadomstolen. Det är t. ex. reglerat hur mycket den skadade skall få för sveda ochvärk vid förlust av en arm. Man utgår när man värderar det ideella lidandetfrån prejudikat. Det är för resten heller aldrig fräga om stora belopp. Jag kanabsolut inte tänka mig att en trygghetsförsäkring skulle ge ett bättre utfallän nuvarande bestämmelser ger. Det har mig veterligt heller ingen krävt. Vidarekan man fräga sig om det är meningen att skaU bli ettförsäkringsbolag eUer om den skall ha andra uppgifter att sköta. Införande av strikt skadeståndsansvar för arbetsgivare m.m. HerrSVEDBERG (s): Påståendet att trygghetsförsäkringen i vissafall kan ge bättre ersättning än enligt skadeståndslagstiftningen är inte allsnonsens. Ersättningar enligt skadeståndslagen kan även vid ett striktarbetsgivaransvar jämkas i den mån den som skadats är medvåUande. Vidfastställande av ersättningar enligt trygghetsförsäkringen tas däremot intehänsyn riU medvåUande. i (vpk): Jag mäste för protokollets skull fä tUläggaatt det vid ett strikt arbetsgivaransvar inte finns utrymme för nägon jämkning.Det behöver man inte vara jurist för att förstå. Om man inför ett strikt eller med den juridiska termen objektivt arbetsgivaransvar uppstår inte frågan omjämkning. Den möjligheten finns i den nu gällande bristfälhga lagstiftningen,men den skulle inte föreligga om den motion som jag undertecknat bifölls. Även vid tillämpning av ett striktarbetsgivaransvar kan olycksfall inträffa pä grund av grov vårdslöshet. Isådana fall måste det ändå bli fråga om en avvägning, där domstol får träda in.Vid ett system med trygghetsförsäkring skulle detta inte behöva inträffa. Överläggningen var härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. Uppskov med behandlingen av återstående ärenden påföredragningslis tan Propositioner gavs pä bifaU till dels utskottetshemstäUan, dels reservationen av , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan i Stockholmbegärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller lagutskottetshemställan i betänkandet nr 24 punkten 2 röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammaren bifallit reservationen av , Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkstäUdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: § 36 Uppskov med behandlingen av återstående ärenden påföredragningslistan Medger kammaren att behandlingen av återstoden påföredragningshstan upptagna ärenden uppskjutes tUl ett arbetsplenum under nästavecka? Ordet lämnades härefter pä begäran till FrökenBERGEGREN (s), som anförde: När vi kom hit i morselåg pä ledamöternas bord ett papper', där det upplystes att vi skuUe arbeta till kl, 24 eller tUl dess att vi hade gått igenom de ärenden som varupptagna bland tvä gånger bordlagda på listan. Det är nu nära fyra och kvar till , och med hänsyn till den långa ärendelista som ändåkommer att föreligga , anhåller jag att kammaren måtte besluta attfortsätta med behandhngen av de på listan upptagna ärenden som är två gångerbordlagda. Med detta anförande, i vilket () instämde,var överläggningen slutad. Propositioner gavs på dels att behandlingen av återstående päföredragningslistan upptagna tvä gånger bordlagda ärenden skuUe uppskjutastill ett arbetsplenum , dels att dessa ärenden skulle avgöras viddagens plenum, och förklarades den förra propositionen vara med övervägande jabesvarad. Sedan fröken begärt votering upplästes och godkändesföljande voteringsproposition: (Härmed avses stencil, upptagandeherr talmannens anförande under § 2 i detta protokoll.) Den somviU att kammaren skall uppskjuta behandhngen av återstående päföredragningslistan upptagna tvä gånger bordlagda ärenden tUl ett arbetsplenumnästa vecka röstar ja, den det ejviU röstar nej. Vinnernej har kammaren beslutat att dessa ärenden skaU avgöras vid Vid omröstning genom uppresningförklarades tvekan kunna råda angående resultatet, varför votering med omröstningsapparat verkställdes. Denna omröstning gav följande resultat: , § 37 Avskaffande av barnavårdsmannainstitutionen, m. m. Föredrogs lagutskottets betänkandenr 25 i anledning av Kungl, Maj:ts proposition 1973:100 med förslag till lag omändring i , m. m, jämte motioner. Genom en dagtecknadproposition hade Kungl, Maj;t under åberopande av utdrag av statsrådsprotokoUetöver justitieärenden föreslagit att anta vid propositionen fogadeförslag till 1, lag om ändringi , 2, lag om ändringi lagen (1969:618) om faststäUande av faderskapet till barn utom äktenskap, 3, lag om ändringi lagen (1958:642) angående blodundersökning m, m, i mål om äktenskaphg bördeUer vid utredningen av faderskapet till barn utom äktenskap, 4, lag om ändringi lagen (1969:620) om ersättning i vissa fall för utgivna underhållsbidrag, 5, lag om ändringi lagen (1937:249) om inskränkningar i rätten att utbekomma aUmänna handlingar, 6, lag om ändringi lagen (1964:143) om bidragsförskott, 7, lag om ändringi barnavärdslagen (1960:97), 8, lag om ändringi familjebidragsförordningen (1946:99), Avskaffande av barnavårdsmannainstitutionen, m. m. Beträffande propositionens huvudsakliga innehåll anfördesbl, a, följande: "Genom propositionen läggs fram förslag tUl ändringari jämte förslag tiU vissa följdändringar i annan lagstiftning. De ändringar som föreslås i innebär attbarnavårdsmannainstitutionen i dess nuvarande utformning avskaffas och att deuppgifter som f, n, åvUar barnavårdsmannen förs över till andra organ. Sålundaföresläs att uppgiften att medverka vid utredning av utomäkten-skapliga barnsbörd skall övertas av barnavårdsnämnden, som även skall se till att barnet fårunderhållsbidrag. Nämnden föreslås få delegera beslutanderätten i fräga omdessa uppgifter på tjänsteman hos kommunen. Den obligatoriska tiUsynen avbarn utom äktenskap föreslås Avskaffande av barnavårdsmannainstitutionen, m. m. upphöra.Samhällets tillsyn, som bör omfatta aUa barn, föreslås i stället bU utövad avbarnavårdsnämnden och andra barnavårdande organ i samverkan, varvid särskiltbarnavårdscentralerna får stor betydelse," I förslaget till lag om ändring ibarnavårdslagen skulle införas en ny paragraf, 3 a §, av följande lydelse; "skaU lämna den som har vårdnadenom barn stöd och hjälp vid utövandet av vårdnaden, Pä begäran av vårdnadshavare skaU barnavårdsnämnden i denkommun där denne är ,kyrkobokförd utse särskild tjänsteman eller förtroendemanhos nämnden eller annan lämplig person (barnavårdsman) att lämna honom sådantbistånd som sägs i första stycket. Konungen eller myndighet som Konungen bestämmerföreskriver i vUka fall och i vilken ordning vårdnadshavare skall särskUtunderrättas om sin rättighet enligt andra stycket," I detta sammanhang behandlades motionerna 1973:1922av () samt 1973:1958 av m, fl, (s) vari hemställts attriksdagen skulle besluta att avslå att det i barnavårdslagen infördes ettstadgande av samma innehåll som i den föreslagna 3 a §, 1, att riksdagenskulle avslå motionen 1973:1922, 2, att riksdagenmed avslag på motionen 1973:1958 skulle anta 3 a § i det vid propositionen 1973:100 fogade förslaget till lag om ändring i barnavårdslagen(1960:97), 3, att skulle anta övrigavid propositionen fogade lagförslag i den mån de ej omfattades av hemställanunder 2 ovan. Reservation hade avgivits av () som ansettatt utskottet under 2 bort hemställa, att - med förklaring att propositionen 1973:100i denna del inte kunnat oförändrad antas - med bifaU till motionen 1973:1958beslutade att 3 a § skuUe utgå ur det vid propositionen fogade förslaget tilllag om ändring i barnavårdslagen (1960:97), har frågan omavskaffande av systemet med barnavårdsman lett tiU flera intensiva debatter iriksdagen. Debatterna medförde att man tillsatte en utredning, och har dennautredning framlagt ett förslag om att förordnande av barnavårdsman, som förnärvarande är obhgatoriskt för barn födda utom äktenskapet och frivilligt förbarn med annan ensamstående förälder, skall upphöra. Barnavårdsmannens tidigare uppgifter, som har varit avbåde ekonomisk, juridisk och kurativ art, föreslogs av utredningen ankomma påbarnavårdsnämnden som sådan. Utredningen föreslog också att bama-vårdsmännenskurativa uppgifter, som främst var föranledda av att det tidigare var väldigtsvära förhåUanden för utomäktenskaphga barn, skulle avlösas aven utökad uppsökande verksamhet i samarbete med barnhälsovården och skolan,något som också barnstugeutredningen har förordat. Eftersom jag var en bland motionärerna förbarnavårdsmannaskapets slopande hälsar jag med stor tillfredsställelsehuvudsyftet med den nu förehggande propositionen, nämUgen att det obligatoriskabarnavårds-mannaförordnandet upphör och att de ekonomiska och juridiskagöromälen med fastställande av faderskap och indrivande av underhäll övertas avbarnavårdsnämnden. Men - propositionen innehåller helt utanför utredningensförslag och utan prövning av remissinstanserna ett förslag om ett allmäntbarnavårds-mannasystem, dvs. en skyldighet för kommunerna att på ansökanförordna barnavårdsman, vilket skall kunna begäras av alla vårdnadshavare,dvs. av aUa som har föräldramyndighet över barn. Till den delen av propositionen har lämnats en motion medfru som första namn. Denna motion avstyrker förslaget om ettfrivilligt barnavårdsmannaförordnande, och i anslutning tUl denna motion harjag reserverat mig mot utskottets majoritet pä denna punkt, som gäller en nyparagraf 3 a i bamavärdslagen. I reservationen har jag rätt utförligt försöktange de skäl som finns för att avvisa denna del av propositionen, och därförskall jag inte här upprepa för mycket av detta, men jag viU gärna ge enbakgrund till min uppfattning, delvis grundad på praktiska erfarenheter fråndetta område av socialvården. Samhället genomgår en ständig utveckling både socialt ochekonomiskt. Därför har många av de sociala och ekonomiska problem försvunnitsom många ensamstående vårdnadshavare tidigare känt mycket betungande. Vi harfått flera och bättre och bostadsstöd, en skolundervisning utanavgifter som är tillgänglig för alla, och vi har fått studiestöd och ett utökatfamUjestöd. Just dessa saker är väldigt viktiga hörnstenar i ett samhäUe somvill vara barnvänhgt. Naturligtvis finns det fortfarande ett visst behov av stödoch rådgivning till bam och famUjer. Därför innehåller också redan nubarnavärdslagen väldigt klara skyldigheter för barnavårdsnämnderna pä dennapunkt. På många håll i de större kommuner, där avståndet till myndigheterna kankännas stort, har man ofta inrättat speciella rådgivningsbyråer ochinformationsavdelningar, som lämnar rådgivning även beträffande personligaproblem. Men vad man främst ute i kommunerna haruppmärksammat i det sociala arbetet är behovet av en aktivt uppsökandeverksamhet för att hjälpa de barn som på grund av fysiska, sociala ellerkulturella handikapp är i behov av särskUt stöd och stimulans. Likaså har manuppmärksammat behovet av information och utbildning för föräldrar. Frän mångahåU önskar man en prioritering av denna verksamhet därför att den både har enallmänt förebyggande inverkan och på något sätt även är brottsförebyggande. stod vi inför möjligheten att göra oss av med ettsystem som inte fyllde samma behov som tidigare, för att i stället satsa pä demera SpecieUt kurativa insatser såsom barnavärdsmannautredningen föreslog. Menvad har skett? Jo, utskottet bifaller ett bibehållande av möjhgheten tUl ettfrivilligt förordnande av barnavårdsman med den stora administra- Avskaffande av barnavårdsmannainstitutionen, m. m. 10 protokoU 1973. Avskaffande av barnavårdsmannainstitutionen, m. m. tivabelastning pä kommunerna som detta måste medföra. Förslaget om detta allmännabarnavårdsmannaförordnande var inte alls nämnt i utredningen, som annars mycketutförligt behandlade dessa delar. Detta förslag har inte heUer prövats avremissinstanserna. Och kommunerna som helt skall bekosta och administrera dennaordning har inte fått yttra sig. och inte var helt överens om deadministrativa detaljerna i det förslag som utredningen lagt fram, sä var deinte i princip emot det, I , då det ofta stäUs stora krav på socialainsatser mot vissa svära företeelser bland barn och ungdom, måste manprioritera bland de ohka åtgärder som de sociala myndighetema skall sätta in.Man måste prioritera arbetet på att förebygga och motverka nedbrytande ochstörande faktorer i bäde hemmiljö och fritidsmiljö. Jag anser att det förslag med frivilliga personligaförordnanden som utskottets majoritet har tillstyrkt medför en administrativtmycket tung apparat. Tänk om i min hemstad bara hälften av allavårdnadshavare för barn skuUe begära barnavärdsman! Det skulleinnebära förordnande av ca 6 200 barnavårdsmän, har kommunen under 2 000sädana. För det är ju avsikten att man noggrant skall informera allavårdnadshavare om rätten att få en personlig kontakt för att diskuterauppfostringsfrågor m. m. och eftersom namnet skulle vara detsamma som tidigarehar gällt för en tjänsteman med mycket större ansvar och skyldigheter, finnsdet en risk att man ställer alldeles för stora förväntningar på den tjänstemansom skall ta emot förordnandet. Den som känner tUl hur svårt det har varit förden sociala personalen att i de större kommunerna klara sina åligganden sombarnavårdsmän i vad gäller kontakt med familjerna kan inte ha nägra störreförhoppningar inför den föreslagna ändringen av barnavårdsmannasystemet. Som jag ser det är risken den att endast de föräldrar somredan är klart motiverade att söka stöd i uppfostringsfrågor kommer att låtahöra av sig. Det talas ju i propositionen om alla vårdnadshavare som är i behovav och önskar hjälp. Man bör enligt propositionen inte i onödan tränga sig påsädana vårdnadshavare som saknar behov av hjälp. Men enligt min uppfattningborde man hellre fråga sig; Har barnet behov av stöd och hjälp? Är inte detviktigast?, SkaU verkligen all den uppsökande verksamhet, som bärs fram av enönskan att lämna barnet hjälp om dess utveckling hotas, inte ingå i samhälletskurativa insatser? Eftersom statsrådet inte närmare har berört utredningensförslag i dessa delar kan man stäUa sig undrande, I barnstugeutredningen och ipropositionen om den allmänna förskolan har man funnit den uppsökandeverksamheten mycket viktig och ägnat utformningen av den delen mycket storuppmärksamhet. Utskottet tycker att man inte skaU föregripa en utveckling, meni stället binder man upp kommunernas resurser på ett sätt som kanske innebärjust att man föregriper utveckUngen, 1 reservationen har jag förutom de rent principiellanackdelarna med förslaget nämnt några praktiska nackdelar, som gör systemet medfrivilligt förordnande av barnavårdsmän mycket svårt att administrera. Det blirbl, a, mycket besvärligt att bedöma personalbehovet, eftersom det inte skallske nägon prövning av behov eller tid för förordnande. Den saken har inte allsnämhts i propositionen. En av de viktigaste anmärkningarna är ändock att ettsådant system är ett helt främmande uislag i den socialvård, grundad på ensocial helhetssyn pä familjerna, som statsmakterna stimuleratkommunerna tiU och även lagstiftat om. Rådgivning, kurativt stöd och information ärbamavårdsnämnderna redan nu enligt lag skyldiga att ge vårdnadshavare. Denlagparagrafen har jag också hänvisat till i reservationen. I vilka former dettastöd skaU lämnas bör inte avgöras utan kommunernas och Kommunförbundetshörande. Helst borde man också ha deras helhjärtade stöd, speciellt somförslaget kan fä omfattande ekonomiska konsekvenser. Med stöd av vad jag här har anfört yrkar jagunder punkterna 1 och 3 bifall tiU utskottets hemställan men under punkten 2bifall tiU reservationen. Avskaffande av barnavårdsmannainstitutionen, m. m. I detta anförande, under vUket herr talmannen övertogledningen av kammarens förhandhngar, instämde (). FrökenANDERSON i (s): Jag skulle vilja inleda mitt anförande medatt citera några rader ur motion nr 1922 av , väckt i anledning avden proposition vi nu behandlar; "Många barnavårdsmän gör en stor ochuppoffrande gärning, särskUt i de mindre kommunerna." Jag viU gärnainstämma i den bedömningen; jag tror att vi alla har anledning att uppskattaoch respektera de insatser som gjorts och väl fortfarande görs av mångabarnavårdsmän, i synnerhet i de mindre kommunerna.