prot · FW09142 · 1973-12-31 00:00:00 — Han påstod bara att det funnits en arbetsgrupp , Det ärfel. Man har i stort sett inte arbetat med den här frägan förrän i september1973 då arbetsgruppen tillsattes. Den har haft ett enda sammanträde. Ännu harman inte ens gjort sjömätningen, och man vet icke vilka ingrepp som blirnödvändiga. När Uddevallavarvet ville lägga in en ansökan till vattendomstolensade nej därför att man Ang. möjligheterna att föra stora super-taitkers genomBohusläns skärgård intevisste hur mycket sprängningar och muddringar som skulle bli nödvändiga. Beträffande flera av de punkter jag tog upp -Björningarna, Galterön och har Uddevallavarvets verkställandedirektör i ett inlägg i sagt att man inte alls vet hur storaarbeten det bhr fråga om. Han säger också att det inte finns nägon beräkning avkostnaderna. Dä kvarstår naturligtvis min fråga: Hur kan statsrådet exakt vilka kvantiteter det gäller och hur sprängningarna ochmuddringar-na kommer att utföras då man inte vet det på och närUddevaUavarvets verkställande direktör inte känner till det? Sedan var det frågan om kostnaderna som statsrådetJohansson också gick förbi. Redan har det utbrutit en tvist mellansjöfartsverket och Uddevallavarvet, Vem skall betala sjöniätningen, som baraden lär kosta ca ? Det är en struntsumma i jämförelse med dekommande kostnaderna. menar att varvet skall betala och varvetmenar att staten skall göra det. Detta visar att man inte när kontrakten skrevs jag ärglad att kontrakten skrevs för det är viktigt att man där får dennasysselsättning - visste vilka ingrepp i farleden som skuUe bli nödvändiga attgöra och inte heller hur höga kostnader det skulle bh och vem som skuUe betala. Jag grundar naturhgtvis mina uppgifter på denpreliminära plan för arbetena som Uddevallavarvets ledning redovisat. Denplanen innefattar också, som jag sade, kvantifieringar av de massor som måstesprängas bort, kostnader osv, och studeras av i den arbetsgruppherr nämnde. Det är gruppens sak att göra detta. Men jag har uppgiftenfrän , att man, liksom Uddevallavarvets ledning, inte anser attdet föreligger nägra hinder att klara detta. Och därför har man kunnat vidta deåtgärder som Uddevallavarvets ledning gjort, nämUgen att skriva kontrakt päbåtarna. Vad beträffar miljöintressena görs också klart i ettuttalande frän Uddevallavarvets ledning att i intet fall nuvarande strandlinjebehöver röras. Det är från den utgångspunkten jag drar min slutsats: att manockså har möjligheter att ta vederbörliga hänsyn till miljöintressena. får bedöma det här anförda som likaintetsägande som tidigare besked. Jag upprepar att jag svarar med hänsyn tUldet motstånd som jag möter eller de frågor jag får. Jag kan inte säga annat änatt det här är en fråga som handläggs av i samarbetemed Statsföretag, eftersom de skall klara finansieringen av det storainvesteringsprogrammet. Och efter vad jag kunnat bedöma har dessaföretag handlagt frågorna pä ett tillfredsställande sätt. Industriministern fortsätter att tala utan att egentligensäga någonting. Den nämnda arbetsgruppen har haft ett enda sammanträde.Ännu har inte ens nägon sjömätning gjorts. Man avvaktar ett andra sammanträde.Man vet ännu inte vilka sprängningar som blir nödvändiga. vilkamuddringar som blir nödvändiga. Man vet inte hur stora kvantiteter sten ochannat som måste forslas bort. Man vet i stort sett ingenting alls omkostnaderna. Trots försök har det varit omöjligt att få några officiellauppgifter pä den punkten. Och man vet, , ingenting om vem som skaUbetala kostnaderna. Detta är fakta, och sedan får stå för sig självt. Jag skall inte göra en bedömning av herrAhlmark, men han tror tydligen mer på Noaks ark än på mig. Det är ingenting attgöra ät, utan fär leva i sin tro. Jag har här lämnat uppgifter som jag självfallet stär för.De är nämUgen inhämtade frän vederbörande myndigheter, som lämnat dem underansvar. Om inte vill sätta tro till dem är det ingenting att göraåt. Jag vill nämna att kostnaderna fär diskuteras mellanUddevallavarvet och i vanlig ordning. säger vidare att det inte förekommit nägraöveriäggningar mellan och Uddevallavarvets ledning. Det förstasammanträdet ägde rum . Det var den första kontakten mellanUddevallavarvets ledning och , dvs, den konferens där man inleddediskussionerna om farleden. Man hade en ytterligare konferens ,och man har tillsatt en speciell arbetsgrupp, som direkt sysslar meddessa problem. Detta bedömer så att här inte sker någonting.Det är fel, , Här har vi ett material som underlag, här förekommerett arbete som är utomordentligt viktigt och som utförs under det ansvar somåvilar såväl varvsledningen som våra myndigheter - ochnaturvårdsmyndigheterna. Jag hoppas och är övertygad om att det också skall gäatt komma fram till ett resultat som är godtagbart. Det enda som gjorts när det gäller den fördjupning somblir nödvändig för de riktigt stora fartygen är faktiskt att en arbetsgrupptUlsattes . Den har haft ett enda sammanträde. De spörsmål somden sysslar med kunde man rimligen inte arbeta med tidigare, eftersom deaktuella kontrakten då inte var skrivna. Jag bara upprepar: jag har inte fått svar på de frågor jagställt, VUka sprängningar och muddringar blir nödvändiga? sägeratt man vet svaret, men han vill inte säga vad han vet, och ingen annan kännerheller till det. Han har Inte sagt ett ord om kostnadernas storlek, och ingenannan vill heller säga ett ord om kostnaderna. Han har, , inte sagtvem som skall betala kostnaderna. Ang. möjligheterna att föra stora supertankers genomBohusläns skärgård Beträffande kostnaderna har jag sagt att manfär räkna med att de måste betalas av aUmänna medel och att de färdiskuteras mellan och Uddevallavarvet, eventuellt även Ang. lokaliseringen av industriverket Om tillgång tiU THX-behandling kommunen.Jag kan bara säga att kostnaderna, enligt Uddevallavarvets ledning, ärbetydligt lägre än vad som angivits i pressen tidigare, Överiäggningen var härmed slutad. § 6 Ang, lokaliseringen av industriverket Herr industriministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 22november intagna fräga, nr 324, och anförde: har frågat mig, huruvida jagavser förelägga förslag om lokalisering av det nya industriverket ochi så fall när detta kan ske. begärde att en skyndsam utredningskulle göras beträffande industriverkets lokalisering i enlighet med vissauttalanden av näringsutskottet. Statskontoret har fått i uppdrag att utföra den begärdautredningen, vUken skall vara slutförd före utgången av detta är. De överväganden som utredningen ger anledning till kommeratt redovisas för . När detta exakt kan ske kan jag inte för dagenuttala mig om'. Den osäkerhet som eventuellt kunde vidlådaden här frågan pä sluttampen av debatten om industriverket harindustriministern nu undanröjt. Jag tackar för svaret. Jag tycker det är tillfredsställandeatt vi har fått ett klart besked av statsrådet. Utredningen är beställd och närden är slutförd kommer att fä en redovisning i frägan. Därmed, herrtalman, har mina farhågor undanröjts, och jag ber än en gäng att få tacka försvaret, överläggningenvar härmed slutad. § 7 Omtillgång till THX-behandling Herr socialministern erhöllordet för att besvara i Skärstad (c) i kammarens protokoll förden intagna fråga, nr 321, och anförde: i Skärstad har frågat om jagär beredd att medverka till att sådana principer skall gälla för användandet avläkemedel att de patienter som är i behov av THX-preparat garanterasmöjligheter att åtnjuta THX-behandling, 1 mitt svar på en interpellation av iSkärstad i samma ämne nämnde jag att hade tagitkontakt med ett antal framstående specialister inom olika medicinskaverksamhetsområden för att söka bringa klarhet i frägan vilka effekterbehandling med Detta resulterade i att en vetenskaplig arbetsgrupp tUlsattes,bestående av ett tiotal experter. Genom denna arbetsgrupp har bl, a, gjortsefterundersökningar beträffande vissa patientgrupper som behandlats medTHX-preparat för att studera effekten av behandhngen. Enligt vad jag inhämtaträknar arbetsgruppen med att kunna lägga fram en rapport omTHX-preparatet, Mot denna bakgrund är det inte möjligt att här gä närmare in päden av berörda frägan. i Nennesholm (c); Pä grund av att i Skärstad ärsjuk och inte själv kan ta emot svaret har jag lovat att göra det. Orsaken tUl att inte avvaktadearbetsgruppens slutrapport är att det har kärvat till sig inom arbetsgruppenoch att vi har fått en tidningsdebatt i denna fräga. En av de stora tidningarnai länet har gjort en serie intervjuer med en mängd av patienter, intervjuade har därvid uttalat sin stora oro med anledning av debatten omdet resultat som arbetsgruppen eventueUt kan komma fram till. T, o, m, ,sedan det blivit känt att jag skuUe ta emot svaret på denna fråga, har jagblivit uppringd av en f, d, ledamot av samt av en annan person -visserligen inte bosatt i , utan i ett närliggande län. De sade;"Vad man än gör, stoppa inte THX-preparatet! Vi är helt beroende av dettamedel," Jag kan också tala om att jag har en granne som hder avdiabetes och som på grund av denna sjukdom tUl slut inte kunnat läsatidningarna men som efter en kort tids behandhng åter kunde följa medhändelserna i tidningspressen - detta t, o, m, utan glasögon. Det finns alltså mängder av människor som fär behandlingmed detta medel. Det är deras oro för framtiden som har föranlett herrJohansson i Skärstad att ställa sin fråga, och jag ber att få tacka herrstatsrådet för svaret på den. Vi får hoppas att arbetsgruppens rapport bhrsädan att patienternas oro visar sig onödig och blir stillad. Herr socialministem ASPLING; Det finns inte anledning för mig attifrågasätta arbetsgruppens kompetens och, låt mig tiUägga det, vilja ochobjektivitet när det gäller att bringa klarhet i frågan om effekten avTHX-preparat, 1 itrbetsgruppen ingår som bekant flera av våra allra främstamedicinska experter. Jag anser det varken lämpligt eller möjligt att diskuteraTHX-preparatet innan arbetsgruppens rapport föreligger, och jag antar att herrMagnusson förstår det. i Nennesholm (c); Jag är också helt övertygad om attarbetsgruppens sammansättning är sådan att den garanterar ett riktigt resultatav undersökningarna. Men det var inte för att i Skärstad pånågot sätt ifrågasatte arbetsgruppens kompetens som han ställde sin fräga, utananledningen var den tidningsdebatt som har förekommit och patienternas oro förvad arbetsgruppen kunde komma tUl för resultat. Överläggningen var härmed slutad. Om tillgång tiU THX-behandling 2 protokoU 1973. Ang. antalet specialistunderläkare vid undervisningssjukhusen § 8Ang, antalet specialistunderläkare vid undervisningssjukhusen Herr socialministern erhöllordet för att besvara ///j.y (fp) i kammarens protokoU för den 22november intagna fräga, nr 326, och anförde: har frågat om jag anser detlämpligt att det i anslutning till sjukvårdsdelegationensläkarfördelningsprogram sker en kraftig minskning av antaletspecialistunderläkare vid undervisningssjukhusen. förslag till läkarfördelningsprogram förfemårsperioden 1977 har tiUkommit i samråd med arbetsmarknadens parteroch har i fråga om fördelningen av de ökande läkarresurserna pä vissahuvudområden fastställts av sjukvårdsdelegation i juni1973, Programmet innebär en prioritering av i första hand den decentraliseradeöppna sjukvården men ger utrymme för en betydande ökning av antaletläkare vid sjukhusens kliniker och för undervisning, forskning m, m. När det gäller den närmare fördelningen av det ökandeantalet läkare har sjukvårdsdelegationen uppdragit åt att isamråd med arbetsmarknadens parter skyndsamt göra vissa kompletterande utredningar,däribland en nedbrytning av läkarfördelningsprogrammets rikssiffror tilldelprogram på regional nivå med fördelning på medicinska verksamhetsområden.Därvid skaU enligt sjukvårdsdelegationens beslut även frägan om despeciahstutbUdade underläkarna beaktas. Givetvis kommer ävenundervisningssjukhusens speciella behov att beaktas under det pågående arbetetinom . Det gäller här bl, a, att tUlgodoseundervisningssjukhusens behov av tjänster för forskarutbildning,vidareutbildning och regionsjukvård, EnUgt vad jag inhämtat avsersocialstyrelsen att lägga fram resultaten av detta arbete . Jag villtUlfoga att har i uppdrag att fortlöpande följa utvecklingenpä läkarområdet och genomföra en rullande översyn av läkarfördelningsprogrammet. Jag ber att få tacka socialministern för svaret. Förslaget tiU läkarfördelningsprogram för nästkommande ärhar föranlett en betydande oro vid universitetssjukhusen. Den minskning avantalet specialistunderläkare som man har räknat med att förslaget skullemedföra har ansetts kunna bidra till försämringar när det gäller bådesjukvärden och läkarutbildningen. Utbildningen av specialister på läkarområdetsker främst genom tjänstgöring på specialkliniker, där en stor del av arbetetgörs av erfarna underläkare. Om tillgängen på sådana underläkare vidspecialklinikerna starkt minskade, skulle detta rimligen komma att påverkamöjligheterna bäde till en bra utbildning och till en bra sjukvård vid dessakliniker. De meningsyttringar som kommit från de berörda läkarna harvarit mycket kraftigt formulerade, och jag tycker att de skall tas pä allvar.Så har t. ex. cheferna för landets kirurgiska kliniker uttalat farhågor för atten akut kris kan uppstå om antalet specialistläkartjänster skulle starkt minska vidde kirurgiska undervisningsklinikema. Kirurgerna i har sagt att konsekvenserna för denkirurgiska sjukvården i skulle bli katastrofal om socialstyrelsensförslag till läkarfördelningsprogram genomfördes. De har räknat med att dennedbrytning av siffrorna som skuUe ske kommer att leda till att antaletkvalificerade kirurger minskar med mellan 10 och 14, vilket skuUe vara enutomordentligt kraftig minskning. Frän har man hävdat att förslagskulle komma att medföra en dramatisk försämring av sjukvården viduniversitetsklinikerna och därmed på lång sikt inom sjukvärden i hela landet. Det måste självfallet aUtid göras en awägning mellan oUkatyper av sjukvård och meUan olika regioner! Den befarade omfördelningenav specialistläkartjänster tUl följd av det nya läkarfördelningsprogrammet haremellertid föranlett så stark oro, att det finns anledning att ta upp saken pänytt. Jag vill fråga socialministern om det här svaret skaU tolkas pä detsättet, att det inte blir någon minskning av antalet tiänster somspecialunderläkare vid undervisningssjukhusen. Ang. antalet specialistunderläkare vid undervisningssjukhusen Herr socialministem ASPLING: Som jag framhållit i mitt svar är det avsocialdepartementets sjukvårdsdelegation faststäUda läkarfördelningsprogrammetett ramprogram med en fördelning i stort av det ökade antalet läkare underperioden 1977, När det gäller den närmare fördelningen påsjukvårdsområden, medicinska specialiteter m, m, har fått iuppdrag av sjukvärdsdelegationen att i samråd med arbetsmarknadens parter, dvs,kommunförbunden och , utreda den här frågan. Det arbetet pågårnu, och förslag väntas , I detta arbete skall särskild uppmärksamhet ägnas despecialistkompetenta underläkama, vilka ju finns främst vidundervisningssjukhusen. Behovet av tiänster för bl, a, forskning ochundervisning kommer därvid självfallet att beaktas. Utredningsarbetet kommeröver huvud taget att avse samtliga läkare som uppnår specialistkompetens underden aktuella perioden. Med hänsyn till vadjag här sagt finns det ingen anledning att nu ta upp en diskussion om siffroretc. Beräkningar av det här slaget ingår i det arbete som pägår inomsocialstyrelsen, och resultatet av det arbetet har ju ännu inte presenterats.Jag vUl emellertid avslutningsvis påpeka att sjukvårdsdelegationensläkarfördelningsprogram innebär en betydande ökning av antaletspeciahstutbUdade läkare vid sjukhus av olika slag samt för undervisning ochforskning. Jag kan därför inte se att det finns anledning till den oro somkommit till uttryck i fråga. Den oro som kan spåras i min fråga är ju iförsta hand inte min, utan den härstammar frän de ansvariga läkarna vid olikaspecialkliniker vid universitetssjukhusen. Jag har givit några exempel påmycket drastiska uttryck för denna oro bland kirurgerna. Jag kan inte bedöma omderas oro är befogad, men i den mån min fräga har andats antalet speciahstunderläkare vid undervisningssjukhusen oro, ärdet en följd av de rätt drastiska formuleringar som ansvariga klinikchefer haranvänt. Jag är väl medveten om att läkarfördelningsprogrammetinnebär en ökning av antalet läkartjänster i fortsättningen. Det hade varitutomordentligt anmärkningsvärt om motsatsen varit fallet. Men min fräga gälldei första hand om socialministern såsom den högste ansvarige i socialdepartementetkunde ge besked om att det i varje fall inte skall bli fräga om en kraftigminskning av antalet specialistunderläkartiänster och att en sådan målsättningfrån socialministerns sida skaU gälla i det kommande arbetet med dennanedbrytning. Jag vill gärna tillägga att och jag vid nägratidigare tUlfällen här i kammaren har diskuterat sjukvårdens situation, ochfrågan om antalet läkartiänster har då kommit in i debatten. Jagtror att det är viktigt att man utgår frän det synsättet att man inte skalllösa den nuvarande sjukvärdens köproblem genom en sänkt standard och att manalltså inte skall försöka lösa den öppna sjukvårdens problem genom att sänkastandarden på specialistläkarna vid undervisningssjukhusen. Jag vill med anledning av senasteinlägg framhåUa att målet för arbete med läkarfördelningsprogrammetju är att åstadkomma en i förhållande till samhällets behov så rimligfördelning som möjligt av de tillgängliga läkarresurserna på såväl kort somlång sikt. Genom en målmedveten utbyggnad av läkarutbildningskapaciteten ochmed en snabbt ökande tUlgång pä läkare befinner vi oss nu i den jag skullevilja säga lyckliga situationen, , att samhällets behov av läkare påolika områden kan tillgodoses i en utsträckning som var omöjlig. Detär denna utveckling man skall ha klar för sig. Den kommer givetvis också attberöra undervisningssjukhusen nu och . Det finns anledning attspecieUt betona detta, inte minst mot bakgrund av de diskussioner vi förttidigare, och jag. Jag tycker detta var ett värdefullt inläggfrån socialministern. Vi har väl, haft litet olika grad av optimism i dessadebatter, socialministem och jag. Jag har varit litet mindre optimistiskbeträffande sjukvärdens möjligheter. Jag är alltjämt litet mindre optimistisk.Men jag tolkar detta senaste inlägg sä, att om vi befinner oss i den lyckligasituationen att vi successivt kan tillgodose det ökade behovet avläkartiänster, kan ett sådant uttalande rimligen inte förenas med en minskningav antalet specialistunderläkare på så centrala områden som t, ex, kirurgin. Överläggningen var härmed slutad. § 9 Omökad information rörande läkemedels biverkningar Herr socialministern erhöUordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 23november intagna fråga, nr 335, och anförde: har frågat om jag motbakgrund av den oro som uppstått i samband med publicering av svåra skadorgenom läkemedel vill redogöra för min uppfattning om möjligheterna till ökadinformation tiU patienter om ordinerade läkemedels biverkningar. Inom finns en särskildläkemedelsbiverk-rungskommitté. Kommittén har till uppgift att registrerauppkommande läkemedelsbiverkningar och att fortlöpande informera läkarna därom.Sä sker också. Det är givetvis viktigt att läkarna vid förskrivning avläkemedel inte blott gör en noggrann bedömning i det enskilda fallet av ettläkemedels effekter utan även informerar patienten om eventuellt förekommandebiverkningar. För att förbättra den direkta informationen tUlpatienterna har inom utarbetats förslagtUl en utförlig information på läkemedlens bipacksedlar, innefattandeläkemedlens verkningar, användningsområden och biverkningar. Förslaget hartUl-ställts branschorganisationerna inom landet. Hos fabrikanterna pågår nuarbete med den praktiska utformningen av denna information. Vad beträffarreceptfria läkemedel har läkemedelsavdelningen i samarbete med apoteksbolagetutarbetat informationsbroschyrer om vissa grupper av läkemedel. De första avdessa broschyrer finns nu tillgängliga pä apoteken. Jag vUl också erinra om detviktiga informationsarbete som i fräga om bl, a, narkotika och andra beroendeframkaUande medel. Av vad jag här sagt framgår att åtskilligt gjorts i frägaom information om läkemedelsbiverkningar samt att ytterligare åtgärder nuhäller på att genomföras på detta område. har sin uppmärksamhetriktad på problemet och vi kan därför se fram emot en allt bättre informationtiU patienterna om biverkningar hos läkemedel av olika slag. Om ökad information rörande läkemedels biverkningar HerrCARLSHAMRE (m): Jag tackar socialminister för svaret.Det är ett bra svar, som fyller det krav pä fullständighet och utförlighet somman rimligen kan ställa på svaret på en enkel fräga. Svaret visar attsocialministern tar pä allvar den oro som utan tvivel finns blandallmänheten och som förstärkts av nägra kända fall av svåra skador genomläkemedelsbiverkningar. Socialministern nämner tre olika avsnitt där antingennågot görs eller nägot kan behöva göras. Vad beträffar registreringen avbiverkningarna är min enda kommentar att det har framkommit offentligt densenaste tiden att det kanske är litet klent med rapporteringen, att det inte säofta som man skulle önska faktiskt görs anmälan till registerom iakttagna biverkningar. De ansvariga i anser möjligen ocksåatt en hundraprocentig rapportering inte heller vore sä bra, för då riskerarman att med en flod av smårapporter om bagatellsaker dränka Samgående mellan postbanken och kredUbank det som ärviktigt och som behöver uppmärksammas snabbt. Jag håller dock inte för otroligtatt det kunde vara lämpligt att stöta på våra läkare om att de verkligen skallhöra av sig med sina iakttagelser. När det gäller den skriftliga informationen tiU patientenpä eller i läkemedelsförpackningen är det ju uppenbart - det framgår helt klartav statsrådets svar att där kan vi vänta en som jag hoppastUlfredsställande ordning. Det tycks vara nästan färdigt nu med förberedelsernaför en sådan. Sedan är det slutligen frågan om i vilken utsträckningläkaren personligen skaU informera patienten. Jag vet att det finns människorsom menar att läkarna borde vara ovillkorligen ålagda att så att säga tala omallting. Jag kan inte ansluta mig till den uppfattningen. Även graden avinformation i sådana här fall fär väl räknas som ingående i behandUngsarbetetoch kan få variera från fall tUl fall. Men socialministern säger att det ärviktigt att läkarna informerar patienterna om eventuellt förekommandebiverkningar. Jag viU gärna ta det som ett uttalande från högsta ansvarigt håUom att man inte skaU undanhåUa sädan information där den rimligen kan ges utanatt skadeverkningar riskeras på grund av informationen i och för sig, vilketnaturligtvis kan tänkas. Jag hoppas att socialministerns svar skall bidra till attnågot lugna en oro som förvisso inte är omotiverad. Jag tackar en än gäng försvaret. Överläggningen var härmed slutad. Pä förslag av herr talmannen beslötkammaren att återstående på dagens föredragningshsta upptagna enkla frågorskulle besvaras efter behandlingen av pä föredragningslistan upptagnautskottsbetänkanden. § 10 Samgående mellan postbanken och kreditbank Föredrogs näringsutskottets betänkande nr 63 i anledningav propositionen 1973:145 om samgående mellan postbanken och kreditbankjämte motioner. I propositionen 1973:145 hade Kungl. Maj;t, underåberopande av utdrag av statsrådsprotokoUet över finansärenden för den 6september 1973, föreslagit att dels antainom upprättade förslag till 1. lag omupphävande av lagen (1969:732) om postbanken, 2. lag om ändringi lagen (1955:183) om bankrörelse, 3. lag om ändringi lagen (1955:416) om sparbanker, 4. lag om ändringi lagen (1956:216) om jordbrukskasserörelsen, dels godkänna av chefen för förordaderiktlinjer för samgående mellan postbanken och kreditbank till ettnytt statligt bankaktiebolag, kaUat Post- och (), dels medge att postverket omorganiserades efter i huvudsakde riktlinjer som departementschefen förordat.