prot · FW0994 · 1973-12-31 00:00:00 — Ofta har de hamnat i en baracktUlvaro av sä deprimerande karaktär attingen myndighet skulle ens drömma om att erbjuda nägot liknande till de tjänstemänsom nu är aktuella för förflyttning. De har inte haft några garantier försäkert, långvarigt och välbetalt arbete. För den kategori som aktuell är situationen precistvärtom. De kommuner som skall ta emot de här verken har tävlat om att erbjudade bästa möjliga vUlkor. Ja, man har bUdligt talat rullat sig i stoftet för attordna aUt sä bra som möjligt. Som skottspolar har kommunalmännen avlöstvarandra med uppvaktningar, och dragkampen mellan de olika kommunerna haribland fått sådana yttringar, att man med fog kan tala om ett löjets skimmeröver tUlställningen. Med det sagda menar jag självfallet inte atthänsynslösheten gentemot hundratusentals norrlänningar och andratvångsförflyttade arbetare skulle kunna tjäna som nägot försvar för ett dåligthänsynstagande gentemot den personal som är aktueU för förflyttning. Tvärtommenar vi i vpk att all möjlig hänsyn tUl verkspersonalen måste tas just sådanhänsyn som icke har tagits när det gäller den verkligt omfattandetvångsförflyttning som har pågått . Vi är emellertid i princip anhängare av en geografiskdecentralisering mom den statliga förvaltningen. AUa stadiga verk behöver inteligga i ! Utflyttningen får vissa positiva effekter. Dit hör bl. a.att utflyttning-ama hejdar den kraftiga personaltillväxten inom offentligförvaltning i . Dit hör vidare att man motverkar att i alltstörre utsträckning förvandlas tiU en tjänstemannastad. Dit hör också attarbetsmarknaden på utflyttningsorten blir nägot mera differentierad, och dithör förhoppningen att statlig utlokalisering i någon mån kan tvinga privatakonsult- och dataföretag att söka sig ut i landet. Det kommer förmodligen att sägas här i debatten och detär riktigt att det också finns uppenbara Stockholmsproblem, bl. a. när detgäller arbetsmarknaden. Men de problemen har ju inte skapats av utflyttningenav de statliga verken. Orsaken är framför allt att det har skett ensnedvridning av regionens arbetsmarknad. Bara har antaletsysselsatta inom tillverkningsindustrierna minskat med nästan en fjärdedel.FCO i har tagit upp de problemen i en skrift som bär den talandetiteln Det finns alltsåskäl till åtgärder som kan bidra till att åstadkomma normalare proportioner. som vi framhåller att vi är för en geografiskdecentralisering av den statliga förvaltningen viU vi hårt och bestämtpolemisera mot uppfattningen att det skulle vara nägot betydelsefulltregionalpolitiskt grepp. Utflyttningen av de statliga verken skapar ingen nysysselsättning av betydelse. Arbetsplatserna är redan intecknade. De regionala problemen måste lösas genom åtgärder av heltannat slag. Om man räknar med en naturlig befolkningsökning krävs det enbartför de s. k. skogslänen, och det visar problematiken ett tUlskott på minst 60000 arbetstUlfäUen fram tUl 1980 enbart för att klara regeringens i och för sigotUlfredsstäUande målsättning, som inte räknar med att man skall behålla dennaturliga befolkningsökningen och ännu mindre med att man i de regionerna skallha samma sysselsättningsgrad som i de högindustrialiserade delama av vårt land. Omlokalisering av viss statlig verksamhet Omlokalisering av viss statlig verksamhet Vad som sker är att man i två etapper genom den häromlokaliseringen av de statliga verken flyttar ut cirka 10 000 arbetstiUfällen.Det bryter inte trenden. Strömmen till vissa av storfinansen utvaldakoncentrationsorter kommer däremot att fortsätta. För att klara problemet med sysselsättningen och den regionalaobalansen krävs det en helt ny politik. Den koncentrationspolitik som under desenaste decennierna har präglat värt land beror på att samhället inte harskaffat sig kontrollen över investeringarna, att man har accepterat denkapitalistiska koncentrationsprocessen. Det har inte funnits plats för dentotala samhällsekonomiska kalkylen. Planeringens innehäU och huvudtendens harinte rimmat med folkflertalets behov och önskemål. Därför har det skapatsväldiga människomyrstackar. Därför har hela regioner utarmats. Men i dagens läge måste det också stå klart att det intebara handlar om koncentrationen till vissa områden. råder det en mycketbetänklig stagnation i sysselsättningsutvecklingen över hu-vud taget. Vad mantidigare kallade Norrlandsproblemen har spritt sig över hela landet. Ocksåregioner som tidigare kännetecknades av en snabb ekonomisk tillväxt ochunderskott på arbetskraft har en omvänd situation. kommunisterna slåss för målsättningen attvarje län skaU ha full och effektiv sysselsättning utan avfoUcning, och i detsärskUda yttrandet av framhåller vi också vilka åtgärder som mästevidtas. För oss och för många andra står det i dagens läge klart att vi har attse fram mot sysselsättningsproblem av sädana dimensioner att man inte kommeratt kunna hälla arbetslösheten vid nuvarande nivå och ännu mindre ha möjlighetatt skapa full sysselsättning dvs. om inte helt andra metoder kommer tillanvändning än . Vi anser att sysselsättningens och den regionalaobalansens problem måste lösas genom ett snabbt utarbetande av ett statligtindustrialiseringsprogram, genom ett statligt uppbyggande av nyaframtidsbetonade industrier och genom en djärv utbyggnad över huvud taget avden statliga industrisektorn i vårt land. Vi vet att kapitalismen varken vill eller kan skaparegional balans. Det står nu också klart att den är oförmögen att skapa dennödvändiga tillväxten i sysselsättningen. Av det mäste man dra de praktiskaslutsatserna. Det räcker inte med margineUa lösningar av det slag somman nu sysslar med. När det gäUer att skapa en halv miljon nya arbetstUlfäUen,att få slut på avfolkningspolitiken och utarmningen av skogslänen, räcker detinte med att lokalisera ut ett och annat statligt verk och tro att enförnöjsamhetens sky skall breda ut sig över bygder och människor. skrev en dikt som heter Ve. Jag tycker denpassar bra i sammanhanget. Där finns bl. a. följande rader: Ve därföreoch trefalt ve över dem som oss stenar ge när de skulle giva oss bröd och gehalmsträn åt oss tUl stöd. Ve därföreoch ve igen över himlande dunkelmän som för sanning oss humbug ge ve erhycklare, trefalt ve. Med det vill jag ha sagt att trotsatt vi från vårt häll principiellt är för utflyttningen av de statliga verkenoch därför yrkar bifaU tUl utskottets förslag, sä kan vi under ingaförhållanden karakterisera det som någon kraftfuU regionalpolitisk åtgärd i entid då hela bygder praktiskt taget ropar efter industriell expansion ochförnyelse. Det är ungefär detsamma som att giva hungrande stenar istäUet för bröd. Omlokalisering av viss statlig verksamhet HerrFAGERLUND (s): Debatten här liknar inte mycket den som harförekommit i massmedia, när man där diskuterat omlokaliseringen av statliga verk.Debatten här präglas, tycker jag, av en återhållsamhet i motiveringarna för t.ex. uppskov - det gäUer anförandena frän såväl som . Kanske det beror pä vad i sade attpolitikems uppgift är att söka sanningen. Men då kommer nästa fråga:Vad är sanningen i det här sammanhanget? Även om politikerns uppgift är attsöka sanningen, tror jag - det vill jag säga redan inledningsvis tUl dem somstår för reservationen 1 är det också hans uppgift i en representativdemokrati att ta ställning, även om det ibland kan vara besvärligt och om manviU skicka med en brasklapp att ta till . I det här fallet har det för mitt vidkommande inte varitsärskilt svårt att ta ställning, när jag liksom utskottsmajoriteten haraccepterat propositionens förslag, och det skall jag försöka motivera i detföljande. När vi diskuterade förslaget omutlokalisering av statliga verk var utskottet fullständigt enigt i princip omatt utlokalisering skuUe äga rum. Det fanns reservationer på vissa punkter,dock icke när det gällde förslaget i stort. Dessutom var också utskottet enigtom att man hade att motse en ny utlokalisering, därför att det av propositionenframgick att delegationen fortsatte sitt arbete. Inte heller mot denna syn ochuppfattning fanns några skilda meningar i utskottet; en avvikande meningomfattades endast av ett fåtal här i . Däremot hade många motionärerbegärt att skulle ta hänsyn till deras ort, tiU deras region, vid denfortsatta utlokaliseringen av statliga verk. Utskottet sade dä att man icke i anledning av dessamotionsyrkanden ansåg det lämpligt att peka ut vissa orter som mottagare vidfortsatta utlokaliseringar. Man underströk att vissa regioner, bl. a.de fyra nordligaste länen och sydöstra , borde komma i åtanke vidkommande omlokalisering. Det förhällandet att godtog dessa principervisar ju att alla var överens om att det skulle komma en andra etapp. Men sedan1971 har det, av skäl som jag inte kan finna några speciella motiv för, sketten omvärdering inom och moderata samlingspartiet. Ja, inomfolkpartiet har man även i denna fråga delade meningar då utskottetsordförande, som tillika är andre vice ordförande i Omlokalisering av viss statlig verksamhet folkpartiethar en annan uppfattning än den som framkommit i partimotionen. Det är ganskatypiskt för hela den regionalpolitiska debatten att alla är så intresserade avregionalpolitik fram till det ögonblick då man skall fatta beslut. Om det dåvisar sig att regionalpolitiska insatser medför olägenheter pä andra områdenförsöker man dra sig tUlbaka direkt. Då går de egna intressena före och viljanatt syssla med regionalpolitik blir bara en läpparnas bekännelse.Utskottsmajoriteten är helt på det klara med att en omlokahsering av statligaverk medför personliga omställningsproblem och att den även kan drabba verkensorganisatoriska verksamhet. Men när vi har försökt väga ihop för- och nackdelarhar vi kommit fram tiU att från samhällsekonomins synpunkt är en omlokaliseringen riktig åtgärd. Jag kommer senare att utförhgare behandla personalproblemen. Mot bakgrunden av vad jag sade om viljan tiUregionalpolitiska åtgärder via en omlokalisering av statliga verk kan detkanske vara lämpligt med en liten historieskrivning. Redan 1941 föreslogriksdagens revisorer i sin berättelse att statliga ämbetsverk skullelokaliseras utanför . Utredningen angående näringshvets lokaliseringlade fram ett betänkande som även behandlade lokalisering av statligverksamhet. Denna utredning kom fram tUl att nära nog samtliga statliga verkbedriver en verksamhet vars förläggning har lokaliseringspolitisk betydelse.Herr Lövenborg, och har sagt att detta kanske i ochför sig inte är någon lokaliseringspolitik eller regionalpolitik. Men sett motbakgmnden av att man bedriver en verksamhet vars förläggning harlokaliseringspolitisk betydelse tycker jag ändå det är ett riktigt antagande.1955 års långtidsutredning diskuterade bl. a. utflyttning av delar av statligverksamhet som ett medel att dämpa tUlväxt. 1957 tillkallades enlokaliseringsutredning och denna lade fram förslag där man framhöll atti princip kunde all statlig verksamhet vara möjlig att flytta ut. Förslagetberörde 120 statliga verksamhetsgrenarmed närmare 30 000 anstäUda. Av 125remissinstanser var 100 helt negativa tUl förslaget. Detta iedde till att någonåtgärd frän statsmakternas sida icke kom till stånd. Sä kom vi fram till år1971 och då äntligen fattades beslut om att flytta ut 34 myndigheter ellerdelar av myndigheter med ca 6 100 anställda. De skall flytta ut tUl 13 orter.Förberedelsearbetet med denna etapp är i full gäng. I diskussionen sade jag att jag försöktfå reda pä om något hknande förekom intemationeUt sett. Då hade jag intelyckats. Men har jag fått fram att det finns vissa erfarenheter i utlandet.I har man flyttat ut statliga verk till , ochnorra . arbetar en ny utredning som har en ambitionsnivåatt flytta ut mellan 50 000 och 60 000 tjänstemän i centralförvaltningen frånLondon. I har regeringen redovisat förslag om att flytta ut 25 000tjänstemän från . Beslut om en första etapp ärredan fattat och berör 6 500 tjänstemän som skall flytta . Utlokaliseringen sker främst tUl norra och provinsen . IFrankrike pågår successiva utflyttningar. har t. ex. flyttat upp ungefär 40 mU från . utlokaliseringbörjat att studeras. Varför gör man utlokaliseringar här i och iutlandet? Ja, det är en fråga man kan stäUa sig, och jag tror att svaret finnsi det påpekande jag redan citerat och som gjordes av utredningen omnäringslivets lokahsering, nämligen att nära nog samtliga statliga organbedriver en verksamhet vars förläggning har lokaliseringspolitisk betydelse.ViU man bedriva en aktiv lokaliseringspolitik, där omlokalisering av statligverksamhet bara är en del, måste man nog också acceptera att statliga organflyttas tiU andra regioner och pä sätt förstärker deras arbetsmarknad. Detta isin tur hoppas vi skall vara den injektion, som gör dessa regioner attraktivaäven för det privata näringslivet och för exempelvis den producentkooperativaföreningsrörelsen. I propositionen framkom, vilket utskottet understryker,att någon ytteriigare omlokaliseringsomgång av det omfattande slag som ärfallet med de två föreslagna etapperna inte bör komma i fråga. Därmed har manförmodligen tillgodosett de yrkanden som framförts i bl. a. motion 1973:1675.Jag tror också att detta understrykande är viktigt, även mot bakgmnden av attpersonalens intresse sä långt som möjligt skall tUlgodoses. I reservation nr 1till utskottets utlåtande, som herrar , i ochOskarson står bakom, vill man ha ett avslag pä propositionen och ett uppskovmed stäUningstagande om ytteriigare omlokalisering. Jag viU fästa kammarensuppmärksamhet på att det bara är fräga om ett uppskov. Vad innebär det förpersonalen? Vad jag kan se kommer de att få leva i ovisshet framåt,exempelvis tUl mitten av , som i sade. Även om man kanske kan vinna tUlfällig popularitet genom attbegära uppskov med ett beslut, har jag den bestämda uppfatttningen att detskulle vara olyckligt, inte bara för den personal som berörs av andra etappen,utan även för dem som omfattas av första etappen, vUken nu är i gång. Jaggrandar min bedömning på de möjligheter som skaU finnas för berörd personal attfå omplacering tUl annat statligt verk om de inte vill flytta med. Det senareär ett led i en aktiv personalpohtik, som staten för i dessa sammanhang. Om mansom reservanterna vill, skjuter upp beslutet, kan det leda tUl att personalen iett omlokaliseringsverk söker sig tiU ett av de nu aktuella verken och därefterom blir föremål för ett nytt beslut. Nej, jag tror att även personalenvid närmare eftertanke anser att det är bättre med ett beslut , sä man vetvad man har att rätta sig efter i stället för att skjuta upp avgörandet någraår framåt. Jag skulle ha större respekt för reservationen om man direkt sagtifrån att någon mer omlokalisering icke skall äga rum, utan att det fick varanog med den första etappen. Då hade man icke skapat osäkerhet om sinståndpunkt, utan i stället klarhet. försöker man dels vara motståndarna tUlomlokaliseringen tUl lags och ge de grupper ute i landet som anseratt det skaU ske omlokalisering ett hopp för framtiden. Hur skall man t. ex.klara den kommunala planeringen, om man får en sådan ryckighet som skulle bliföljden om reservanternas förslag gick igenom i rUcsdagen? Det finns även en annan synpunkt i denna reservation somleder fram till en fråga; Hur skall en eventueU borgeriig regering handskas meddenna Omlokalisering av viss statlig verksamhet Omlokalisering av viss statlig verksamhet materia omde mot aU förmodan skulle komma i regeringsställning efter valet ? Bhrdet en proposition om att beslutet om omlokalisering skall skjutas upp tUl enosäker framtid? Vissa antydningar i den riktningen framkom i riksdagsdebattenden från herrar och Wennerfors. Nog borde svenska folkethelst få ett besked, men under alla förhållanden före valet. Man säger också i sin reservation att man inte prövatmöjligheterna tUl delegering av beslutsfunktioner eller utflyttning av delar avverk. Hur är reservanternas ställning tUl dessa frågor i det praktiskahandlandet? Jo, i ett särskilt yttrande talar de om att därest derasreservation I faller kommer de att stödja de reservationer som yrkar avslag påomlokalisering av vissa myndigheter. Det är reservationerna 4, 5 och 6. Dettainnebär ju att man kommer att gå emot utlokaliseringen av FOA till fyra platseroch en del av till . Hur rimmar detta med påståendetatt man skaU pröva möjligheterna för en decentralisering och utflyttning avvissa delar av verk, när man säger nej tUl de förslag som finns i propositioneni den riktningen? Man säger också i reservationen att man inte undersökt omman skulle kunnat nå samma resultat med traditioneUa regionalpolitiska medel.Jag vet inte vad man menar med traditionella regionalpolitiska medel, men lätmig hänvisa tUl vad jag redan sagt om att statliga verk bedriver en verksamhetsom har betydelse även för näringslivets lokalisering. Jag ser aldrig den här frågan om decentralisering ochutflyttning av hela verk som ett antingen-eller utan som ett både-och. Det varsä i den första etappen, och är det också om fattar beslut enligtutskottet i den andra etappen. När jag ändå är inne på personalens stäUning vid enomlokalisering vill jag säga några ord om de åtgärder som vidtagits för attunderlätta för de berörda att få sina problem lösta. Jag sade attvarje omplacering och flyttning innebär personliga problem. Jag har fullförståelse för personalens känsla för sin hembygd och för sitt arbete. Mensamtidigt måste jag hävda att även vår synpunkt, att skapa möjligheter förmänniskor i andra delar av vårt land att fortsätta att leva på sina hemorter,skall respekteras. När det gäller personalens inflytande vill jag understrykaatt särskilda organisationskommittéer bUdas i de berördaomlokaliseringsmyndig-heterna, och att ortskommittéerna kompletteras medrepresentanter för de myndigheter som blir berörda och att om så erfordrasnya ortskommittéer bildas. Dessutom skall , somhar att pröva om anstäUd vid första etappens omlokaliseringsmyndig-heter börundantas frän flyttning, även genomföra denna prövning för den personal somberörs av andra etappen. skall liksom tidigare medverkatiU att sådan personal som undantas från omplacering erbjuds en sä långtmöjligt likvärdig statlig anställning i . Åtgärder harvidtagits för att bereda personalen inflytande på genomförandet avomlokaliseringen. I en del motioner tar man upp problemet med att skaffamedföljande familjemedlemmar arbete på lokaliseringsorterna. Utskottetunderstryker vikten av att effektiva arbetsförmedlande resurser sätts in föratt lösa Men är det också viktigt att de mottagande orterna har ensådan arbetsmarknad att man har en reell chans att klara detta problem. Om manskulle följa motioner i regionalpolitikfrågan om att man ävenkan välja mindre orter med en begränsad arbetsmarknad för denna omlokalisering,då kan man absolut inte leva upp till denna partimotions yrkande om att dennafråga skall beaktas. Här är det verkligen fråga om att välja ståndpunkt. VUlman sä långt det någonsin går lösa medflyttande familjemedlemmarssysselsättningsproblem, då måste också mottagningsorterna ha en viss storlek.Detta tycker jag är mycket viktigt att man stryker under. Och när säger att är redo att lösa de personliga problemen sålångt det är möjligt, så vUl jag understryka att där finns absolut ingamotsatsförhållanden, och vi försöker alla göra det bästa för personalen. När jag ändå är inne på motion nr 1705-vill jag påtala en direkt felaktighet i densamma. Man skriver på s. 7 imotionen följande: "Såsom framhålhts kritiserade starkt denbrist pä samråd med de anställdas huvudorganisationer och företagsnämnderna somkännetecknade beredningen inför den första omlokaliseringsdebatten." Manhänvisar alltså till beslut 197 I. I samma motion skriver man på s.5 följande; "Förslaget om utflyttning har väckt stark kritik frånanställda och deras organisationer." Detta var alltså en redogörelse förbakgrunden till de motioner som väcktes. Vad vardet då som utskottet sade? Jo, följande: "Utskottet vUl först framhålla att statsmakternasrätt att bestämma om förläggningen av statlig verksamhet inte kan sättas ifråga. Detta bör dock inte utesluta att ett värdefullt samråd kommer tiU ståndi lokaliseringsfrågorna med berörd personal och verksledning. En sådan ordningär ägnad att främja ändamålsenliga lösningar i sakfrågan och skapa en positiv attitydhos personalen. Med hänvisning till det ovan sagda vill utskottetunderstryka angelägenheten av att de anställda bereds inflytande i detfortsatta planerings-och utredningsarbetet för utflyttningen." Jag är fullt medveten om att man i en motion kan skrivafel, och om det hade varit en isolerad företeelse frän kunde manväl ha förbigått den med bara ett påpekande. Men efter att ha hört debatten om regionalpolitiken i TV, där han tog upp en annan sak iinrikesutskottets betänkande och anklagade inrikesministern för att icke haföljt beslut när det gällde befolkningsramarna pä precis likafelaktig grund som vad man gör i motionen 1705 ställer man sig faktisktfrågan; Är så hårt trängt i regionalpolitiken att man behövertiUgripa direkta feltolkningar när man diskuterar detta ämne? Jag vill vidare säga tUl , som också berörpersonalpolitiken, att den tidigare anförda meningen, "utskottet villförst framhålla att statsmakternas rätt att bestämma om förläggningen avstatlig verksamhet inte kan sättas i fräga", fanns med i de borgerligapartiernas reservation i denna fråga. Detta var dock mera en parentes, herr talman, vad jag villframhålla är att det uttalande som gjorde om ett värdefullt samrådtydligen har fullföljts. Detta återspeglas bl. a. i att det inte finns någonreservation Omlokalisering av viss statlig verksamhet Omlokalisering av viss statlig verksamhet Det som utskottet sade om samarbete, inflytande för personalen,möjligheter att få stanna kvar i m. fl. personalfrågor skall enligtutskottet bestå och även utvecklas. Detta anser vi vara -viktigt. Sedan några ord om kostnaderna. Jag kan mycket kort gäigenom denna punkt. i tog upp kostnadsaspekten ganskautförligt. Låt mig dock säga att delegationens kostnadsberäkning grundar sig pådet enda empiriska material som finns över utflyttning av statliga verk,nämligen försvarets fabriksverks utflyttning till . gång bereddes samtliga verk möjlighet att redovisa kostnadskonsekvensernaför det egna verket. Ett enda verk rUcsskatteverket - kunde presteradetaljerade kostnadsberäkningar, och där visade det sig att verkets beräkningarlåg under de av delegationen gjorda beräkningarna. I samband med remissbehandlingen presterade vissa verkkostnadskalkyler som översteg delegationens. I verkens och myndigheternaskalkyler ingår dock oftast effektivitetsförluster, vilka svårligen går attrealistiskt beräkna. Typexemplet är FOA, som själv beräknar kostnaderna tiU 200miljoner jämfört med 130 miljoner enligt delegationen. I FOA;s beräkningaringår dock även kostnader av typen utebliven forskning. Hur kan man nu beräknadem? Ävenledes finns i vissa verksberäkningar sådana poster med som minskadeffektivitet. Jag skall inte säga någonting om grunden för dessakostnadsposter, men ibland får jag en känsla av att man tror att det när manflyttar ut i landsorten nästan bara blir fråga om att sitta och mlla tummarna.Jag vet inte om man har den uppfattningen, men jag vet att man jobbar också utei landsorten, och jag är övertygad om att också dessa verk kommer att göra det. Samtliga borgeriiga partier har vidare ställt sig bakomreservationen 2, som berör det som har diskuterats här, nämligen delegering avbeslutsfunktioner m. m. Med "m. m" torde avses "omfördelning avbeslutsfunktioner från central till regional och lokal nivå och frän statligbyråkrati tiU folklig självstyrelse". Det senare är ett citat från reservationen,liksom följande sats: "Enligt utskottets mening bör Ökad uppmärksamhetägnas åt möjligheterna att omfördela beslutsfunktioner genom t. ex.beslutsdelegering inom den statliga förvaltningen eller överförande avarbetsuppgifter från statliga tiU kommunala organ." När det gäller delegering av arbetsuppgifter har jag redansagt att det är ett realistiskt alternativ.