prot · FW09150 · 1973-12-31 00:00:00 — Enhgt min mening har regeringen och ansvarigamyndigheter varit bland de sista att inse vikten av återvinning och förhållitsig ganska passiva till utvecklingen, vUket bl. a. resulterat i att en radkommuner investerat stora pengar i sopförbränningsanläggningar i stället föråtervinningsvänliga anläggningar. Också jordbruksministerns svar andas en viss passivitet ansvaretåvilar tydhgen enligt statsrådets mening kommunerna, som harrenhållningsmonopol. Men miljövård måste bedrivas i samarbete mellan stat,kommuner och medborgare, och ingen part kan frånkänna sig ansvar, minst av alltstaten som tvärtom bör stimulera forskning och olika initiativ, i det härfallet för att snabbt öka återvinningen. Kemiskt avfaU och annat industriellt avfaU har på etttidigt stadium uppmärksammats från återvinningssynpunkt, kanske därför att deti särskilt hög grad varit miljöfarligt som avfall. Visst pappersavfall harockså tillvaratagits. har man börjat angripa de växande mängdernahushållssopor som återvinningskälla. Noggranna kalkyler har visat att varieindivid inom större tätorter producerar ca hushållsavfall , däribland ca tidningar och tidskrifter. Men återvinning avhushållsavfaU har, trots att hushållen vid försöksverksamhet visat sigsamarbetsvilliga när det gäller separering vid källan, visat sig förenad medtekniska och framför allt ekonomiska problem, det senare huvudsakligen högatransportkostnader. Kontor har hänförts till gruppen hushåll, ochhuvudparten av allt hushållsavfall bränns . Men det finns allt skäl att se på kontoren som enavfallsproducent för sig. Huvudparten av deras avfall kanske ellermer är rent papper, och med det informationsflöde som karakteriserat dagenssamhälle är det avsevärda mängder det handlar om. De praktiska problemen med separering har avIndustriförbundet, tih vars försök jag hänvisar i min interpellation, lösts påett enkelt och genialt sätt: man har två papperskorgar, en i A 4-format förallt papper och en vanlig för gem, apelsinskal och mer sådant som inte är rentpapper. Transportkostnaderna blir vid de mängder det här rör sig om av ringabetydelse i själva verket gör avfallsproducenten en ren vinst dåsophämtningskostnaderna reduceras . Jordbruksministern anser det nödvändigt och angeläget attunderlätta återanvändning av pappersavfall. Låt mig då föreslåjordbruksministern att omgående ta kontakt med och be detbehandla kontorsavfall som en grupp för sig. Jag har i min interpellationöverslagsvis beräknat pappersavfaUet från statliga veik och myndigheter till ca180 , vilket förmodligen är lågt räknat. Lägger man därtillstörre kontor över huvud taget i städerna, torde siffran kunna flerdubblas. Viåtervinner av allt papper som konsumeras. Vi skulle kunnakomma eller mer. Eftersom denna mängd returpapper motsvararflera miljoner växande träd brådskar saken. Det förefaller uppenbart att allaparter tjänar på att jordbruksministern tar ett initiativ i den här frågan, snabbt. den 10 deceinber 1973 Om ökad återvinning av avfallspapper tyckte sig finna att mitt svarandades en viss passivitet i fråga om hanteringen av just det speciella avfallsom hon menade att vi skulle kunna tillvarata på ett bättre sätt. Men mitt svarandas inte alls passivitet. Vad jag velat säga till är att vi intelöser den här frågan med det förslag som hon kommer med, att vi skall utfärdaanvisningar för hur pappersavfallet skall separeras. Vi måste i första hand setill att vi får en sådan organisation av själva avfallshante- Om ökad återvinning av avfallspapper ringen attvi den vägen får möjligheter att ta emot det separerade pappersavfallet ochhantera det på det sätt som vi här är överens om. Från departementets sida har vi haft kontakt medStockholms kommun, som har en stor del av den statliga förvaltningen hos sigoch som är i gång med en försöksverksamhet. Vi menar att det är att böria irätt ända att får driva fram sin försöksverksamhet ochredovisa resultaten av den. Det kommer inte att bero av anvisningar till destatliga myndigheterna, om det sedan skall gå att fullfölja verksamheten inomdet statliga området. Jag utgår ifrån som något naturligt att de statligamyndigheterna kommer att anpassa sig till den ordning som man kommer atttillämpa i när det gäller att ta hand om pappersavfall. Jag utgår också ifrån att man kommer att driva den härtypen av försöksverksamhet i andra kommuner; jag vet att man redan gör det pårätt många håll. När det gäller övriga initiativ som kan vara av intresse ifråga om avfallshanteringen över huvud taget kan jag nämna att vi inom departementethåUer på att bereda förslag till olika åtgärder som har diskuterats i dessa sammanhangför att få en bättre överblick över vilka initiativ som skulle bidra tUl attflytta fram positionerna när det gäller vår avfallshantering och i sambanddärmed öka möjligheterna att återvinna produkter ur avfallet. Jag vill starktunderstryka att jag betraktar detta som en av våra viktigare hushållsfrågorframöver. Det gläder mig att jordbruksministernförsäkrar mig att hans svar inte tyder på passivitet. Vad jag har velat peka på med min interpellation är ensåvitt jag kan begripa bortglömd avfallsproducent, som egentligenborde ha uppmärksammats av alla men som uppenbarligen inte har blivit det,nämligen kontoren med deras enorma pappersmängder. Här kan man med kolossaltenkla metoder - för det tycker jag verkligen det är om man har tvåpapperskorgar åstadkomma en återvinning av papper som är i hög grad önskvärd.Vad jag var rädd för och alltså tyckte mig kunna utläsa i jordbruksministernssvar är att man så att säga låter byråkratins kvarnar mala i stället för att tafram de där två papperskorgarna som förefaller vara den enklaste metoden. hoppas jag attjordbruksministern ändå vih försöka att så att säga skära tvärs igenombyråkratin och gå direkt på papperskorgarna. Jag tror faktiskt attjordbruksministern kunde ha en hel del att bidra med i den vägen. Eftersom vi ändå i sak är överens om vad vivill åstadkomma, tycker jag inte det finns något skäl att träta om hur vi ipraktiken skall ordna detta. Jag har bara velat peka på att det inte är fulltså enkelt som att vi ställer ut de här två papperskorgarna. Vi måste söqa föratt vi har en organisation av hämtningen och själva hanteringen som gör att mankan ta emot resultatet av denna separering på ett riktigt sätt. Jag tycker fortfarande att eftersom har fattatett beslut om att det är kommunen som skall ha ansvaret för detta, så skall vige kommunen chansen att få organisera det på ett så vettigt sätt som möjligt.När nu kommunen engagerar sig i den här uppgiften, måste den få möjlighet attfullfölja uppläggningen av försöksverksamheten och sedan välja de metoder somkommunen finner lämpligast. gör jordbruksministern mig faktisktriktigt ängslig. Jag visste inte att det var detta som avsågs med organisationav avfallshanteringen. Jag har hänvisat tUl att det åtminstone i det här falletfinns speciella företag för uppsamhng av avfallspapper; de tar emot dessamängder av returpapper och forslar dem dit de skaU. Men om jag avjordbruksministerns svar skall utläsa att man först måste vänta på att kommunenskall organisera egna uppsamlingsföretag, då lär vi få vänta på utvinning avdessa stora pappersmängder. Hur kommunerna, exempelvis ,väljer att organisera sin avfallshantering om de vill använda de företag somfinns inom området eller ej är deras sak. Jag har bara velat peka på att omvi skall underlätta möjligheterna att få den totalbedömning av hela den härhanteringen som kommunerna är ute efter och som de diskuterar i sinförsöksverksamhet, så kanske inte staten skall sätta i gång pä egen hand.Staten har ju skrivit de lagar som ger kommunen skyldigheten att ta hand omdetta avfall. Överläggningen var härmed slutad. Om en uppmjukning av reglerna om skattetillägg § 14 Om en uppmjukning av reglerna om skattetillägg Herr finansministern erhöll ordet för att besvaraherr i (s) framställda interpellation, nr 153,och anförde: i har frågat om jag ärberedd att medverka till en uppmjukning av anvisningarna om skattetillägg somrör fall där det kan anses som uppenbart att den skattskyldiges förseelsebestår i misskrivning, feltolkning eller missförstånd. Skattetillägg utgår bl. a. då skattskyldig lämnat oriktiguppgift i deklaration eller annat skriftligt meddelande till ledning för sintaxering. Vid utformningen av lagstiftningen i fråga har man på ohkasätt beaktat kravet på att skattskyldiga som uppfyllt vad man rimligen kanbegära i fråga om noggrannhet och förmåga att tillgodogöra sig skattereglernainte skall träffas av sanktion. Skattetillägg utgår sålunda inte vid uppenbar felräkningeller misskrivning i deklarationen. Vidare finns möjlighet att efterge skattetillägg. Det fårske om felaktigheten eller underlåtenheten med hänsyn till den skattskyldiges Omen uppmjukning av reglerna 0772 skattetillägg ålder,sjukdom, bristande erfarenhet eller den oriktiga uppgiftens särskildabeskaffenhet eller därmed jämförlig omständighet är att anse som ursäktlig.Eftergift får också medges om det belopp som kunde ha undandragits genomfelaktigheten eller underlåtenheten är att anse som ringa. Systemet med skattetillägg trädde i kraft den I januari1972. Vid lagstiftningens tillkomst betonades att de i lagtexten angivnabefrielsegrunderna borde tillämpas generöst åtminstone i inledningsskedet.Riksskatteverkets anvisningar i ämnet har avfattats från denna utgångspunkt.Gällande anvisningar ger sålunda myndigheterna stort utrymme att i det enskUdafallet ta hänsyn till sådana omständigheter som interpellanten åsyftar. Det torde inte vara möjligt att inom ramen för nuvarandelagbestämmelser mjuka upp anvisningarna rörande skattetilläggen. Med hänsyntill att myndigheternas tUlämpning ännu inte helt stabiliserats är jag inteheller beredd att ta ställning till om ytterligare befrielsegrunderbör införas. i (s): Allra först ett tack till finansministern försvaret på interpellationen. Av innehållet i svaret framgår klart att finansministernutgår från att tUlämpningsföreskrifterna bör vara föremål för en generöstillämpning och att anvisningar vad gäller skattetilläggen äravfattade från denna utgångspunkt. Efter alla de kontakter jag haft i mitt eget heinlän ochefter att ha tagit del av det material som jag fått från ett antaltaxeringsfunktionärer har jag fått klart för mig att systemet ändå får orimhgakonsekvenser. Därför har jag frågat mig om det inte kan förhålla sig så, att vimöjligen har gått litet för långt i vår iver att få tiU stånd en bättreskattemoral. Jag tror nämligen inte att taxeringsärenden som är att betecknasom bagatellartade t. ex. oriktiga uppgifter som tillkommit efter missförstånd,feltolkning eller misskrivning behandlas lika milt som finansministern utgårfrån i sitt svar. Här föreligger såvitt jag kan bedöma klart olika uppfattningar.Medan finansministern hävdar att anvisningarna från är såavfattade att de ger stort utrymme för att i de enskilda fallen ta hänsyn tillde omständigheter som jag berört i min interpellation, så anser detaxeringsfunktionärer jag har talat med att reglerna är så hårt skrivna att dethelt enkelt inte går att vara generös i tillämpningen. Jag har fått omvittnat från flera håll attbefattningshavarna som skall fullgöra de här ömtåliga uppdragenkänner en olust och tycker att nuvarande system med skattetillägg drabbar ialltför hög grad bagatellartade förseelser, i en del fall rent orättvist.Allmänt sägs att tUlämpningsbestämmelserna är för hårda, och en ledamot avlänsskatte-nämnden i mitt hemlän sade ungefär så här: Som ledamot avlänsskatte-nämnden har jag vid några sammanträden förstått hur omöjligsituationen är och förblir om inte kommer med uppmjukadetilläm pningsbestämmelser. Min sagesman använde sig sedan av boxningsspråk ochslutade med att konstatera att medan storskojarna duckar får småsyndare ta emotsmällarna. En häradsskrivare har i en PM påvisat många horriblabeslut som han för sin del måste fatta för att inte begå tjänstefel. inte satts dit med glatt sinne är han den förste att betyga. Det är följaktligen, som framhålls i min interpellation,många som sätter en hel del frågetecken i kanten för den hårda hnje som måstetUlämpas på det här området, om tillämpningsföreskrifterna skall följas, ochdet skall de givetvis så länge de finns. Men jag är alldeles övertygad om attanvisningarna förr eUer senare måste mjukas upp, och jag tror det vore mycketatt vinna, om de som ute på fältet skaU sköta tillämpningen hade litet störrefrihet än vad de enligt egen uppfattning nu har. Om en uppmjukning av reglerna om skattetillägg Jag är Utet överraskad över interpellantens synpunkter. Som framgår av mitt svar har utformatsina anvisningar så som man kan begära utifrån en generös utgångspunkt. Jaghar svarat att uppenbara felräkningar eller misskrivningar inte skall föranledanågra speciella strafftillägg. Om felaktigheten eller underlåtenheten beror påatt den skattskyldige är gammal eller sjuk eller har bristande erfarenhet ellerom de oriktiga uppgifterna är oväsentliga och ringa, så skall inga speciellasanktioner företas. Men naturligtvis är det i sista hand alltid en fråga om hurman uppfattar ärendet vid taxeringsnämndens granskning av den specielladeklarationen, och därför bhr bedömningen subjektiv med hänsyn till hurmänniskor ser på ett begånget fel. Med de anvisningar som här har givits kanemeUertid jag för min del inte se hur man anvisningsmässigt kan komma närmarede tankegångar som ligger bakom. Sedan vet också interpellanten det framgick av hanssenaste inlägg att om deklaranten anser sig vara illa behandlad, så finns detbesvärsmöj-hgheter i länsskatterätten. Och om vederbörande anser sig illabehandlad även där, så har han besvärsmöjligheter också i kammarrätten. Det äraUtså tre olika fora som har att bedöma om det begångna felet är sådant somskall föranleda en sanktion eller om man kan låta nåd gå före rätt. Slutsatsen blir alltså att jag inte tror att man kanskriva kriterier eller anvisningar på annat sätt än som de nu är skrivna. Sedanankommer det på vederbörande myndigheter, i detta fall taxeringsmyndigheterna,att avgöra frågorna i varje speciellt fall. Och besvärsmöjligheter finns somsagt. i (s): Vad som har oroat mig är närmast att ett feli en deklaration som beror på ren okunnighet eller kanske felräkning bestraffasmed skattetUlägg. Skulle man inte kunna överväga någon form av straffmätningoch då ta hänsyn till om det rör sig om uppsåt eller ren okunnighet? Här tyckerjag att länsskatterätten skulle kunna få bemyndigande att utöva någon form avstraffmätning. Sedan villjag i sammanhanget påminna om att frågan om skattetillägg 6 protokoll 1973. Om en sammanslagning av kustbevakning och sjöpolis har tagitsupp av JO i avdelningen Vissa inspektions-, initiativ- och klagoärenden.Resultatet av den verksamheten under innevarande år kommer att redovisas i 1974års JO-berättelse, och där kommer JO att sammanfatta sina intryck avtillämpningen av bestämmelserna. Enligt säkra uppgifter som jag har inhämtatkommer JO;s uttalande där att vara mera kritiska än berättelse, ochdetta menar jag är ytterUgare ett argument för att vi bör försöka få till stånden mjukare linje. Skulle ändå inte finansministern, trots vad han sade isitt senaste anförande, kunna överväga en uppmjukning av anvisningarna? Kandetta verkligen inte ske inom ramen för nuvarande lagbestämmelser? Jag tror attallmänhetens respekt för lagen om skattetillägg skulle stärkas om dessaanvisningar mjukades upp. Överläggningenvar härmed slutad. § 15 Omen sammanslagning av kustbevakning och sjöpolis Herr finansministern erhöllordet för att besvara () framställdainterpellation, nr 156, och anförde: har frågat mig om jag vill tainitiativ till utredning syftande tUl en sammanslagning av kustbevakning ochsjöpolis för att därmed öka effektiviteten, som icke oväsentligabesparingar i statsbudgeten kan åstadkommas. Jag är medveten om att det förekommer vissagränsdragningsproblem på det här området och att det kan finnas behov av att istörre utsträckning begränsa dubbelarbetet och undvika oklarheter i kompetenshänseendemellan och sjöpolisen. En översyn av samordningsmöjligheternakommer därför att ske. Jag ber att få tacka finansministern för dethär svaret som jag bedömer som mycket positivt. Ätt det behövs bättresamordning är väl alldeles uppenbart. Jag hoppas att den utredning somfinansministern nu aviserar skall bli helt förutsättningslös i den meningenatt den om den finner det lämpligt - kan föreslå en enhetlig organisation istället för som två nästan identiskt lika. Nuvarande förhållanden skapar utan tvivel både betydandeonödiga kostnader och ovisshet om hur verksamheten är organiserad. Det finns t.ex. de som tror att sorterar under försvarsdepartementet istället för under departement. Det är inte bara s. k. vanligt folksom gör detta utan även personer i kanslihuset som kanske borde känna till detbättre. Jag har här ett brev som är ställt tUl statsministern av ett parpersoner som är anställda vid där de tar upp den här problemställningen.De får sedan ett svar av statsministern där han bl. a. säger: Jag haröverlämnat ert brev till försvarsdepartementet där man har hand om frågor somberör . Sedan fick vederbörande ett brev frånförsvarsdepartementet meduppgift att deras brev var överlämnat till departement. Brevet komi alla fall tiU rätt plats. Detta visar väl, tycker jag, att härär litet oklarheter i fråga om administrationen. Sedan vill jag bara läsa in i kammarens protokoll vadriksdagen faktiskt har uttalat i de här frågorna. Första lagutskottet gjorde påsin tid ett uttalande i sitt utlåtande 1970:3 I där det bl. a. sägs så här: "Anledning synes emeUertid föreligga att i lämpligtsammanhang göra en översyn av gällande författningar på de övervaknings- eUertiUsynsom-råden där formella befogenheter saknas eller står i mindre godöverensstämmelse med en praxis som visat sig lämplig. Vad som enligtutskottets mening framför allt är angeläget är emellertid att kustbevakningensoch polisens uppgifter i större utsträckning än samordnas så attdubbelarbete och oklarheter i kompetenshänseende i största möjliga utsträckningbegränsas. Det ankommer i första hand på generaltuUstyrel-sen ochrikspohsstyrelsen att svara för en sådan samordning. a,i annat sammanhang framhålUt kan emellertid ifrågasättas ominte en gemensam ledning för den civila övervakningen tUl sjöss skulle ge väsentligtökade möjligheter att rationellt utnyttja de personella och materiella resursersom står tUl förfogande såväl tiU lands som sjöss. Anledning kan därför finnasatt mer ingående ta upp samordnings- och huvudmannaskapsfrågorna tUlprövning." Jag villsärskilt peka pä att man där omnämner en enhetlig ledning. I justitieutskottet har man i anledning av en motionsom i viss mån berör det här området bl, a, sagt så här:- "Behovet av samordning för undvikande av dubbelarbeteoch oklarheter i kompetenshänseende inom den civUa övervakningen längs vårakuster liksom kravet på ett effektivt utnyttjande av härför tUlgängligaresurser är enligt utskottets mening - bl. a. av statsfinansiella skäl - såframträdande att utskottet finner det påkallat att den översyn av hithörandeförfattningar och samordningsfrågor m, m, som första lagutskottet uttalade sigför kommer tUl stånd. Vad utskottet här anfört bör ges Kungl. Maj:t tillkänna." , herr talman, vilt jag bara säga att man inomkustbevakningen tycker att det är ganska egendomligt att varusmugglingslagenger dess personal befogenheter att inleda förundersökning, gripa misstänkta,göra beslag, utföra husrannsakan, företa kroppsvisitation och utreda brott somstadgar upp till fängelse, s. k. narkotikasmuggling, men att man närdet gäller andra polisiära uppgifter som man ändå skall handlägga inte harsamma befogenheter. Jag hoppas att en sådan oegentlighet som jag tycker äralldeles onödig kommer att rättas till. Jag tackarän en gång för svaret. Om en utredning rörande yrkesfiskets skatte-ochavgiftsfrågor Överiäggningen var härmed slutad. § 16Om en utredning rörande yrkesfiskets skatte-och avgiftstragui Herr finan.sministern erhöll ordet för att besvaraherr Hedins (m) framställda interpellation, nr 157, ochanförde; Om en utredning rörande yrkesfiskets skatte-ochavgiftsfrågor har frågat mig om jag viU tagainitiativ tUl att frågan om yrkesfiskets skatte- och avgiftsfrågor snarastutreds, förslagsvis genom tiUäggsdirektiv till fiskerinäringsutredningen. Jag har stor förståelse för yrkesfiskarnas strävanden attförbättra vUlkoren och lönsamheten inom denna mycket utsatta gren av vårtnäringsliv. Det är emellertid en grundläggande regel i vår skatterätt att skattskall utgå efter inkomstförhållanden och med hänsyn tiU skatteförmåga.Inkomstbeskattningen skall beräknas på det netto av förvärvsverksamheten somuppkommer , dvs, i princip . Någon allmänresultatutjämning medges inte. Vissa undantag finns för speciella fall, mendessa fäll är inte jämförliga med förhållandena inom yrkesfisket. Den allmännaarbetsgivaravgiften är generell och tillämpas utan undantag för allt arbete.Några skäl att frångå principen om Ukformighet vid beskattningen i detta fallfinns inte enligt min mening. Någon utredning om speciella skatteförmåner föryrkesfiskare finner jag således inte påkallad. Jag får väl tacka finansministern också fördet här svaret, men jag måste beklaga att det i motsats till dettidigare interpeUationssvaret var så utomordentligt negativt. Finansministern säger i svaret att han har stor förståelseför yrkesfiskarnas strävanden att förbättra villkoren och lönsamheten inom dennamycket utsatta gren av vårt näringsliv. Det är bra att finansministern sägerdet, men utan konkreta åtgärder blir de vackra orden tomma och utan någotinnehäU. Vad vill finansministern föreslå för praktiska åtgärder, som kanhjälpa yrkesfiskarna? Hur vill finansministern för sin del hindra denutomordentligt olyckliga trend som gäller inom fiskerinäringen? Låt mig bara peka på ett par siffror, som jag nämnde iinterpellationen, nämligen att det i hela bara finns 60 ståltrålarekvar mot 146 - mer än dubbelt så många - . Vill regeringen ha kvar enlivskraftig fiskerinäring med hänsyn till vår försörjningsberedskap, avbevakningspolitiska skäl och inte minst av lokaliserings- ochsysselsättningsskäl? Om regeringen vill det, vilket jag trots allt vågar tro,måste regeringen ändå vara beredd att satsa något, att vidtaga några positivaåtgärder. Det område som bland yrkesfiskarna helt dominerar i frågaom önskvärda insatser från statsmakternas sida är just skatteområdet.Finansministerns svar kommer därför som något av en kalldusch inte bara för migutan för yrkesfiskarna i gemen, oberoende av politisk hemvist. De kan inteförstå de doktrinära skäl som finansministern framför mot exempelvis rättvisaskatteavdrag, som kollegerna i exempelvis får utnyttja. De kan inteförstå varför de inte får möjlighet tUl resultatutjämning som fiskarena fårbl. a. i . Också i får fiskarena bättre villkor än här. Jaghar i min hand Dansk Fiskeritidende av , där det anförslitet om skatteförhållanden. Där heter det: "Ligningsrådetsbeslutning går ud på, at fiskere i det sogående fiskeri. der er påhavet i mere end et dogn, for fremtiden kan fratraekke 3 000 kröner eller 20kröner pr. fiskedag i kostpenge. De 3 000 kröner er baseret på 150 fiskedage.Hvis en kan dokumentere, at han har fisket mere end 150 dage, må hanfortsat fratraekke 20 kröner . Det vil sige, at han, hvis han har fisketi 200 dage, må fratrjekke 4 000 kröner. For fiskere på dagsfiskeri som ikke er på havet över etdogn, gaelder, at de må fratraekke 2 100 kröner eller II kröner ikostudgifter." Sedan finns ett annat avdrag, som gäller soudstyr. På denpunkten anförs: "har også lavet om på fradraget forsoudstyr, og også her er graensen eendret fra to dogn tU et dogn. Över et dogngaelder nu et fradrag på 1 000 kröner til daekning af udgifter tilsoudstyr, mens de ovrige kun må fratraekke 900 kröner på selvangivelsen." En fiskare som alltså fiskar vUket ingalundaär ovanligt får i dra av 4 000 respektive ellersammanlagt . En dagsfiskare får dra av mindre, dock 2 100plus eller tUlsammans .