prot · FW09105 · 1973-12-31 00:00:00 — Även utskottsmajoriteten anser attförhastade skilsmässor bör förebyggas men menar att risken för förhastadeskilsmässor är liten när makarna är ense om beslutet. Jag är inte så säker på att det är så. Vid handläggning avskilsmässomål i domstolarna visar det sig att i inte så få fall, där makarna i formellmening är ense om t. ex. hemskillnad, vill den ena av dem inte alls skiljas. men haneller hon sätter sig inte emot det på grund av vad vi kan kalla prestigeskäl,affekttillstånd eller liknande omständigheter. Vi vet att av hemskillnaderna aldrigfullföljs, och även om det finns andra skäl till det än att sammanlevnadenåterupptas är väl ändå den återupptagna sammanlevnaden skälet i den heltövervägande delen av dessa . Statsrådet ger för övrigt uttryckåt ungefär liknande uppfattning i propositionen. Det här visar att resonemangetom någon form av system som kan hjälpa till att förhindra förhastadeskilsmässor har betydelse i praktiken. Sedan kommer då frågan om hur det här institutet börutformas och hur lång den tid bör vara då makarna skall kunna fundera översituationen. Jag har närmast den meningen, som jag påpekat i min motion 1801,att skillnaderna mellan hemskillnadsinstitutet och det föreslagna systemet medbetänketid har övervärderats i den allmänna debatten. Visst finns detskillnader, t. ex. när det gäller den obligatoriska särievnaden och beträffandeegendomsförhållandena, men skillnaderna är inte så förfärligt stora, om manbortser från tidslängden. I det betänketidsinstitut som propositionen föreslår förde två ganska väsentliga undantagen från huvudregeln om omedelbaräktenskapsskillnad har ena maken rättighet att få beslut på särlevnad liksombeslut i vårdnads- och underhållsfrågor. Något slags avdramatisering, som dethar talats om, lär knappast ske, eftersom det väl också i fortsättningen skallhållas en förhandling innan man fattar beslut i interimistiska frågor. När det sedan gäller frågan om betänketidens längd är detmycket som talar för en generell betänketid . Det föreslås av fruAsbrink, som i sin reservation påpekar att det inte finns något praktiskt behovav olika betänketider för skilda typer av situationer. Jag har också i motionen1801 ställt ett yrkande om sex månaders betänketid. Ä andra sidan är kanske inte betänketidens längd det mestrelevanta här. Huvudsaken är att den finns och att den är så pass lång att denger makarna tillfälle att tänka över situationen och att de inte rusar i väg avden ena eller andra anledningen. Eftersom det uppenbarligen finns en bredopinion för tre månaders betänketid när makarna är ense och tidslängden, somjag menar, dock mer än en fråga om nyanser, har jag, i syfte att medverka tillatt nä en så samlande lösning som möjligt, accepterat en betänketid av tremånader. Detta föreslås i reservationen 14. Bakom den reservationen stårlagutskottets ledamöter från moderata samhngspartiet, ochfolkpartiet fortfarande med undantag av . Jag kommer att yrkabifall till reservationen 14, och jag kommer att rösta på den reservationen. Vi som står bakom reservationen 14 och vill ha enbetänketid i de fall när utskottsmajoriteten inte anserbetänketid erforder-hg delar majoritetens mening i fråga om en betänketid då makarna inte är ense eller det finns barn med ibilden. I reservationen 12 av yrkas att regler om betänketidinte skall finnas ens i detta fall. Här menar utskottet att i en barnfamilj harbarnen ett intresse av att förhastade beslut så långt möjligt undanröjs och attfrågan om skilsmässa, i än högre grad än när makarna saknar underåriga bam,inte kan ses bara som makarnas ensak. Äktenskapslagstiftningen m. m. I reservationen 12 uttalar att förhastadseparation bör förebyggas, om parterna har barn, men att detta är en fråga somkan lösas på processuell väg. Den processuella frågan tar han upp ireservationen 15, där han yrkar på förslag om lagändring från Kungl. Maj:t avinnebörd att "upplösning av äktenskap skall vinna laga kraft först efter30 dagar". Det skulle innebära att man tillskapade en särskildfullföljdstid för äktenskapsmål och att man för de målen övergav nu gällanderegler, av innebörd att ett tvistemål kan vinna laga kraft , omvadeanmälan icke har skett, och eljest . Det vore enhgt utskottetopraktiskt att på det sättet föra in olika slags fullföljstider för olikatvistemål, och dessutom blir lagstiftningen mycket otymplig, om man allmäntskulle börja föra in regler som egentligen är materiellrättsliga i denprocessrättsliga lagstiftningen. Jag tillstyrker därför utskottets skrivning i de frågorsom reservationerna 12 och 15 behandlar. Jag vill slutligen yrka bifall i vad gällerlagutskottets betänkande nr 20 till reservationerna 5, 6, 10 och 14. Jag instämmeri tidigare framställda yrkanden om bifall till de reservationer i övrigt därmitt namn förekommer. Detta gäller också betänkandet nr 21. I övrigt yrkar jagbifall till utskottets hemställan. 1 detta anförande instämde (). () kort genmäle: kommenterade även reservationen5, där icservanterna yrkar att det förslag i propositionen som handlar ommöjlighet för halvsyskon att ingå äktenskap med varandra och om avkriminaliseringav samlag mellan halvsyskon skall avslås. När utskottet har behandlat ämnet harman menat att det torde bli mycket få fall då förbindelser mellan så närasläktingar aktualiseras. Däremot kan sådana fall utvecklas till storatragedier, om alltför drakoniska lagar stiftas på detta område. Det är väl densynpunkten som har gjort att utskottet för sin del har tillstyrktpropositionens förslag i det här hänseendet. () kort genmäle: Jag är medveten om det problem som herrSvedberg berör. Att vi under utskottsbehandlingen inte accepterat den nuantydda vägen med dispensmöjligheter sammanhänger med den andra sidan av saken- de bestämmelser som finns i . Där skulle det nog kunna fåkonsekvenser för många fler än dem det rör sig om när man nu förhindraräktenskap mellan halvsyskon. Beträffande det senare kan vi väl vara överens omatt sådana fall är ytterst få. Jag ifrågasätter fortfarande ominte hela detta problem kan lösas via en åtalsregel beträffande bestämmelsernai 6 kap. 5 § , så att åtal bara behövde ske när det t. ex. fränallmän synpunkt var påkallat. HerrSVEDBERG (s) kort genmäle: Det har förekommit några uppmärksammadesådana här rättsfall . Där har de mänskliga synpunkterna segratoch lagparagrafernafått ge vika. Det har väl också gjort att förslaget kommit med i propositionen. Vid tillkomsten av den nuvarandegiftermålsbalken 1920 beskrevs den lagen av dåtidens människor som en mycketstor reform. Detta att man och hustru fick samma skyldigheter och rättighetervar inte helt självklart för 1920-talets medborgare. Därför blev också i mångastycken de praktiska reglerna och försörjarsystemet byggda på den tidensrollfördelning mellan makar. Äktenskapet, som för många speciellt kvinnor ~fungerade som garantin för försörjning och trygghet, har alltmer för moderna människorfått ett annat innehåll. Sedan gammalt har känsloband mellan makar och eventuellabarn samt strävan att skapa en hemmiljö som befrämjar barnens utveckhng varithörnstenarna för makarna i ett äktenskap. har nyabyggstenar lagts pä det fundamentet, t. ex. intressegemenskap ocharbetssamverkan samt ett gemensamt ansvar för familjens försörjning. En del avdetta nämndes redan i den nuvarande men blev realiteter förstnär även kvinnorna fått lika möjligheter till utbildning och förvärvsarbete. Genom att makar numera blivit mer jämställda har kanskeäktenskapets ekonomiska och materiella sidor fått minskad betydelse och desskaraktär av ett friviUigt förbund mellan två självständiga personer har ökat.Kanske ligger häri en av förklaringarna till det minskande antalet äktenskapoch ökande antalet skilsmässor. Detta inslag av en nödvändig institution förförsörjning har ju försvunnit, och äktenskapet hålls nu främst samman avkänsloband och gemensamma värderingar inom famUjen. Många års arbete med familjer med samlevnadsproblem harlärt mig att man inte kan lagstifta om känslor. Känslor följer ingen lagbundenordning de kan vara flyktiga ibland, stabila . Men även stabila känslorkan skifta och vara splittrade. Så t. ex. kan känslor för barn och make komma ikonflikt med förhållande till släkt och vänner. Men det kan också finnas andraförklaringar till den verklighet som statistiken avspeglar, nämligen att är av äktenskapen upplösta. var inne på den sjunkandegiftermålsfrekvensen, men han uppehöll sig mest vid talet om den ekonomiskadiskrimineringen av äktenskapet. Det är ju ett speciellt moderat tema, vilketredan har blivit belagt i en interpellationsdebatt här i kammaren . Därförskulle jag här vilja ta upp några andra aspekter på problemet. Professor har i ett material från entidningsartikel om äktenskapets hausse och baisse försökt att med jämförandestatistik belysa några av orsakerna till att antalet ingångna äktenskap minskatspeciellt och att antalet födslar av barn utom äktenskapet har ökat. Minskningen i benägenhet att ingå äktenskap är iförhållande till kvinnans ålder allra mest markant i åldersgruppen under 19 åroch den är minst markant i åldersgruppen . Då måste man bedöma detta Å ktenskapslagstift-ningen rn. utifrånatt vi faktiskt här i upplevde ett rekord därföratt levde fler kvinnor än i beståendeäktenskap. Men den ökande skilsmässofrekvensen kompenseras av i någon mån detökade antalet omgiften. Om man återigen ser på förhållandena mellanbarnafödslar och giftermål, fastslår professor efter en mycket noggranngenomgång av statistiken att man ofta får barn därför att man gifter sig, menatt man också gifter sig därför att man väntar eller redan har fött barn. Viden närmare analys av visar professor att benägenheten attlegitimera barn före födseln genom att ingå äktenskap med fadern kraftigt harminskat. Giftermål under pågående graviditet har speciellt minskat sedan 1965.1 åldersgrupperna där kvinnan är under 20 är har det skett en minskning medhälften och i åldersgrupperna med en tredjedel av antalet vigslar.Skälet kan naturligtvis också vara att vi har fått en bättrepreventivmedelskunskap. Det kan vara en skillnad i praxis vid aborttillståndoch liknande. Jag tycker i alla fall att denna ändring i orsaken till äktenskapär mycket viktig att lägga på minnet. Det bör nämligen innebära att mångaäktenskap tidigare kommit till stånd främst på grund av ett yttre socialt tryckoch att de kanske inte alltid motsvarades av en känsla av samhörighet, en sådankänsla som helst bör tas med in 'i äktenskapet. Professor uttrycker detså här: "Benägenheten för tvångsäktenskap har minskat." Jag tror atten sådan utveckling inte är av ondo. Varken för makarna eller för barnen kankänslan av tvångsmässig samlevnad i längden vara särskild berikande. Det kan ju också tänkas att den tilltagande tendensen attbilda familj utan att gifta sig helt bortsett från eventuellt väntade barn också är en del av förklaringen till det minskade antalet ingångna äktenskapbland yngre personer. Men detta kan man inte direkt påvisa med statistik. Vivet att många ungdomar väljer att sammanleva utan äktenskap. Jag har tyckt att det var nödvändigt att ta upp något avdetta som debatten kanske alldeles för mycket kretsat kring utan att manegentligen har klarlagt hur det ligger till. Det är väl sådana här saker som istor utsträckning legat bakom de stötar i domedagsbasunerna som vi fått höramed anledning av det föreslagna systemet för giftermål, äktenskap ochskilsmässa. Man har fått intrycket att det här skulle vara fråga om enupplösning av moralen osv., medan det i verkligheten kanske i stället är så attungdomarna på ett mer självständigt sätt än har tagit hand om sigsjälva och sin livssituation. Som departementschefen anför i propositionen kan man inteutesluta att växande grupper av vårt folk inte vill låta sitt privatlivdikteras genom normer som påtvingats dem utifrån antingen genomäktenskapslagstiftningen eller på annat sätt. Därför har man också utmönstratalla sanktionsregler som anknyter till makarnas personliga förhållanden. Det ärmycket glädjande att så har skett liksom att alla av samhället skapade hinderför en reell skilsmässa tas bort när makarna själva är ense om att upplösaäktenskapet. Endast hänsynen till minderåriga barn föreslås nu få fördröja engemensam ansökan om äktenskapsskillnad. Därmed understryks mera än tidigareäktenskapet som en frivillig samlevnadsform. Reservanterfrån samtliga borgerliga partier föreslår i reservation nr 14 attsamhället bör insätta en spärr i dessa fall mot förhastade skilsmässor. Jagmåste säga att detta tyder på litet av förmyndarmentaUtet mot vuxna människor.Man har ändock ansett dem vara mogna att ingå äktenskap utan föregåendebetänketid. Det är viktigt att påpeka att och Sverigesrättshjälpsjurister i sina remissvar påpekat att hemskillnadsinstitutet var ettonödigt ingrepp från samhällets sida i två människors rätt att bestämma översitt liv tillsammans och att ett system med betänketid inte är ägnat att hindraförhastade skilsmässor. Och just advokater och rättshjälpsexperter bör om någraha erfarenhet på detta område. Livet kan behandla människorhårt. Goda relationer mellan samlevande vuxna det som ofta ger livet störstvärde kan ibland vändas i sin motsats och bli nedbrytande krafter. Det kanuppstå ett så hårt tryck att människan invalidiseras i sina mänskligarelationer. Här bör samhället inte vara en hård domare, klädd i moralens dräkt. En hel del av de skrivelser från olika personer och frånohka religiösa samfund som sänts till ledamöter kanske speciellttill ledamöter av lagutskottet har haft en sådan oförsonlig morahsk ton. Dettalas ständigt om äktenskapet som en livsvarig gemenskap, och vi har välegentligen alla denna önskan, men man kan inte vara ovetande om att en stor delav äktenskapen upplöses genom skilsmässor och att ständigt flera ingår mer änett äktenskap under sitt liv. MedeUivslängden har ju också ökat. Därför anserjag att det är mycket viktigt att ett förenklat borgerligt vigselformulärkommer till stånd, där dessa realiteter avspeglar sig. På något sätt stöter detmig när tidigare frånskilda personer kanske komna vid vigselnmåste lova varandra livslång trohet och gemenskap. Jag hälsar därför medtillfredsställelse att ett förenklat vigselformulär skall kunna väljas avparterna. I en reservation som jag skrivit tillsammans med herrSjöholm och har vi sökt ge uttryck för att vi ansluter oss tillden uppfattning som familjerättskommitténs majoritet haft om möjligheterna förogifta föräldrar att gemensamt utöva vårdnaden, dvs. föräldrarätt och -skyldigheter,för sina barn. Detta förslag, som departementschefen inte nu tagit med ipropositionen, har bl. a. i form av en socialdemokratisk motion varit föremålför utskottets behandhng. Många och tunga remissinstanser tillstyrker dettaförslag, även om det också har funnits varnande remissvar, som varit knutnatill förslaget från kommittén. Utskottet erkänner i sitt betänkande att flera av dessprincipiella uttalanden egentUgen talar för bifall till motionärernas krav idenna del, nämligen att ogifta föräldrar som sammanlever med gemensamt bam börha samma rättigheter och skyldigheter mot detta barn. Detta kan utan tvivel -som utskottet också anfört - ha betydelse för harmonin inom familjen och därmedför barnets utveckhng. De svårigheter som kan uppkomma beträffande vårdnaden närsammanlevande ogifta föräldrar separerar torde enligt vår uppfattning inte varasvåra att komma till rätta med. Beträffande underhållsbidrag ochbidragsförskott torde bestämmelserna kunna utgå ifrån att den av föräldrarnasom inte stadigt sammanlever med barnet är underhållsskyl- 5 protokoll 1973. dig ochatt kravet på bidragsförskott endast kan anhängiggöras när någon av föräldrarnaär underhållsskyldig. finns ju i många fall underhållsskyldighetmot barn utom äktenskapet fastställd i avtal eller dom, men skyldigheten kaninte rättsligen påkallas så länge den underhållsskyldige direkt bidrar tillbarnets och den andra förälderns försörjning genom att sammanbo med dem och pädet sättet uppfyller en försörjningsskyldighet. Utskottet anser liksom statsrådet att föräldrarna kangifta sig om de vill säkra vårdnadsrätten över barnet. Jag vill gärnaunderstryka att samhället inte kan tvinga föräldrar att gifta sig, och jaganser att lagen därför inte bör innehålla dolda sanktioner i form av regler omrättsförluster. Det är min förhoppning att frågan om vårdnadsrätten inte harfått sin slutliga utformning. Jag anser att man bör sträva efter attfamUjerättsligt jämställa barn födda utom äktenskapet med barn i äktenskapet.Hur föräldrarna väljer att ordna sina inbördes förhållanden bör inte få inverkapå deras rätt och skyldighet gentemot barnen. Rätten att vara en god förälderbör inte begränsas, inte heller när den skall kläs i en rättsligt bindandeform. De juridiska problemen kring ogifta sammanlevande föräldrars gemensammavårdnad av och förmynderskap för sina barn bör inte vara omöjliga att lösa. Härär plats för reformer med målsättningen jämlikhet mellan föräldrarna. Regeringens förslag om en partiell reform avgiftermålsbalken är en angelägen reform. Jag tror att den infriar en hel delförväntningar, speciellt bland vår tids ungdom, om att kön, handikapp ellerlivsåskådning inte skall medföra olika behandling från samhällets sida när detgäller samlevnad i äktenskap eller upplösning av äktenskap. Därför hoppas jagatt de flesta av kammarens ledamöter skall rösta för ett genomförande av dennareform och att förslaget om avslag på propositionen inte får någon störreanslutning. Personligen skulle jag önska att någon form av rättsligreglering beträffande samlevnad utan äktenskap kunde skapas för de samlevandemän och kvinnor som av naturliga eller ideologiska skäl väljer att inte ingåäktenskap. Jag hoppas att detta tillsammans med nya bestämmelser kringförsörjarbegreppet i lagstiftningen skall kunna ingå i det fortsattareformarbetet på detta område. Jag yrkar bifall till utskottets förslag utompå punkterna 15 och 32, där jag yrkar bifall till reservationerna 11 och 19. I detta anförande instämde fruTheorin, , och fröken (samtliga s). HerrWINBERG (m) kort genmäle: Jag reagerade en smula när att vi som ville ha ett system med betänketid hade något slagsförmyndarmentaUtet. Jag tror inte det är så. Bakgrunden till att vi vill haden här möjligheten till ett övervägande innan man definitivtupplöser ett äktenskap är just att vi tror att vi i det fallet kan skydda mångamänniskor. a. och jag om lagstiftning- ens syfte.Jag hävdade att den till stor del hade till syfte att skydda den svagare parteni många hänseenden. Det är som sagt mot den bakgrunden man skall se vårtförslag om att ha en betänketid. Om det vore så att vi alla när vi skall ta ställning i enfråga gjorde detta med eftertanke, var balanserade och lugna och visste precisvad vi skulle göra, då kanske resonemang skulle vara riktigt. Meni en sådan situation som då det är fråga om att upplösa ett äktenskap tror jagatt många av oss behärskas av känslor av humör, kanske bitterhet och prestigeoch därför inte kan se framåt pä det sätt som är önskvärt. Det är skälet tillatt det finns ett starkt intresse av att behålla ett system med en betänketid. Får jag också bara säga, eftersom fru som avlämnat ett remissyttrande, att citatet ur dettavisserligen var riktigt. Men jag vill också säga att många advokater i Sverigemed förvåning har tagit del av sin organisations yttrande. Jag vill göra detpåståendet, efter att ha samtalat med många av dem, att de inte alls delar denuppfattning som kommit till uttryck i detta yttrande. i (fp) kort genmäle: Med anledning av det som sade ombehovet och angelägenheten av gemensam vårdnad för ogifta eller skilda som harbarn gemensamt och som bor tillsammans vill jag än en gång understryka vadutskottet har sagt, nämligen att denna fråga i fråga om behovet bör utredasbättre. Jag tycker att det är en direkt brist i familjelagssakkunnigasbetänkande att denna fråga inte tänkts igenom tillräckligt grundligt vad gällerde formella konsekvenserna. Jag har därför för min del i utskottetrekommenderat och fått in ett uttalande i denna riktning i utskottetsbetänkande - att saken tas upp till förnyad prövning. 1 samma mån som behovetkan verifieras bör frågan om gemensam vårdnad i nu åsyftade fall lösas. Ä ktenskapslagstift-ningen m. rn. FruLUNDBLAD (s) kort genmäle: talar om att man skall skyddaden svagare parten. Jag vill påstå att det kan finnas fall där en omedelbarskilsmässa just kommer till stånd för att skydda den svagare parten. I den nyagiftermålsbalken finns nämligen inte begreppet "särlevnad". Dettabetyder att makarna under en betänketid kan få leva tillsammans utan att denena av dem kan begära pohsskydd mot att den andra tränger på. Det kan finnasfall, där omedelbar äktenskapsskillnad utan betänketid verkligen är ett skyddför den svagare parten. Jag är vidare vanligtvis mycket intresserad av att skyddasvaga parter i olika samhälleliga sammanhang. Det är också det som gör att jagså starkt understryker rätten för fadern att få vårdnad om sitt barn utomäktenskapet. Det är verkligen ett område där fadern är den mycket svaga parten,som nästan inte har några rättigheter alls. Till i vill jag säga att jag tillfullo uppskattar att utskottet varit mycket noggrant vid sin behandhng avfrågan om vårdnadsrätten över barn utanför äktenskapet. Men det har ändå varitomöjligt för mig att acceptera de slutsatser som utskottet kommer fram till. Å ktenskapslagstift-ningen m. m. () kort genmäle: Jag vill bara till säga att detju i 15 kap. 11 § i förslaget om ändring i stadgas att omendera parten i mål om äktenskapsskillnad så begär skall rätten vara skyldigatt förordna om sammanlevnadens hävande och om förbud för makarna att besökavarandra. Självfallet menar vi, som vill ha en betänketid även när makarna ärense, att denna regel skall tillämpas också för dessa fall. i (c): De ändringar av äktenskapslagstiftningen somriksdagen nu har att ta ställning till har föregåtts av en livlig debatt sedanfamiljelagssakkunniga framlade sitt förslag. Det är naturligt att en lagstiftning som sä nära berör de allra flestaenskilda människor väckt stort intresse långt utanför detta hus. Åtminstone viledamöter av lagutskottet har erhåUit åtskilliga skrivelser och även böcker medsynpunkter på hur dessa frågor bör lösas. Under de som gått sedan den nuvarandegiftermålsbalkens tillkomst har såväl de ekonomiska och sociala förhållandenasom familjesituationen och människornas värderingar ändrats avsevärt, varförreformbehovet blivit ganska uppenbart. Det är väsentligt att en lagstiftningav denna karaktär kan utformas så att den omfattas av en bred majoritet avfolket och så att huvudparten av de sammanlevande kan acceptera äktenskapetsregelsystem. Familjelagssakkunnigas förslag ja, redan deras direktiv föranledde åtskilliga farhågor för att äktenskapslagstiftningen skulle radikaliserasmer än som överensstämmer med en bred folkmajoritets värderingar. Propositionengår dock inte lika långt som de sakkunnigas förslag, utan har påverkats både avreservanterna bland de sakkunniga och av remissinstanserna. Jag vill, herr talman, kommentera några av de punkter därreservationer eller särskilda yttranden föreligger, och jag skall förstuppehålla mig vid yrkandena om avslag på propositionen. Att en proposition i ärendet över huvud taget framlagtshar kritiserats främst ur två synpunkter, nämligen dels den minskade nordiskarättslikhet pä området som uppstår, dels att flertalet frågor omäktenskapets rättsverkningar ej löses . Mot bakgrund av reformbehovet har representanteri lagutskottet funnit tillräckliga skäl för behandling av lagförslaget ,trots nämnda båda brister. Jag vill i detta sammanhang hänvisa till lagrådetsyttrande, vilket utskottsordföranden i redan har erinratom i debatten. När det gäller uppdelningen av lagstiftningen i tvåetapper har det tidigare i debatten påpekats att även den nu gällandelagstiftningen tillkom i två etapper med en uppdelning i huvudsak efter sammagrunder som föreslås i propositionen.