prot · FW09110 · 1973-12-31 00:00:00 — innan.Partiledaröveriäggningarna medverkade alltså till att propositionsarbetetfördröjdes, men de innebar att partierna får förutsättas ha varit välinformerade om arbetets gång och resultat. Därför vUl jag gärna hävda att detinte kan lastas departementet att propositionen kunde läggas först . () kort genmäle: Jag är glad att justitieministern tog upp densenast nämnda frågan, eftersom jag därigenom får tUlfälle att undanröja ettmissförstånd. Jag kritiserade inte tiden för propositionens avgivande i betraktandeav de omständigheter som förelåg. Vad jag ville ha sagt var att närgrundlagberedningen skulle så snabbt prestera både regeringsform ochriksdagsordning blev det en forcering. Om vi däremot som ursprungligen varavsett - bara hade haft att prestera en riksdagsordning och regeringsformenhade kunnat vänta till nästa gång det blir fräga om grundlagsändringar, hadedet blivit en lugnare takt för propositionen och för delfäende avdensamma. Jag förstår ocksä att en proposition av den omfattningen inte gärnakan framläggas - därtill försenad av partiledaröverläggningar. Jag vill i övrigt av vad justitieministern sade notera attvåra olika åsikter om lagrådet kvarstår. Departementet vill fortfarande inte hanågon granskning av andra lagförslag än sådana där det passar departementet.Den meningen har inte vi. Vi anser att rättssäkerheten och kvaliteten pålagstiftningen kräver lagrådets granskning av alla betydande lagförslag. I den fråga som justitieministern sedan tog upp, omröstningeni regeringen, har vi också olika mening. Justitieministern sade att det var enmärklig tanke. Det märkliga är i sä fall grundlagberedningens enhälliga tanke;jag har alltså många medskyldiga i det sammanhanget. Det gör att jag intekänner kritiken så påfrestande. Det är i själva verket en naturlig tanke, ochjag vill erinra om att i den brittiska regeringen är omröstning regel. HerrAHLMARK (fp) kort genmäle: På tre punkter i justitieministerns anförandeskulle jag vilja ha kompletteringar. Jag är glad att justitieministern sade att denna utredningskall bli färdig på det sätt som utskottet skriver i sin motivtext. Det är bra.Men min fråga gällde något rner, nämligen var socialdemokratin och dennuvarande regeringen står i själva sakfrågan. Häller man fortfarande fast vidden linje som uttrycktes av ledandesocialdemokrater, att oppositionens förslag orn fri- och rättigheter kunde varaett hot mot sociala reformer och att det var "formella knep"? Elleranser man att det är värdefullt med grundlagsfästa rättigheter? Om vi får onprincipdeklaration på den punkten, tror jag att debatten skulle stimuleras. Den andra punkten gällde folkomröstningar vidgrundlagsändring. Justitieministern anförde att det skulle fordra en särskilddebatt i sak osv. Antag att en majoritet i kammaren driver igenom en vilandeförfattnings- ändring,som minst en tredjedel av är så mycket emot att man vill ha ut dentill folket för omröstning. Varför dä inte slita tvisten mellan majoriteten ochminoriteten genom att låta väljarna säga ja eller nej tUl det vilande förslagetvid nästa allmänna val? Då får man ju ett extra skydd mot grundlagsändringarsom är övergrepp från en majoritet. Man får en extra möjlighet tillmedborgarinflytande på grundlagen och en extra stimulans tillförfattningsdiskussion. Den tredje punkten gällde de offentliga utskottsutfrägningarna.Gunnar har gett exempel på hur sådana skulle kunnaanvändas. Man kunde i inrikesutskottet fråga inrikesministern omregionalpolitiken, i trafikutskottet fräga ut SJ-chefen om nedläggning avjärnvägar, i utrikesutskottet ta upp med SIDA principerna för vår u-landshjälp,genom AMS få informationer om ungdomsarbetslösheten osv. Varför, herrjustitieminister, skall de fakta som man får fram vid sådanautskottsutfrågningar förbehållas utskottet och endast utskottet? Varför skall vifortsätta att också vid utfrågningar, som inte gäller mUitära hemligheter ellerutrikespolitiskt sekretessbelagt material, ha hemlighetsmakeri för allamänniskor utom dem som är i utskottet? Vi har inte fått något svar på den frågan under hela dennadag, fast vi ställt den mänga gånger. fick frågan av ;inget svar frän statsministern. i har fått frågan avherr och mig; inget svar alls om offentliga utskottsutfrägningar.Justitieministern har fått frågan av mig men det har inte blivit något svar.Därför skulle jag gärna än en gång vilja fråga : Varför fortsätterregeringen att säga nej till en rätt för utskotten att hålla offentligautfrågningar? Ge ett enda gott skäl för fortsatt sekretess! Jag kan inte acceptera 'beskrivning av hur vi vill hantera den fakultativa lagrådsgranskningen när hansäger att vi bara viU ha lagrådsgranskning när det passar oss. Det må vara herrHernelius' sak om han vill ge frågan denna polemiska utformning, men jag villgärna begagna tillfället att säga, att vi ingalunda har några sådana tankar närvi avgör om ett lagförslag skall gå till lagrådet eller ej. Det ligger i själva verket i vårt egetintresse, , att skicka ett lagförslag till lagrådet för attslippa just den kritik som kanske är lättare att framföra mot ett lagförslag omdetta inte varit i lagrådet jag menar då kritik av den typ mot hyreslagsförslaget. Det kan vara svårare att bemöta en sådankritik när man inte haft förslaget i lagrådet. Det finns alltsä inte några andra skäl än de jag angivit.I första hand är det arbetstekniska skäl. Vi måste sovra. För att kunna få framvåra lagförslag till måste vi göra en avvägning av vilka som ärbetydelsefullast och vUka vi kanske kan underlåta att skicka tUl lagrådet. När det gäller frågan om fri- och rättigheterna, herrAhlmark, har det i debatten i denna kammare konstaterats att det är storskUlnad mellan den debatt som förts här och den som förts i tidningsspalternaoch som delvis varit av den naturen att man tagit sig för pannan och undrat vadsom egentligen kunnat föranleda sådana vantolkningar som kommit fram Ny regeringsform och ny riksdagsordning rn. A regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Som ocksä utskottet konstaterat innebär propositionen ett förstärkt skyddför de medborgerliga fri- och rättigheterna i förhällande till vad som gäller . I propositionen har vi ocksä utförligt angivit skälen tUl att man inteutan ingående utredningar kan gå längre än vi hade föreslagit beträffandesjälva utformningen av förslaget. Men därmed är det också sagt att menar manatt vi kan ta tid på oss och utreda frågan om möjligheterna att i detalj angedessa medborgerliga fri- och rättigheter på ett sådant sätt, att de inte läggerhinder i vägen för de nödvändiga ändringar som kan behöva göras i vissa fallutan att behöva gå den längre vägen via grundlagsändring, är vi givetvis med pådetta. Men det kräver av naturliga skäl en tämligen ingående utredning. Det ärju inte så enkelt som att bara fixera dessa fri- och rättigheter igrundlagstext ovillkorligt på det vis som vill göra gällande. Närdet gäller tryckfrihetsförordningen är det belysande att det inte har varitmöjligt att i grundlag fastlägga en ovillkorlig tryckfrihet. På åtskUligapunkter finns angivet att beträffande det eller det finns möjligheter att göraändringar i vanlig lag utan att därför rubba själva huvudprincipen. har jag gjort enutförlig redovisning. Frågan om utskottsförhör tog jag inte upp i mittanförande, men jag vill hänvisa tUl vad som står i propositionen. () kort genmäle: Det ledsamma är, såvitt jag förstår, att detinte står någonting särskilt i propositionen om offentligautskottsutfrågningar. Jag tror det tillhör det område där man bara allmänthänvisar till grundlagberedningen. Och där står det något om att det skullekunna störa atmosfären i utskottet, att man inte skall dra in vissa frågor i denpartipolitiska kampen osv. Någon egen utförlig argumentering mot offentligautskottsutfrågningar har inte regeringen kommit med. Gång på gång reser vi i debatten frågan: Varför skulle viinte kunna öppna utskotten i den del som gäller införskaffande av informationer,aUtså fakta och värdeomdömen från experter, företrädare för organisationer ochandra? Det skulle kunna stimulera den allmänna diskussionen och även stimulerariksdagens fortsatta arbete i dessa frågor. Jag tycker justitieministern bordekunna ange något skäl för fortsatt sekretess. Det är klart att man kan säga attsekretessen inte behöver motiveras, för den har vi alltid haft i utskotten. Menfrån en liberal utgångspunkt är det alltid sekretessen som skall motiveras,medan offentligheten inte behöver försvaras om man inte reser starkainvändningar mot den. Eftersom regeringen här har vägrat att förklara sig vUljag ställa frågan till den ansvarige justitieministern; Vad finns det för godaskäl att inte öppna utskotten vid utfrågningar som kan dra fram informationer,som allmänheten har rätt att få reda på? HerrLARSSON i Luttra (c): När man diskuterar författningsfrägor brukardet sägas att genomgripande förändringar av en stats konstitution bara förekommerefter krig, revolutioner, statskupper och liknande händelser. Att under fredliga förhåUanden genomföra ett reformarbete på det här området äruppenbarligen en både tidskrävande och mödosam procedur. Situationen i vårtland är dess bättre inte sådan att svenska folket med mycket stor otålighetväntar på en ny och bättre författning. När tog den första storagrundlagsetappen var det efter många års utredningsarbete, där vitt skildaförslag hade varit uppe till diskussion. De förslag som författningsutredningenpä sin tid utarbetade hade knappast några likheter med vad grundlagberedningenså småningom kompromissade sig fram till. Åren 19681969 var ju den stora reformenövergången till enkammarriksdagen, och det beslutet togs i god enighet. Om andra inslag i reformen, de treåriga mandatperioderna,den gemensamma valdagen, antalet ledamöter i kammaren och även i viss månvalsystemet, var det ju delade meningar, och detta trots att det förelåg enpartiöverenskommelse om huvudlinjerna i förslaget. Det utskottsbetänkande som behandlas skuUe välinnehålla slutetappen av den aktuella grundlagsreformen. blir det ju inteså. Viktiga frågor föreslås bli föremål för ytterligare utredning. Det gällergrundlagsskyddet för de medborgerliga fri- och rättigheterna, och det gällerväl också vad som av vissa skäl förts över tUl övergångsbestämmelserna m.m. Den relativa enighet som man kunde tala om 1968 ärknappast på samma sätt tUl finnandes . Erfarenheterna från vissa avförändringarna får väl avvaktas, innan man blir på det klara med om det som mannu genomför innebär framsteg på aUa punkter. Nyheterna i de nu aktuella förslagen är ju ganska få ochföga genomgripande. Statschefens ställning har ytterligare försvagats. Man harju talat om det svenska statsskicket såsom en begränsad monarki. blir detytterligare en begränsning. Meningarna om huruvida detta var nödvändigt kommersäkert att vara delade inom svenska folket. Även en monark bör dessutom kunnagöra anspråk pä meningsfull sysselsättning. Att man inte heller nu har kommit fram till likställighetmellan kvinna och man när det gäller tillträde tUl rikets högsta ämbete får välanses vara det bisarra inslaget i författningsförslaget. Den hemställan omutredning av denna fråga som återfinns i reservationen 40 viU jag alltså yrkabifaU tUl. Den innebär att denna fräga skaU utredas. Regeringsbildningen och regeringsarbetet blir ocksäföremål för nyordning. 1 övrigt är det, som har påpekats tidigare i dennadebatt, mest fråga om att grundlagsfästa vad som gäller enligt lag ochpraxis. Detta innebär självfallet en ökad trygghet. Grundlagsformen innebär juväsent-hgen att folket i val får yttra sig om förslagen innan dessa genomförs. Efter dessa mera allmänna reflexioner skaU jag gå övertill att säga något om ett av de särskUda yttranden som har fogats vidbetänkandet. Det gäller det särskilda yttrande som har betecknats som nr 8. Yttrandet gäller grundlagsreglerna om förhållandet mellanstaten och kyrkan. I det föreliggande förslaget har dessa förts över tillövergångsbestämmelserna. Grundlagberedningen gick ut ifrån attkyrkastat-beredningens förslag skulle bli föremål för proposition och beslutungefär så som kyrkastat-beredningen hade föreslagit. Med denna förutsättningvar det helt naturligt att grundlagberedningen valde sin linje. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. för dettakan inte komma i fråga. Läget har ju förändrats genom att regeringen nu skjutitfrågan om stat och kyrka pä framtiden. Enligt min mening var detta ett riktigtställningstagande av regeringen. Jag delar alltså de synpunkter pä denna frågasom statsministern gav uttryck för i kammaren. Det fanns inte ensådan bred uppslutning bakom förslaget som krävs för en så radikal brytning medhittills gällande ordning som kyrkastat-beredningens förslag innebar.Kommande reformarbete mäste självfallet ske i nära samarbete med kyrkan ochkunna godkännas av denna. Så var inte fallet vid detta tillfälle.- Grundlagsreglerna kommer att finnas kvar, även om detblir fråga om övergångsbestämmelser, men i det nya läget är beteckningenövergångsbestämmelser både oriktig och onödig. Stadgandenas grundlagskaraktärförändras dock inte. Vi som står för det särskilda yttrandet vill alltsä intemotsätta oss vad som föreslås utan har valt att ge uttryck ät våra synpunktergenom värt yttrande. Det principiellt betydelsefulla med förslagentill nya grundlagar är givetvis att en månghundraårig kamp för folksuveränitetnu når sin slutpunkt. Det är en kamp som förts av frihetshövdingar i Dalarnaoch , av frihetstidens ständer, av 1800- och 1900-talensliberaler och av den demokratiska arbetarrörelsen. Det är en kamp som mötts avargumentet, att andra än folket självt eller dess valda företrädare bör fåfastställa folkets verkliga vilja. Det är en kamp där i tur och ordning kyrkan,kungadömet och aristokratin hävdat sin rätt att besluta å folkets vägnar istället för att lämna makten tUl dem som fått folkets mandat. uppträdersamma tanke hos den s. k. nya vänstern, när man förnekar den representativademokratins förmåga att företräda folket och på grund därav sätter sig själv ifolkrepresentationens ställe. Lika bestämt som vi liberaler har fördömt ochavvisat konservativa argument mot folkstyret, lika bestämt fördömer och avvisarvi nymarxismens angrepp på folkstyrelsen. Lät oss därför hoppas att dagens beslut innebär - för attlåna Axel Brusewitz' klassiska uttryckssätt folkmaktens slutliga seger överherremakt och kungamakt. Kungamaktens politiska inflytande gick i vårt land irealiteten förlorat . som den allmännarösträtten förverkligades vann parlamentarismen insteg i vårt statsliv, ochden politiska makten gled över från monarken till de folkliga organen. Dettaskedde utan ändring av de grundlagsregler som föreskrev att konungen ägde attallena styra rUcet. föreslås i full enighet att den svenska monarkins funktionerskall begränsas tUl det rent ceremoniella och att grundlagen icke längre skaUge något politiskt handlingsutrymme för monarken. Även om det medför vissasvårigheter att helt frikoppla statschefen från alla politiska funktioner ärdetta givetvis en ur demokratisk synpunkt helt naturlig utveckling. Det kan dåheller inte vara riktigt att - som sker i moderatreservationen genomkonstgjord andning söka blåsa liv i en del av kungadömets politiska funktioner.Att monarkins symbolfunktion skullevara avhängig av kungens rätt att underteckna vissa beslut, som han själv intehar varit med om att fatta, är svårförståeligt. Tvärtom tror jag att det ärviktigt att man skapar full klarhet i att monarkens roll är begränsad tUl rentceremoniella funktioner. Härom rådde ju ocksä full enighet mellan partierna igrundlagberedningen. Det faktum att all beslutanderätt överförs tUl de införfolket ansvariga organen medför ett behov av vissa helt nya regler. I och medatt beslutanderätten på exekutiv nivå överförs frän kungen till regeringenmåste man få regler för beslutsfattandet i regeringen, dvs. för vad som skallske vid oenighet inom regeringen. Grundlagberedningen påpekade att det fannstvå tänkbara regler härvidlag: antingen allmän omröstning eller allbeslutanderätt lagd hos ' statsministern.Grundlagberedningen föreslog för sin del allmän omröstning. Mot den bakgrundenär det milt sagt förvånande att varken regeringen eller utskottsmajoriteten harföreslagit någon regel alls. Hur skaU man då göra om man blir oense iregeringen? Om en majoritet inom regeringen t. ex. vill utfärda undantagstillståndeller utge lösensumma tUl flygplanskapare, för att nu ta ett aktuellt exempel,men statsministern inte vill det vad händer då? I värsta fall kan dåoenigheten inom regeringen tillsammans med osäkerheten om vad som rentkonstitutionellt gäller leda till ett akut och för demokratin riskfyUtkrisläge. I bästa fall händer ingenting dvs. man konstaterar heltenkelt att avsaknaden av regler leder till att inga konstitutionellt bindandebeslut kan fattas; då har statsministern i realiteten fått vetorätt. Vad är det då som har förmått regeringen att övergegrundlagberedningens linje om allmän omröstning? Den enda remissinstans somåberopas i propositionen är Skånska hovrätten, vars argumentation tas tillintäkt för att statsministern alltid mäste ha en nyckelställning och att någraomröstningsregler därför inte är lämpliga. Dessutom påstås det i propositionen och det upprepades av justitieministern att sådana häromröstningsregler saknas i de flesta andra länder. Men det är en jämförelse somhaltar. I flertalet andra länder är det statschefen som ensam beslutar, och hankan ju inte gärna rösta med sig själv. Det är vidare tvärtemot vadpropositionen påstår sä att man i de fall där regeringen har beslutanderätt,och då den formella beslutanderätten alltså inte ligger på statschefen, normalttillämpar allmän omröstning. Det gäller t. ex. i samtliga nordiska länder i defall då statschefen inte kan fungera bl. a. i enligt nu gällanderegler - och då besluten följaktligen fattas av regeringen. Det finns alltså påden här punkten inte någon vidare hållbar argumentering i propositionen, och utskottetär ännu svagare; utskottet nöjer sig med att konstatera att om en regeringanser sig behöva omröstningsregler så står det den fritt att anta sådana. Menom regeringen är oense om behovet av röstningsregler vad gör man då? Det harutskottet inte tänkt på. Eller har man kanske ändå tänkt på det fast man inte vUltala om det i klartext? Är inte detta i själva verket ett försök att slå vaktom och stärka statsministerns maktställning? I någon mån bekräftade väljustitieministern det , när han sade att det här systemet ju leder tUl attstatsministern alltid får sista ordet. Det tycker jag är en helt rUctig A;' regeringsform och ny riksdagsordning m. m. 8 protokoll 1973. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. beskrivningav det faktum att man inte i grundlagen inför någon omröstningsregel. Däremotvar det för mig totalt obegripligt att justitieministern kunde påstå att detsystem som vi föreslär skulle fä samma effekt. Det är aUtså, som jag ser det,statsministern som fär ensamrätt och vetorätt genom att inga regler skrivs in iregeringsformen. Det är hans maktställning som skyddas genom dessa regler. Omde reglerna hade gällt , så skulle med en lätt travestering avsolkonungen i ha kunnat utbrista: Regeringen, det är jag. Och vad är det för motiv och överväganden som förmåttcenterpartiets företrädare i utskottet överge den linje man följde igrundlagberedningen, dvs. att samma förfarande som allmänt tillämpas i kommuneroch i föreningsväriden skall gälla också regeringen? Har statsteoretiskafilosofi nu spritt sig även till ? Ett av de få verkligt nya och verkligtviktiga inslagen i grundlagsförslaget gäller sättet att utse statsminister. Detkan svårligen och väl inte ens av utskottets ordförande uppfattas som endetalj. Här har grundlagberedningen utarbetat ett helt nytt, internationelltunikt system för utseende av regering, som sedan övertagits i propositionen.Denna ytterst viktiga fråga med ett helt nytt förslag ägnas bara två sidor igrundlagberedningens betänkande och en sida i propositionen och har berörtsendast av ett litet fåtal remissinstanser. När vi från sida idetalj presenterade en alternativ lösning, valde utskottet att snabbt avförafrågan från diskussion. Det var därför med betydande intresse vi avvaktade vadutskottsmajoriteten nu skulle säga. Kort sagt: Vilka var argumenten? Med hänsyn till den här frågans betydelse och tUl huravslöjande utskottsmajoritetens argumentation är på denna punkt måste jag, herrtalman, ta i anspråk för att analysera problematiken. Utskottet tarupp saken på s. 32 och 33 i sitt betänkande. Man säger där att det av oss, dvs.reservanterna, föreslagna förfarandet kan leda till att väljer någon"som endast har en tolftedel av ledamöter bakom sig". Dettahar upprepats av utskottets ordförande i debatten . Ja, det kan bliresultatet av vårt förslag och det kan vara en nackdel, menutskottsmajoritetens egen linje kan i samma termer beskrivas på följande sätt;Valet av statsminister faller på någon som endast har en 349-del av riksdagensledamöter bakom sig. Propositionens och utskottsmajoritetens förslag innebärnämligen att om det icke avges 175 eller fler nej-röster så väljs den avtalmannen föreslagne. Har ni glömt att med ert förslag kan en statsminister väljasmed en ja-röst och 348 nedlagda? Har ni glömt det eller har ni inte satt er ini ert eget förslag? Er linje innebär ju att talmannen ensam kan forcera framett val mellan att säga ja tUl en statsministerkandidat som man icke vill haeller att säga nej tUl honom och därmed automatiskt få nyval. Då är det väländå rätt magstarkt att söka avvisa vår linje med argumentet att det kan ledatUl att i vissa fall bara en tolftedel står bakom förslaget. Och får jag fråga:Skall man inte läsa propositionen så att om det blir en ja-röst för den avtalmannen föreslagne, 174 nej-röster och 174 nedlagda röster, då blir denföreslagne utsedd tUl statsminister? Jag låter den frågan gå tilljustitieministern. Vidare:När vi påpekar att majoritetens linje ger ett unikt inflytande förtalmannen genom att han kan framtvinga nyval eller förhindra omröstning om enviss kandidat och att vi inte i grundlagen vill ge en enda person ett så stortokontrollerat inflytande, så kommer följande argument - det är i stort settcitat ur utskottsbetänkandet: Den nya författningen bygger på ett"hävdvunnet förtroende" för talmannens person, som "oberoende avpartitillhörighet" med "oväld verkar för samlande lösningar".Känns argumenten igen? Härskaren som av hävd bör ha all makt eftersom han ioväld och över partigränserna verkar för de goda lösningarna! Hör inteutskottsmajoriteten att man övertagit argument som använts motfolkmakten och för herremakt och kungamakt? Ja, herr talman, detta argument ärverkligen en relikt från enväldets dagar. Låt mig ställa frågan, inte i första hand till utskottetsföreträdare, utan till regeringens företrädare: är era argument för att iden demokratiska författningen bygga in sådana här inslag? Det kan väl ändåinte vara Burkes och Calhouns och kanske statsteoretiska idéer somhar varit vägledande? Och får jag låta frågan gä också till centernsföreträdare , som jag ser i kammaren och som vanligen hyser ensund skepsis: Skriver också under på dessa floskler? Det har, herr talman, sagts några ord om uttryckettalmansvälde, som jag har använt. Låt mig bara få säga att jag vill gärna getalmannen ett betydande inflytande när det gäller rätten att styra debatterna ikammaren - på den punkten har jag ingenting emot ett talmansvälde. Men jag vUldefinitvt inte ha ett talmansvälde som innebär att talmannen får monopol påförslagsrätt när det gäller statsminister. Får jag, herr talman, innan jag går vidare beröra tvåsmärre frågor som har ett principiellt samband med vad jag behandlat,nämligen folksuveräniteten och parlamentarismen. Den ena gäller en föreslagenbestämmelse enligt vilken en domstol kan avsätta en riksdagsman om domstolenfinner att vederbörande genom brott gjort sig "uppenbarligen olämplig föruppdraget".