prot · FW09147 · 1973-12-31 00:00:00 — Det går nog inte att komma längre inte mycket längre ivarje fall på den vägen heller utan förändringar. Jag har bara velat tatUlfället i akt att erinra regeringen jag skulle gärna vilja sägafamiljeministern, men någon sådan lär vi inte komma att ha , när fruOdhnoff flyttar ifrån oss om att i det där betänkandet, som jag visserligenär rädd för också kommer att bli föråldrat, faktiskt finns några uppslag kvar,vilka ännu inte blivit prövade men som kanske kunde förtjäna att tas upp tUlbehandling nästa gång vi skall stimulera konsumtionen, t. ex. förslaget omsänkta och enhetliga avgifter i barndaghemmen. Det har vi inte prövat ännu, mendet kan ha en nyttig effekt i vissa avseenden tUl en mycket begränsad kostnad. Jag har, fru talman, inget yrkande, utan jag har baravelat göra det påpekandet, att skulle vi vilket vi väl kommer att råka ut för få sådana konjunkturpolitiska bekymmer även , lär det inte gå attmed familjepolitikens hjälp lösa någon del av dem riktigt lika enkelt iframtiden som den här gången. HerrGUSTAVSSON i (c): Jag skall liksom begränsa migtill det område i åtgärdspaketet som gäller den sociala sidan. Jag vill inledningsvis erinra om att vi vid åtskilligatillfällen i motioner och i debatter här i kammaren har sagt att familjen haren nyckelfunktion i vårt samhälle. Den situationen har emellertid förändratsavsevärt under arens lopp; genom urbaniseringen och strukturomvandlingen harkontakterna mellan generarionerna minskat. Dessa faktorer, liksom bostadssituationen,har bidragit till att öka avståndet till anhöriga och försvårat kontaktenmellan generationerna. Servicefunktioner som tidigare kunde handhas inomfamiljens ram måste därför i stor utsträckning övertas av samhället. Detförhållandet, att båda föräldrarna ofta har yrkesarbete utanför hemmet, bidrarockså till att öka kraven på samhälleliga insatser när det gäller barntillsynoch andra servicefunktioner. Det sker en ständig växelverkan mellan familj ochsamhälle. Men trots att stora förändringar har inträffat på det familjepohtiskafältet kvarstår åtskilliga brister som måste rättas till, omvi skall få fungerande famUjeenheter och kunna ge såväl barnfamiljerna som våragamla deras rättmätiga del av standardstegringen i samhället. För att kommadithän behövs direkta ekonomiska insatser, riktade till barnfamiljer ochpensionärer. Dessa synpunkter har vi aktualiserat i den här kammaren jag vill bara peka på en sådan sak som Samhällets service har en minst hka storbetydelse som de direkta ekonomiska stödåtgärderna. Det är här också av viktatt skapa goda mUjöer såväl i bostadsområdena som i skolan och i arbetslivet.Därigenom kan också många problemsituationer förebyggas och människornasharmoni och trygghet ökas. Det är därför med tillfredsställelse som vi nu kan konstateraatt vikten av att skapa bättre mUjöer, inte minst för barnen, haruppmärksammats av regeringen i det här paketet, och i den föreliggandepropositionen bl. a. kommit till uttryck genom det föreslagna anslaget för attåstadkomma en mera barnvänlig boendemiljö. Givetvis är de insatser som kan göras inom ramen för dettaanslag av begränsad omfattning med hänsyn till det, vill jag säga, enorma behovsom finns av denna typ av åtgärder såväl inom de nybyggda betongförorterna somi det inre av många större städer. Det är dock glädjande att ett första steg nutas, och det är vår förhoppning att vi skall kunna gå vidare i det arbetet. De föreslagna förbättringarna av barnbidragen ochbostadsbidragen hälsar vi givetvis också med tillfredsställelse. Men ärdet enligt vår uppfattning nödvändigt med en samlad översyn av dessa sektorer.Vi har i annat sammanhang motionerat om en plan för familjepohtikens utbyggnad,där bl. a. frågan om att göra barnbidragen värdebeständiga har tagits upp. Deåtgärder som vi där var inne på kommer vi även i fortsättningen att hållaaktuella. I propositionen framläggs också förslag om en förstärkningav samhällets servicefunktioner. Det gäller dels den sociala hemhjälpen, delsbarntillsynen. Det är i båda fallen angelägna och välkomna åtgärder. Avsiktenär att en utbyggnad av denna del av den offentliga sektorn skall bidra till enförbättrad service och leda till att fler arbetstillfällen skapas.Med hänsyn såväl till arbetsmarknadssituationen som till det i många kommunerkärva ekonomiska klimatet är en höjning av statsbidragen till barntillsyn ochsocial hemhjälp av mycket stort värde. Det har tyvärr varit sä att man i mångakommuner på grund av det ekonomiska läget har tvingats dra in på servicen tillbarnfamiljer och pensionärer i stället för att förbättra den. Det här hardrabbat många hårt. Det gäller småbarnsföräldrar, som har fått bidragen tilldagmammor indragna, det gäller pensionärer och andra som inte har kunnat fätillgång till social hemhjälp i den utsträckning som varit nödvändig för attgöra det möjligt för dem att bo kvar i det egna hemmet. Även om vi således välkomnar propositionens förslag idessa delar har vi svårt att förstå det förnuftiga i att begränsa tiden fördessa statsbidrag så att de endast skall gälla , Visserligen kommerdet att innebära en stimulans till en utbyggnad av verksamheten och en ökningav sysselsättningen under det närmaste året, men det ligger också en stornackdel i förfarandet. Med tanke på den kommunalekonomiska situationen är detinte säkert att kommunertia etter 1974 kommer att klara av att bibehålla dennahögre servicenivå. Om man då tvingas återgå till dagens nivå kommer detgivetvis att av allmänheten uppfattas som ett svek från den kommunalamyndigheten. Man kommer att fråga sig om det överhuvud taget finns någon planering bakom den kommunala verksamheten. Vi behöverinte ha mycket fantasi för att förstå hur de föräldrar som det ena året fick endagmamma upplever sin situation, när de kanske får beskedet att"nu har vi inte råd med det här längre, så nu får ni ordna tillsynensjälva". Den ökade sysselsättning som blir följden av de höjdastatsbidragen kommer främst att innebära att det blir möjhgt för fler kvinnoratt komma ut i förvärvslivet. Det är i och för sig bra. Men då kan mankonstatera att synen på den kvinnliga arbetskraften som en lättillgänghgarbetskraftsreserv fortfarande, i detta jämställdhetens tidevarv, tycks beståinom regeringen. Resultatet av att de högre statsbidragen till social hemhjälpoch familjedaghem begränsas till en ettårsperiod kommer med stor sannolikhetatt bli att många kvinnor erbjuds arbete , och när det sedan intefinns tillgängliga ekonomiska resurser bhr det för dem bara att sluta igen.Både de som kommer i åtnjutande av den ökade servicen och de som nyanställskommer, om regeringens förslag om en ettårig höjning av statsbidragen gårigenom, sannolikt i en svår situation när bidragen sänks. Det kan också ledatill att många kommuner helt enkelt inte vågar göra satsningen med tanke på dekonsekvenser som det kan medföra . Det har tidigare talats om arbetsmarknadsprognoserna försysselsättningen, och det var ett ständigt förekommande ämne i valrörelsenliksom talet om att man måste öka den offentliga sektorn för att klarasysselsättningen. Jag är övertygad om att så måste ske, men hur går det ihopmed förslaget, som regeringen nu framlägger, att man skall stimulera till vissainsatser endast . Jag lyssnade med stort intresse till iStockholm. Han sade att det är bra att de borgerliga partierna instämmer ikravet på en sysselsättningsplan. Det är en ideologisk seger för fackföreningsrörelsen,sade . Jag vill instämma med i att detär en seger för fackföreningsrörelsen, men segern består i första hand i attfackföreningsrörelsen har förmått att inse att ensysselsättningsplan behövs för att trygga rätten till arbete under årenframöver. För att undvika de konsekvenser, som blir resultatet avregeringens proposition, har reservanterna föreslagit att höjningen avstatsbidraget till för den sociala hemhjälpen och förfamiljedaghemmen inte begränsas till . När det gäller bidragen tillfamiljedaghemmen kan jag, utöver de skäl mot en ettårig höjning som jagtidigare anfört, även peka på det orimliga i att familjedaghemmen, som mångagånger är ett viktigt komplement till barnstugorna, efter utgången av år 1974kommer att relativt sett få en sämre ställning än . Med dessa synpunkter, fru talman, ber jag att få yrkabifall till reservationerna 4 och 7 i finansutskottets betänkande nr 40. HerrHALLGREN (vpk): Vi kan konstatera att det s. k.välfärdssamhället fungerar på det sättet att de flesta lönearbetarna på sin löninte kan försörja sina familjer utan måste ha samhällets stöd i olika former,även om de arbetar Den del av produktionsresultatet som lönearbetarenerhåller räcker således inte till att köpa det nödvändigaste för familjenslivsuppehälle, och det räcker inte heller till att betala hyran för enacceptabel bostad. Samhället måste gå in och ge stöd av olika slag. Orsakerna härtill har kommunisterna påvisatvid fler-faldiga tillfällen. Vi har också påvisat andra vägar som väsentligtskulle förbättra livsvillkoren för dem som har det sämst i samhället. Mentyvärr har våra förslag i de flesta fall avstyrkts av en kompakt majoritetbestående av socialdemokrater och de borgerliga partierna. De åtgärder viförordat skulle nämhgen i hög grad inkräkta på det privata ägandet - påkapitalets profit och sådana förslag kan helt naturligt inte vinna gehör i enförsamhng som denna. Jag skall kortfattat beröra några frågor somvänsterpartiet kommunisterna har tagit upp i motionen 2093. a. har vi yrkat att barnbidragen skall indexregleras.Det är inget nytt krav från vår sida det har ställts tidigare men som vanligtavstyrkts. Eftersom barnbidragen utgör en betydande del av barnfamiljernasköpkraft bör de i Ukhet med andra bidragsformer göras värdebeständiga. Det kapitalistiska samhällets negativa verkningar -särskilt under de ständigt återkommande kriserna och konjunkturnedgångarna -drabbar i första hand barnfamUjerna, och de drabbar dessa hårdast. De prisstegringar som redan inträtt och som kan väntas harurholkat och kommer att urholka värdet av barnfamiljernas samhällsstöd i formav barnbidrag. Det är därför av stort värde att dessa familjer får kompensationför denna värdeförsämring. Detta sker bäst genom att indexreglera barnbidragetsom vi föreslagit. Jag yrkar bifall till denna del av vår motion, dvs. När det gäller driften av barnstugor föreslås ipropositionen en höjning av det statliga driftbidraget till daghem och gemensambarnstugeavdelning med per plats och år och för fritidshem med750 kronor per plats och år. kommunisterna har ansett dessaåtgärder otillräckliga. Vi har i vår motion - och även i tidigare motioner föreslagit att staten även bör stå för lönekostnaderna för denna verksamhet. Påså sätt skulle kommunerna avlastas denna stora kostnad. Kommunerna skulle dåges möjlighet att i en snabbare takt vidareutveckla denna betydelsefullaverksamhet. Dessutom ges det möjlighet att nå fram till lägre och meraenhetliga taxor. Detta i sin tur ger väsentligt flera möjlighet att utnyttjadenna service. Jag yrkar därför bifall till denna del av vänsterpartietkommunisternas motion, dvs. I propositionen föreslås att storfinansen skall fåytterligare gåvor i form av till miljövårdande åtgärder.Vänsterpartiet kommunisterna har alltid bekämpat denna politik med gåvor ochsubventioner till storfinansen och starkt kritiserat den socialdemokratiskaregeringen härför. Vi anser det givet att kapitalisterna själva skall stå förkostnaderna för återställandet av förstörd fritids- och arbetsmiljö.Vänsterpartiet kommunisterna har därför i motionen yrkat avslag på detta anslag,och jag vUl bara helt kort yrka bifall till vår motion i denna del, mom.9. Sedan kan jag inte underlåta att till förstevice talmannen, , säga några ord i anledning av hans yttrande omklasskampens spökkammare, där bara kommunisterna enligt hans mening hörhemma. Jag vill upplysa om att även aktiva centerpartister deltari klasskampen mot kapitalet i detta klassamhälle, som tydligenförnekar förekomsten av. I de stora hamnarbetarstrejker som förekommit deltogsocialdemokrater, kommunister och partilösa arbetare men även några centerpartister- och aktiva sådana - i klasskampen mot det rika svenska redarkapitalet. Jaghar full förståelse för att inte känner till detta, eftersomkontakterna med arbetsplatsernas problem för honom tydhgen är obefintliga. Menhan har faktiskt några partivänner som står i arbetslivet, och de känner tillklassamhället. De har också fått känna på verkningarna av detta. De har valtatt aktivt delta i klasskampen mot klassamhällets orättvisor. Borgare och kapitalister vill naturligtvis framställaklasskampen som en spökkammare. För arbetarklassen är den en livsnödvändighet. HerrJANSSON (s): i hade bekymmer förhur det skall bli med kommunernas vårdservice, när den period är slut undervilken extra bidrag utgår. Ja, vad man nu gjort är att stimulera kommunernatill insatser för barntillsyn och hemvård, och det kommer ju enstatsverksproposition om en månad, så det behöver inte nödvändigtvis bli pådet sättet att bidragsgivningen upphör. Det finns alltså möjligheter att ta uppden här debatten på nytt, och jag har förhoppningen att iAlvesta också kan vara med i det sammanhanget. har vi kommit ganska långt ifrån den ekonomiskadebatten på grund av att talarlistan komponerats så att olika ämnen blandatsmed varandra. Jag skulle vilja säga ett par ord om priser och sysselsättning. Man frågar sig naturligtvis varför priserna stiger, ochman frågar sig varför priserna stiger mindre i vårt land än de gör i våromvärld. Man frågar sig också om vi i vårt land kommer att hinna i fatt deprisstegringar som äger rum i andra länder. De här frågorna är brännande, ochde är lätta att ställa men betydligt svårare att besvara. I valrörelserna är emellertid alla svar raka och enkla då är det alltid regeringens fel när priserna stiger, enligt oppositionensuppfattning. Men efter valet kan man väl ha en förhoppning om att de härfrågorna skall kunna diskuteras litet mera sansat. har Sverigerelativt sett sluppit ganska lindrigt undan de väldiga prisstegringsvågor somdrabbat i övrigt. Jag tänker på , , ochEG-länderna i stort. Och har haft en prisstegring på detsenaste året. Vi har haft . januarioktober , dvs. ,steg enligt pris- och kartellnämndens rapport den allmänna prisnivån på varor ikonsumentledet . Det talas så ofta om och klagas över de indirektaskatternas prishöjande effekt. visar det sig att knappt 1 procent avprisstegringarna beror på höjda indirekta skatter. beror på höjdahandelsmarginaler och på höjda leverantörspriser. Nära 1,5procentenheter beror på höjda priser på olja och bensin, och sedan tillkommerprishöjningar på tjänster med nära I procent. Vi kan inte göra så mycket åt attpriserna stiger på de varor som vi importerar. Om vi vill ha dessa varor, fårvi betala vad de kostar. Svenska folket kan inte på något sätt komma undan det. När vi klagar på att de varor som vi importerar ökar ipris, bör vi komma ihåg att priserna på våra exportprodukter också ökarkraftigt på de områden där vi så att säga är prisledande. Stora svenskaexportvaror trävaror, massa, papper och malm ökar i pris, vilket drabbarkonsumenterna utomlands. Det är naturligtvis fördelaktigt för de svenskaexportföretagen, och det är bra för vår valuta, men det höjer också prisnivånhär hemma. Stiger trävarupriserna i vårt land, stiger ocksåbyggnadskostnaderna. Det kan ju vara rimhgt att vi diskuterar möjligheten attbättre än vad som har skett avskärma oss från tillfälliga ellerspekulativa prishöjningar i fråga om varor där vi är självförsörjande. Detmåste ligga något orimligt i förhållandet att vår ekonomi skall påverkas hkastarkt, vare sig vi själva har varorna eller inte. På träområdet råder nu ensituation som den jag beskrivit, där vi försökt avskärma den svenska marknadenfrån den fulla effekten av internationella prisstegringar. Jag vill hänvisatill vad de borgerliga representanterna i utskottet säger pä s. 79;"Myndigheterna har uppenbarligen inte följt utvecklingen med denuppmärksamhet som krävts. Om man velat ha en rimlig effekt borde prisstoppet ifråga om dessa varor ha införts på ett tidigare stadium utanretroaktivitet." De borgerliga har tydhgen blivit överens med oss på denpunkten. Det var de inte , men är man från borgerligt håll beredd attstödja sådana här åtgärder för att hålla priserna i styr. Det kan varanågonting för regeringen att lägga på minnet för framtiden att man nu frånborgerligt håll är med på dessa tongångar. De argument som har anförts mot att användaprisreglering som ett vapen i kampen mot prisstegringarna har inteupprepats. Ingen röst har i utskottet höjts mot att regeringen satt i kraft denya paragraferna i prisregleringslagen. Att lagen måste vara i kraft ocksåunder 1974 är det ingen som har ifrågasatt. Det kan vara en uppgift för oss alla att hjälpas åt medatt motverka att prisstegringarna går utöver vad som är nödvändigt. Det finnsfaktiskt utrymme för prissänkningar på den svenska marknaden, fastän många kanskeinte tänker på det. Om man ser på de vinster som industriföretagen redovisarmåste det där finnas utrymme för att sänka priserna. Vi kommer att få detbesvärligt på det nya året, när redan inträffade prisstegringar på råvaror ochhalvfabrikat slår igenom på det som köps i affärerna. Så mycket aktsammaremåste vi vara att inte utnyttja alla tillfällen till höjda marginaler.Prishöjningarna kan vara nog så bevärliga i alla fall för konsumenterna. Jagtror inte vi bör tveka att utvidga prisregleringen, om vi fruktar en allmänprisglidning utöver den som beror på stegrade importpriser. Enligt vad som nusägs från borgerligt håll börregeringen fortsättningsvis fä stöd för en kraftigare politik på detta område. När det gäller sysselsättningsläget har den svenskaekonomin dragit i gång riktigt ordentligt . iStockholm pekade visserligen på att svårigheter fortfarande finns inom byggnadssektorn,men i övrigt vet vi att efterfrågan på arbetskraft nu är betydligt större.Arbetslösheten är avsevärt lägre än . Antalet ledigaplatser har ökat och antalet varsel har minskat mycket kraftigt. Vilken inverkan oljekrisen kan få på situationen, det ärför tidigt att ha någon uppfattning om. Redan nu finns det tyvärr tecken på attföretag som är mest i riskzonen vid en långvarig oljebrist, t, ex.bilindustrin, i alla fall drar sig för att fullfölja aviserade nyanställningar.Över huvud taget kommer vår arbetsmarknadspolitiska beredskap att ställas påutomordentligt hårda prov om oljekrisen blir bestående. Man får förutsätta attarbetsmarknadsstyrelsen arbetar intensivt med detta just . Att få företagens efterfrågan att passa ihop med våratillgängliga och möjliga arbetskraftsresurser är ett ständigt problem. Vi söker oss fram på flera vägar; utvidgadlokaliseringspolitik, intensifierad arbetsförmedling, omflyttning inomföretagen med samhällets stöd, lagstiftning till skydd för äldre arbetskraft,intensiv utbildning osv. Vi har att ta ställning till relativt storabelopp för att skapa arbete för människor som inte utan vidare kan få ellersöka de arbeten som finns. Mot denna bakgrund ger den principiella syn som förs frami moderata samlingspartiets motion 2085 ett egendomligt intryck. Där framställshela den verksamhet som samhället stöder eller bedriver som egentligen alldelesonödig. De selektiva insatserna skall begränsas till situationer där degenerella inte ger erforderligt resultat, säger man i denna motion. Dessauttalanden andas den inställningen att alla problem i övrigt löser sig självabara man kan öka vinsterna för företagen. Vi vet ju att verkligheten är heltannorlunda. Det verkar som om över huvud inte tagit del av debattenpä arbetsmarknadsområdet om utslagningsprocessen, de regionala skillnadernaosv. Kan t. ex. göra troligt att de arbetslösa byggnadsarbetarnaeller folk i inland skulle få arbete, om man sänkte momsen med t. , befriade arbetsgivarna från arbetsgivaravgiften i stödområdena ellervidtog andra liknande åtgärder? Tror man det, har man inte trängt särskiltdjupt in i de aktuella arbetsmarknadspolitiska frågeställningarna. Moderata samhngspartiet har ju nu i stort sett frångåttsin motion i det berörda avseendet, men dessa tankegångar är ändå återgivna idet tryck som vi nu har att ta ställning till. HerrGUSTAVSSON i (c) kort genmäle: Jag uppfattar yttrande så attinte heller är nöjd med regeringens förslag att höjningen avstatsbidraget till den kommunala servicen skall avse endast . Jagtolkar vidare på det sättet att man även i kanslihu.set har kommitunderfund med att detta förslag inte är bra och att man där är i färd med att tänkaom, så att vi kanske har att förvänta förslag till förändringar i kommandestatsverksproposition. Det var ju glädjande att höra detta. Men varför vänta?Det finns möjlighet att ändra på propositionen , ,nämligen genom att rösta på reservationerna 4 och 7. () kort genmäle; menade att skullevarit emot en prisreglering . Jag uppfattar honom så att han närmastavsåg prisstoppet på trävaror. Jag vill bara påminna om att vi påvårt håll mycket starkt tryckte på för att regeringen skullevidta några åtgärder för att motverka den situation som var på väg. Vår skarpakritik riktar sig just emot det förhållandet att man först avvaktade i fyramånader och sedan retroaktivt genomförde prisstoppet, vilket ställde tiU enförfärlig mängd besvärligheter för svenskt näringsliv på detta område. beskrivning är alltså orättvis och oriktig.Den nya prisregleringslagen genomfördes visserligen men man utnyttjadeinte den möjligheten när den verkligen skulle ha behövts. Det var det som vardet felaktiga i den socialdemokratiska politiken på det här området. () kort genmäle: Jag är ju inte i den positionen att jag kanställa ut några löften om vad som kommer att stå i en kommandestatsverksproposition. Det hoppas jag att i förstår.Herr andades en djup pessimism beträffande stimulansbidragen, somhan befarade bara skulle vara för att sedan dras in, varefter kommunernaställs i den situationen att de skulle tvingas avskeda arbetskraft. Jag har enlitet positivare syn på detta. Jag tyckte att det var lämpligt att påminna herrGustavsson om att det bara tar en månad till dess att vi får möjhgheter att taställning till den nya statsverkspropositionen. Då har vi tillfälle att pånytt diskutera dessa frågor. Man behöver därför inte fortsättaatt sprida den föreställningen att det nödvändigtvis skall bli så besvärligtför kommunerna i detta avseende. Vi får ju möjligheter att här i riksdagendiskutera detta på nytt. Jag föreställer mig att i Alvestaockså då kommer att inta en positiv ställning. Till vill jagbara säga följande. Från borgerligt håll och specieht från moderat sida var manändå motståndare till att använda prisregleringslagen när den diskuterades ivåras och har man tänkt om på den punkten och vill driva på regeringen. "Ni har kommit för sent", säger man som vid så många andratillfällen. Vi upplever det som en tillnyktring hos att niverkligen vill vara med om att på ett effektivare sätt använda de instrumentsom vi ändå har och kanske, om möjligt, skärpa dem för framtiden. Det noterarjag bara med tillfredsställelse. HerrGUSTAVSSON i (c) kort genmäle: Jag är medveten om att kanskeinte har direkt mandat att tala å regeringens vägnar, men jag är övertygad omatt han inte skulle uttala sig på det här sättet om han inte hade haft vissa diskussionermed dem som håller i frågan. menar att jag var pessimistisk. Ja, jagutgick från vad som kan hända om regeringspropositionen går igenom. anser att vi inte skall gå ut och säga så mycket. Men antingen måste vitala om att beslutet är fattat och får de här konsekvenserna, eller också om vi skall vara mera optimistiska får vi säga: Regeringen tänker om ochdet bhr sannolikt förändringar vid vårriksdagen. () kort genmäle: Vårt ställningstagande bygger på det faktumatt man inte skall använda prisregleringslagen i onödan utan bara när man harmycket starka skäl. såg vi att trävarupriserna hade gått upp med ca 75procent och ändå vandrade vidare. Det var som myndigheterna bordeanvända sin möjlighet på det här området, men det var då man inte gjorde det.