prot · FW09158 · 1973-12-31 00:00:00 — Låt mig skingra dessa missförstånd efter de iakttagelserjag gjorde. Självfallet kan jag inte säga att jag såg vartenda namn, men såmycket såg jag att politiker på vänsterkanten icke summariskt registreras. Vänster-orienterademänniskor t. o. m. sådana som brukar kalla för avgrundensfolk återfanns inte alls i det här registret. Det förekommer en annan ängslan som jag har haft kontaktmed, och det är ängslan hos många invandrare som tror att de på gmnd av att defördrivits från sitt eget land för sina politiska åsikters skull och varitutsatta för polisförföljelser i hemlandet står med i ett register även här ilandet här som de trodde att de hade en och fick verka frittpolitiskt. Det får de, och jag kan försäkra dem det är jag väldigt glad för att utlänningar även på den yttersta vänsterkanten, som jag känner och som nubetraktas som goda svenska medborgare, ingenting har att frukta av dettaregister; de finns icke med helt enkelt. Det är en särskild glädje för mig attkunna försäkra detta. Jag tycker det är aUvarligt att en del skribenter inteförstår hur ömtåliga många av dessa människor är, hur rädda de med fog ärdärför att de har sådana upplevelser bakom sig. Det är inte rUctigt att ingedem förestäUningen att demokratin här i är på avskrivning och att vikan frukta ett och ett ChUe. Vissa skribenter fäster sig inte såmycket vid de överdrivna orden, men för invandrare kan ett sådant ord te sigsom ett allvarhgt hot för framtiden. I vårt land finns dock fullständig åsiktsfrihet liksom ide andra nordiska länderna. Något liknande finns inte på hela jorden, vågar jagpåstå. Warszawapaktsländerna har ingen åsiktsfrihet. Jag hörde t. o. m. enkommunist som sade: Det är inte lätt att vara socialist i ettsocialistiskt land det är betydUgt enklare här i kapitalistlandet Sverige.Och i flera länder på den europeiska kontinenten finns inget kommunistisktparti på somliga ställen är det omöjUgt att ha vänsteråsikter. T. o. m. enliberal har svårt att få frUief där. Om det nu är så, bör man ju vara försiktig och inte spridauppfattningen att åsiktsfriheten håller på att försvinna. Den har vi och denförsvarar vi. Man kan anmärka på organisationen inom försvaret och på desssärskilda byrå utan att påstå att det inte finns åsiktsfrihet i vårt land. Omherr hade velat läsa vad som står i försvarsutskottets betänkandeskulle han ha funnit aft vi bland annat krävt lekmannainflytande inomförsvaret. Vi anser att det är konsekvent, när man fått lekmannainflytande inomandra verk och offentlig verksamhet. Vi har också sagt att vi vUl bryta denförbindelse som har funnits mellan försvaret, UD och Öst Europeiska Byrån.Vidare anser vi att man bör visa större omsorg vid personval till den särskildaverksamheten. Vi har sagt att man bör göra en översyn av reglerna, såatt inte någon ny misstanke behöver spridas kring IB och försvaret för övrigt. Det mest remarkabla i dagens situation är kanske ändå attse hur och har fallit i varandras armar. De ser detsocialdemokratiska partiet som den verkliga faran. Även sadealldeles aft den socialdemokratiska regeringen är bristfällig och att detföreligger risk för att man inte följer uppställda regler, möjhgen också aftman skyggar för insyn. sade emellertid i sitt andra anförande atthan infe stod bakom misstankarna. Det gjorde inte heller och ännumindre ordföranden i försvarsutskottet förrän så där i då vi skuUe justera betänkandet. påstår nu att han åtminstonenågra dagar före det sista sammanträdet lade fram förslag om enjuristkommission. Han ville alltså granska regeringen. Men det förslaget varinte så klart formulerat att försvarsutskottets ordförande, som också ärmoderat och därför måste stå mycket nära, uppfattade det som ettdefinitivt förslag. Därför kom det heller aldrig med i betänkandet. Enhgt minmening ledde i Gäddvik förhandlingarna utomordentligt bra helatiden. Han slarvade inte bort något förslag eller någon propå om att en sakborde undersökas ytterligare. Vi är helt nöjda med honom. Jag uppfattade detsnarast så att utskottsordföranden befann sig i ett tvångsläge, när haninstämde i särskUda yttrande. Och jag misstänker att det var herrPeterssons inflytande som gjorde att det inte blev någon reservation som herrVirgin först vUle ha det till. Värt att notera är för övrigt att varjeutskottssammanträde böriade med att ordföranden sade; Jag betonar att vi nuinte skall gå djupare in i undersökningen av de förhållanden som varit; vi gårinte längre tillbaka än tiU 1969 eller 1970. Den saken framhölls som sagt varjegång. Därför är det överraskande att nu påstår att kravet på enutredning av förhållandena hade framförts tidigare. Vaqe sammanträdebörjade som sagt med den motsatta målsättningen av ordföranden, och denaccepterades. reste ingen invändning. Nej, jag misstänker nästanatt det var den lUle moderaten i han satt vid väggen ochvar ganska flitig som var ivrigast att brännmärka det socialdemokratiskapartiet och regeringen. Det var kanske han som fill slut fick dirigeramoderaterna. Jag vet inte. Men faktum är att både vpk och vardirigerade av sina fördomar när de fann varandra i kritiken motsocialdemokratin såsom varande den mest brännande punkten. Vpk har den föresfällningen det har vi också hört här att om arbetarna vid en industri med hemlig försvarsproduktion motverkaratt spioner eller sabotörer utifrån kommer in i industrin, så är detta ojust.En industriarbetare skall tydligen inte ha en positiv inställning tUl vare sigsitt land eller sitt lands försvar. Och har en liknandeinställning. De anser att det bara är moderater som över huvud taget kanaccepteras inom försvarets ledning. Visserligen sade alldeles nyssatt han över huvud taget inte vill ha aktiva politiker med i den verksamhet dethär gäller, men när blev det förbjudet att ha en politisk åsikt när manuppehåller ett ämbete av något slag? Det skall väl då infe heller förmenasförsvarets folk! Vi har böriat med värnpliktsriksdagar, och där är detsannerligen inte förbjudet att ha politiska åsikter! Varför Skulle en mananställd inom försvaret vara tvingad att dölja sin politiska uppfattning? Manhar icke irriterats över de politiska uppfattningarna hos officerare tidigare,när de mest och under vissa tider uteslutande varit moderater, iblandmoderater med mycket långt drivna högersympa- Den militära underrättelsetjänsten m. m. Den militära underrättelsetjänsten m. m. fler; rentfascistiska element har funnits. Det är felaktigt att stämpla försvarets folk.Socialdemokrater bör ha samma rättigheter som andra och icke, som moderaternaanser, vara handikappade när det gäller att leda verksamhet inom försvaret. Vpkoch har funnit varandra i kritiken av socialdemokrater somförsvarar landet mot sabotörer eller deltar i försvarets verksamhet. En annan sak som nämnts här berördes den bara i förbigåendemen den har upptagit en stor del av debatten utanför är påståendetatt neutraliteten inte har respekterats av IB-verksamheten. Man menar att densärskilt har riktat sig mot . Faktum är att underrättelserna frånNATO-länderna är betydligt flera och betydligt mera ingående änunderrättelserna från länder. Men inte äventyras neutralitetenav detta. Vi har inte samma insyn i Warszawapaktsländerna, men det kan man inteklandra vare sig IB eller försvaret för. Hindren är höga föröststatsupplysningar. Chocken för mig vid försvarsutskottefs granskning ochden berodde naturligtvis på att jag inte varit kunnig nog - var Öst EkonomiskaByrån. Det är en sammanslutning av 21 storföretag - den existerar ekonomisktgenom beställningar från storföretagen och statliga företag. Den har enledning i vilken försvaret ingår, den har livliga förbindelser med UD och denhar såvitt jag förstår uppgifter av hemlig natur både från försvaret och frånUD. Detta finner jag stötande. Det har tett sig stötande för hela utskottet.Utskottet har tvärtemot vad påstår på s. 27 iutskottsbefänkandet begärt att man skall skUja Öst Ekonomiska Byrån frånsamrådet med försvaret och UD. På den punkten är vi överens. gjorde sig litet löjlig överförsvarsutskottet och dess trovärdighet. Det har också varit ett kärt temautanför rUcsdagen. Man har menat att de som sitter i den där lUla juntan är såbakom flötet att de ingenting vetat om vad som förekommit inom ramen för densärskilda verksamheten. Det är riktigt, om man med detta menar att vi icke käntde enskilda personerna i den verksamheten. Det är en fullkomligt omöjlig tankeatt man för ett rUcsdagsutskott skulle presentera de personer som måste varahemliga om de ute i världen skall kunna få uppgifter som man avser att skaffain. Men vi har vetat på öret och det har också stämt vid en närmaregranskning i efterhand hur mycket pengar man fått över den statliga budgeten.Vi har också vetat i vilken ordning man redovisat dessa pengar. Det har funnitsen särskild revisor, och det har skett enhgt ett system som det inte finnsnågot att anmärka på. En riksdag skriver lagar och beviljar anslag. Men inteföljer man upp hur varie tiänstemän inom ett verk sköter sig. Det är intemöjligt för t. ex. justitieutskottet att veta om det finns en person inomfångvården som inte sköter sitt arbete, som t. ex. begår en lagstridighandling. Det kan man varken gardera sig mot eller ha skyldighet aft observera.Det är precis lika här. Om det finns en opålitlig tjänsteman inom IB, somlämnar ut uppgifter som han lovat att inte lämna ut, kan inte försvarsutskottetlastas för det. Man kan aldrig begära att utskottet skall ha den kunskapen omvar och en, inte ens i den öppna verksamheten. Vi har för övrigt inte rätt, somrUcsdagsmän, att lägga oss i de anstäUdas förhållanden. ärsjälvständiga och tiänstemännens lämplighet prövas infe av . I den måndet förekommer olagligheter dömes av de vanliga domstolarna. Vi har ingetpolitiskt domsfolsförfarande ens när det gäller människor i den hemUgaverksamheten inom försvaret. Jag har för övrigt i olika sammanhang frågat: När skullevi i utskottet vara trovärdiga enligt eller ? Jo, endast om vi hade eller med. Närman säger att det socialdemokratiska partiet över huvud taget inte varittrovärdigt under kriget och efterkrigstiden, vUl jag bara erinra om att justnär vi hade ett besvärligt läge, , fick det socialdemokratiska partietden största anslutning som det någonsin fått i ett val. Då tvivlade intemänniskorna på att vi hade landets bästa för våra ögon, att vi var beredda aft försvarabåde friheten och självständigheten. Varför misstro det socialdemokratiskapartiet? Jag tänker närmast på dem som sitter i försvarsutskottet. Tror herrHermansson verkligen att jag har så starka hämningar att jag inte skuUekritisera lagar, förordningar, myndigheter eller regeringen om jag ansåg attnågot var skumt? kan tvivla på mitt skarpsinne men jag trorinte att han kan tvivla på min uppriktiga reaktion om jag skuUe se att mandöljer och smusslar med uppgifter som är till skada för vissa människor och sominskränker folks frihet otiUbörligt. Man bör behandla de här frågorna hyfsat,inte av hänsyn till enskilda personer i försvarsutskottet eller regeringen utanav hänsyn tUl vanliga människor. Jag anser att försvarsutskottets betänkande innehåUerutomordentliga ting. Den lista som blivit särskilt kritiserad, om Ekbergsinsatser, har vi inte alls kommenterat, och vi anser inte att vi kan göra detheller. Det är polisen som lämnat ut den, och den får stå för deras räkning. Vityckte bara, som jag sade tidigare, att hade vi en gång fått den skulle viinte, i något slags lojahtet mot eller mot , låtabli att redovisa den. Vi hade fått den, och vi redovisade den. Vi har inte haft möjlighet att se vUka mgripanden somskett mot Ekbergsfallen. Vi har inte heller kunnat kontrollera sanningshalten idem. Men vi har ingen anledning att betvivla uppgifter.Därmed har vi skilt oss från den delen. Det finns möjligheter att få en senarekontroll av detta. Den militära underrättelsetjänsten m. m. HerrPETERSSON i Gäddvik (m) kort genmäle: Jag vUl först tacka i Stockholmför de vänliga ord hon hade att säga om mig som utskoftsordförande. Hon har också haft synpunkter på arbetsgången i utskottet.För min egen del anser jag att den beskrivning som lämnat är heltkorrekt. Det har för övrigt också vice ordföranden bekräftat i entidningsintervju. I sammanhanget vill jag erinra om aft vid detpresidiesammanträde som vi hade så anmälde jag att vi moderatervUle diskutera formuleringarna på just dessa två avsnitt. Det är något man börhålla i minnet, ty det kan här uppstå en viss dimbildning om när vi önskat fåmed dessa synpunkter och varför det blev ett särskilt yttrande. Jag hartidigare sagt att efter de sista förhören som utskottets Den militära underrättelsetjänsten m. m. sekreterarehöll och sedan rapporterade till utskottet - förhören är återgivna ibetänkandet pä s. 21 det enligt och mitt bedömande kvarstod enviss oklarhet om kontakterna mellan särskUda byråns personal och detsocialdemokratiska partiet. Jag sade också att det inte var anledning tro annatän att en fortsatt utredning skuUe skapa full klarhet även i denna del. Jag måste avslutningsvis också säga, aft jag känt det somen skyldighet för mig som utskoftsordförande att anmäla den oklarhet somkvarstår efter de förhör som vi har hållit. har jag också varit starkt medveten om att dettamitt ställningstagande i denna inflammerade fråga kunde tänkas medförapersonliga angrepp på mig men också på det parti jag fiUhör och representerar. i (s) kort genmäle; menade att det var detaljer som ioch för sig är betydelselösa men som man nu ansåg vara värda att ta upp somenda fråga i ett särskilt yttrande. Det gäller vUket samröre som hade funnitsmellan IB och det socialdemokratiska partiet. Vi har också redogjort för densaken sedan vi fått kännedom om den. Jag har svårt att se proportionerna ibedömningen. När man inte reagerar hårt för andra ting, så kommer man att hamnai precis samma läge som vpk. Jag kan inte se det skedda som annat än en poUtiskmanöver från båda partierna. Det verkar nästan som om vi är tillbaka i tidigt50-fal, och det är faktiskt otrevligt. Jag misstänker infe i Gäddvik för någotojust, men när gör gällande att vi har överfrätt gällande praxis ivårt handlande, då anser jag däremot att det tvärtom är han som har överträttpraxis. Inte förrän i tolv skulle han sitta italmansstolen formulerade han nämligen sitt krav infe på ett särskiltyttrande utan på en reservation som skulle ta upp dessa ting. I varje fall iförsvarsutskottet är det ju praxis att man skriver reservationer i förväg ochredovisar dem som alternativ. blev det ett särskilt yttrande, så man behöverinte votera i frågan det är riktigt - men nog var väl tanken att göra vissapåpekanden i ett särskilt yttrande något som kom på som ett nysande. Det ärsvårt, , att fria sig från misstanken att det har varit andra somblandat sig i frågorna än de som deltog i hela utskottsbehandlingen. i Gäddvik (m) kort genmäle; bör väl också komma ihåg denkolossala press som vi hade i arbetet i försvarsutskottet vid avslutningen avdetta betänkande. Enligt vad jag kan erinra mig fanns det ingenting färdigskriveti här diskuterat avsnitt förrän . Det utkast som då förelåg fickskrivas om över söndagen, varefter vi tog upp saken på nytt ochtisdagen. Det fanns inte utrymme för att agera tidigare än då. Jag tycker attfru nog bör försöka vara objektiv och också ta hänsyn fill dentidspress som vi hade i utskottet. FruERIKSSON i (s) kort genmäle; Det har jag fuU förståelse för, och jagrikfar infe något mot presidiet som drev det hela. Men eftersom herrPetersson berörde vad som hände och etc, vUl jagtillägga att jag för min del gick igenom en del formuleringar och redovisadeett par sidor med förslag fill ändringar . Deändringsförslagen tog man hänsyn till. Det fanns alltså redan då möjlighet aftfå beaktade de ändrmgar man ville ha gjorda. Det visade sig, som nämnts, inteföreligga några svårigheter att genomföra de ändringar jag föreslog, och de varändå ganska många. Så nog hade det funnits möjlighet, om man på en väsentligpunkt hade en så avvUcande uppfattning att man t. o. m. ansåg den värd enreservation, att åtmmstone eller antydadet och inte komma i tolv, när vi slutade . Den militära underrättelse-tjä7isten m. m. HerrWIRMARK (fp): Statsministern sade i sitt inlägg, att dennadebatt är en debatt om hur vi skaU försvara demokratin, hur vi skaU drivademokratins principer vidare, hur vi skaU förankra demokratin hos nyagenerationer. Det är självklart så, att bland de kritiker som uppträtt finnsdet personer och grupper som är fiender till vår demokrati och vår rättstraditionoch som aUtså infe har rena syften med sin kritik. Det måste vi ha med i vårbedömning. Det bör också sporra oss att med fortsatt vakthållning om demedborgerliga fri- och rättigheterna slå vakt om vårt öppna samhälle och våröppna demokrati. De som hävdar att i andra länder och sammanhang dessa friheterär formella och som med beredvillighet accepterar att de friheterna gårförlorade för andra länder och folk får minskad trovärdighet som dessafriheters försvarare i vårt eget samhälle. Men, herr talman, vi är många andra som känner oss oroadedärför att anklagelser har gjorts om aktiviteter som skulle strida mot lagareller mot andan i svensk demokrati eller mot beslut anklagelsersom inte har kunnat fuUt bemötas eller belysas. Som är oroade därför attramarna meUan samhällskritik och spioneri ter sig oklara och behöver gesen klarare distinktion. Som är oroade över att den demokratiska msynen ochkontrollen över den del av underrättelseverksamheten som vi diskuterar i dagvarit otillräcklig. Och som finner att försvarsutskottets betänkande påmånga punkter egentligen infe lämnar några svar som kan stilla denna oro. Utskottet betonar på flera stäUen att man inteeftersträvat aft utröna sanningshalten i gjorda påståenden eller enskildagärningar. Gjorda påståenden kommer alltså länge än att få stå kvar i debattenutan den genomlysning som, får man hoppas, skulle kunna stilla den mestakritiken. Den belysning som sker i en bilaga till betänkandet av skapar t, ex, ingen klarhet utan väcker i stället många nya frågorom inriktning och avgränsning av verksamheten, Hans införskaffande avnamnlistor från olika organisationer ter sig onekligen mycket anmärkningsvärt. En del av dessa problem kommer att prövas i fortsattbehandling i eller i andra former. Framför allt måste de ordinarierätts- 5 protokoU 1973. Den miUtära underrättelsetjänsten m. m. instansernai laga ordning fortsätta sin oberoende handläggning av de aspekter av dennaaffär som kommit under deras bedömning. Man kan givetvis säga, såsom också harsagts i debatten här , att den hittillsvarande diskussionen varitvärdefull och att svensk demokrati kommer att gå stärkt ur denna debatt. Dethoppas också säkert de flesta av oss. Kritiken har medfört, och detta anser jag väsentligt, attdet nu efter den granskning och den belysning som skett i den offentligadebatten tycks råda stor politisk enighet om att insynen och kontrollen överden militära underrättelseverksamheten måste stärkas. Utskottet har rekommenderatett fortsatt studium av detta och förordar att sådana åtgärder beslutas avregeringen. Statsministern har lovat att en utredning skalltUlsättas, bestående av både parlamentariker och andra medborgare. Jag hoppasatt den granskningen blir grundlig. Utredningen måste mot bakgrund av vad somhänt få full frihet aft granska både de enskilda handlingar och förhållanden,som stått i centrum för debatten och som hittUls inte kunnat belysas på ettrimligt sätt, och frågan om hur insynen och kontrollen över den härverksamheten skall organiseras för framtiden. Att här finns alldeles speciellaavgränsningsproblem får inte avskräcka oss från att se tUl att principerna förverksamheten utformas så och att inriktningen av verksamheten i framtidenbestämmes på ett sådant sätt att en parlamentarisk insyn i annan form än genomförsvarsutskottet garanteras. För min egen del tror jag att detta är heltnödvändigt för att upprätthålla aUmänhetens förtroende för verksamheten. Ett resultat av debatten är aft insikten om att en sådanhär underrättelseverksamhet behövs har ökat. Det tycks glädjande nog inte varamånga som tvivlar på det, eftersom debatten -försvarsutskottetsbetänkande visar det också - har belyst vilken vikt denna verksamhet har förvårt lands säkerhet. Just därför bör vi se till att den iframtiden sker i former som inte rimligen kan misstänkas, utan tvärtom ingerförtroende. HerrLUNDBERG (s): När jag lyssnat på den här debatten har jagställt mig frågan, om man inte skulle kunna stryka bort det partipolitiskakäbblet och stanna inför själva grundfrågan, nämligen att som berörtstidigare - ett land skall med lag styras. Det är angeläget för samtligaagerande parter i detta sammanhang att så handla att berättigad kritik gentemotolika handlingar i vårt samhälle Inte skall kunna resas. Detta är en beklaglig händelse. Men den beklagligahändelsen har visat aft grundlag icke har följts man har gjortganska allvarliga kränkningar - som riksdag, som är bådeförsvarare och tolkare av grundlagen utan andra instanser, på olika sätt harsafts åt sidan. Det är en mycket allvarlig situation i detta sammanhang. Det finns två olika intressenter. Detta ligger bakomdiskussionen om IB-affären, i och för sig ganska sorglig. Jag har inte tagitdel av den bok som diskuteras, och jag anser den vara ganska ovidkommande. Vilever i en demokrati, som med samma rätt som försvaret vill skyddasina intressenoch skall skydda dem det är vi eniga om och slå vakt om de demokratiskafri- och rättigheterna. Man hamnar där i en konfliktsituation. Även omförsvaret och demokratin har hka stort värde i vårt samhälle, är det självklartatt den ena parfen infe får göra inskränkningar i den andra partensrättigheter. Jag har följt denna fråga litet grand. När vi i vårasdiskuterade grundlagen sades många vackra ord. Det var ju , och dåblir man alltid högstämd. Jag var nog ofin att yrka avslag på förslaget, därföratt jag ansåg att det förslag som efter en drygt 160-årig fred och efter mångaårtiondens utredningar presenterades oss inte tog upp och preciserade såväsentliga värden som de mänskliga fri- och rättigheterna. Vi skall komma ihågi sammanhanget att de mänskhga fri- och rättigheterna togs in efter det att hade utsatts för en mycket underlig korruption.Sju riksråd hade avsatts. Fyra personer hade tagit 104 miljoner daler. Efterden rättslöshet som rått krävde man entryckfrihetsförordning, så aft man över huvud taget skulle kunna komma åtkorruption, mutor m. m. Den underliga situationen att stiftar lagar menöverlämnar åt andra att tolka och tiUämpa dem är ohållbar i dagens samhälle.Den har varit ohållbar så länge som vi hävdat demokratins principer. Enamerikansk jurist har sagt att formellt är det parlamentet som sköterlagstiftningen medan andra sköter lagens tillämpning men att det ytterst ändå bhrrättsväsendet som avgör vad som är rätt. Då är frågan: Skall vi fortsätta meddenna ordning, där vi inte har klara hnjer? Ingen kan komma ifrån att den s. k. IB-affären är entryckfrihetsfråga, dvs. en grundlagsfråga, och då skall grundlagen följas enligtbokstaven och inte tolkas av organ stående utanför . Grundlagen skallinte heller kunna brytas genom stadganden i civilrättsliga lagar. Om det skallgöras avkall på grundlagen, så är det själv som skall ändra den. Vi har kommit i en för en demokrati allvarlig situation ioch med aft det uppstått en konflikt mellan den lagstiftande makfen ochtolkningen av en grundlag. Jag vill erinra om aft i högsta domstolen är detpraktiskt taget en person som dömer, nämligen revisionssekreteraren. I riksdagenär vi ändå 350 som har möjlighet att göra vår bedömning. I tryckfrihetsmålskall dom avkunnas av en jury bestående av nio ledamöter, och för att domenskall gälla skall minst sex av dem vara eniga om beslutet. Justitieministern och justitiekanslern skaU snabbt ocheffektivt göra vad de är ålagda. Det är inte andra organ som skall agera.Tolkningar kan man göra i fråga om civillag men inte när det gäller grundlag.Den skall följas, och den skall ändras efter de regler som gäller isammanhanget.