prot · FW0967 · 1973-12-31 00:00:00 — Förhandlingarna leddes tiU en början av herr tredje vicetalmannen. § 1 Föredrogs finansutskottets betänkande nr 13 ianledning av motion angående SEA-systemets konsekvenser för . Utskottets hemstäUan bifölls. Införande av två-kalenderårsperiod för statsbudgeten § 2Införande av tvåkalenderårsperiod för statsbudgeten Föredrogs finansutskottetsbelänkande nr 14 i anledning av motion om införande av tvåkalenderårsperiod förstatsbudgeten. Herr förste vice talmannen (): Jag får tacka finansutskottet för dessbehandhng av min motion om en riksdagssession som innefattar två kalenderår.Finansutskottet avstyrker motionen, men i skrivningen andas det den störstaförståelse för motionens syfte. Utskottet säger t. o. m. att det "sympatiserarmed motionärens strävan att undvika forcering och minska arbetstopparna iriksdagsarbetel". Min förhoppning är att det inte bara blh en from önskanutan också kommer att leda tUl någon handling. Jag hade inte räknat med att utskottet skulle tiUstyrkadenna motion ett så radikalt förslag antar man inte i första taget men jagvUle i varje faU väcka tanken. Avsikten med motionen är att intelängre skaU arbeta efter solen. navigerade man på haven efter stjärnornaeller använde andra liknande system, men det behövs faktiskt inte . Endaorsaken tiU att vi har en tidsenhet är solen. Den behöver inte allsdiktera arbete. Det kan man ordna på annat sätt. Hur fungerar nu ? Det vet alla kammarledamötermycket väl. Först vUl jag hävda att arbete med tanke påarbetsmängden och den tid som står till disposition är väl organiserat.Talmannen, talmanskonferensen och kammarkansliet gör sitt aUra bästa för altefter omständigheterna organisera arbetet. Med den arbetsbelastning som råderär det dock en omöjlig uppgift att pressa samman riksdagsarbetet somblir oss tiUdelad. Hur situationen är har omnämnts i debatten i andrasammanhang. Finansministern påstod att vårsessionen alltid är oerhörtarbets-belastad. framhöll på samma sätt att det nu igen råder enväldig arbetsbelastning. Och, ärade ledamöter, nu sitter vi här tUl midnatt påonsdags- och torsdagsnättema, ibland tiU . Men man kan förutspå atldel inte alls dröjer länge förrän vi sitter här tUl midnatt även påfredagsnatten. Vilken tid har vi då kvar för annat arbete? Införande av tvåkalenderårsperiod för statsbudgeten enda dag,tisdagen, för utskottsarbete, för förtroenderåd och för riksdagsgrupper. Är deten tiUfredsstäUande ordning? Där får jag instämmanden frånkammaren om all det inte är bra. stiftar arbetstidslagar och försöker skyddamänniskornas hälsa, men hur är det egentligen med oss själva? Är det så särskUlnyttigt för hårt jäktade människor, som många av ledamöter är, attnödgas sittai i kammaren fram tiU kl. 1 , och därefter en resa så attde kanske kommer i säng kl. 2. Jag hyser allvarlig oro för att några intekommer att stå ut med sådana arbetsförhållanden under denna vårsession. Det stod i att det sannolUct bliren förlängning av vårsessionen. Det beslutar talmanskonferensen om ,och vi får se då. Men tidningarna har i alla fall redan börjat förutspå atl viinte kan avsluta vårsessionens arbete till . Det finns säkert en god vUja hos ledamöterna att lösadessa problem. När man talar om dem får man alltid veta att de och deåtgärderna skaU vidtas. Det skaU bli kortare anföranden och bara en talare frånvarje parti och en från utskottet. Det går att ordna diverse saker. Ja, visstkan man föreslå vissa detaljer som förbättrar förhållandena. För att förkortadebatterna har t. ex. talats om att tidsbegränsa anförandena. Det är emellertidinte de långa anförandena som tar upp den största delen av den totaladebattiden utan de många anförandena. års riksdag var anförandenasmedeUängd , vilket inte är någon . Antalet anföranden hade års riksdag tiU 1972 årsrUcsdag ökat från 4 451 till 6 352. Där har vi ett av skälen. Antaletinterpellationer hade ökat från 129 tiU 238, och antalet enklafrågor från 282 tUl 365. Antalet plenitimmar, som är en viktig sak, ökade från400 tUl 610. Vilka begränsningsregler skaU man kunna vidta? Förbättrarvi situationen med en tidsbegränsning? Man kan ställa andra radikala förslag,exempelvis att minska ner kammarledamöternas antal till 75. Del vill nu jagabsolut inte förorda, jag vUl inte decimera antalet alls. Så glesbebyggt somSverige är behövs det antal ledamöter vi har. De små försök tUl förbättringarsom gjorts har inte löst problemen. Vi är i samma situation. Det kan naturligtvis anföras massor av skäl mot mittförslag atl arbeta på ett annat sätt, nämligen med tvåkalenderårsrUcsdag. RedanPlaton sade att man inle har rätt att krUisera utan att föra framett förbättringsförslag. Vad är alternativet? Kritikenkan jag själv anföra, och det kan vem som helst, men hur skaU vi ordna vårtarbete i fortsättningen? Någon har föreslagit trekalenderårsperioder i stäUet, mendet finns goda skäl för att välja . arbete sönderfaller i tvåstora enheter, lagstiftnings- och budgetarbete. Del finns ingen anledning attförlänga perioden tiU , därför att vi kan lösa problemet medIvåkalenderårsperioder. Man skaU inle heller avlägsna verkställigheten av ettbudgetbeslut längre än nödvändigt från själva beslutsfattandet tillUcraftträdandel. Därför är tre eUer ingen lämplig anordning, ulan tvåår är det lämpliga. Frågan har länge diskuterats. Redan på 1950-taletbehandlades den av budgetutredningen, i vUken då deltog förre finansministernPer , tre landshövdingar och talmannen m. fl. Utredningen lade framett förslag, men har det hänt någonting? Nej, det har det inle. På mer än 15 århar vi inte ändrat arbetsförhåUandena. Regeringens budgetarbete skulle också bli betydligtlättare. Man behövde inte arbeta med budgeten mer än , och det voreen stor tidsbesparing. Jag vill slutligen erinra om petilaskrivandet. Hur många människorsitter inte nu och skriver petita! revisorer undersökte hur mångasom skriver remissyttranden, och det var en fantastisk mängd människor somarbetade bara med detta. Det måste därför vara många som skriver petita. Min avsikt med detta, herr talman, var att be kammarensledamöter observera att diverse små justeringar här eUer där inte löserriksdagens arbelsproblem. Det fordras en radUcal förändring, ett krafttag, förall få ett annat system. Kritik kan aUtid anföras, men vi måste verkligen taitu med frågan ordentligt så att vi får en lösning på den. Utskottet har skrivit: "kommer under vårenatt ta ställning tiU förslag tiU ny grandlag och ny riksdagsordning och därvidbl. a. också tUl de bestämmelser som skaU reglera budgetperiodens längd. "Jag hoppas verkligen och del viU jag, herr talman, sluta med utan specielltyrkande att man också i det sammanhanget tar under övervägande all göra ettradikalt utspel och inte bara tänka sig atl kunna förbättra med lappverk. Införande av tvåkalenderårsperiod för statsbudgeten HerrEKSTRÖM (s); Herr förste vice talmannen har i sinmotion och här framfört intressanta synpunkter på budgetperiodens längd. föreslår i motionen en parlamentariskutredning för att utreda frågan om införande av tvåkalenderårsperiod förstatsbudgeten. Jag viU framhåUa att jag har förståelse för tankegångar,och jag skulle gärna se att inom en inte alltför avlägsen framtid statsbudgetenskulle gäUa för en hel valperiod. Det är väl om delta och jag harskUda uppfattningar. har emellertid budgetperiodens längd utretts ochövervägts av två utredningar, dels grundlagberedningen, dels den specieUabudgelutred-ningen. Enligt finansutskottets mening synes det inte nu finnasanledning att tiUsätta ytterligare en utredning. Jag vUl med detta yrka bifaU tiU utskottets avslagsyrkandepå motionen, men jag instämmer med herr förste vice talmannen när han säger attvi inte kan klara arbete i fortsättningen genom att göra någon htenjustering här och där, utan de grundläggande orsakerna liU arbetsbelastningenmåste lämligen snart angripas. Överläggningen var härmed slutad. Utskottets hemstäUan bifölls. Besparings- och rationaliseringsutredningar m. m. § 3Föredrogs finansutskottets betänkande nr 15 i anledning av motion om enkarlläggning av skatters och avgifters inverkan på inkomstfördelningen ilandet. Utskottets hemställan biföUs. § 4 Föredrogs finansutskottets betänkande nr 16 angåendeverkställd granskning av jämte förslag omdisposition av vinst. Lades till handlingarna. Punkterna 2 och 3 Kammaren biföU vad utskottet i dessa punkter hemställt. § 5 Föredrogs finansutskottets betänkande nr 17 angåendeverkställd granskning av . Lades tUl handlingarna. Utskottets hemstäUan bifölls. § 6 Besparings- och rationaliseringsutredningar m. m. Föredrogs finansutskottetsbetänkande nr 18 i anledning av motioner angående besparmgs- ochrationahseringsutredningar m. m. I detta betänkande behandlades motionerna 1973:241 av m. fl. (m) vari såvitt nu var ifråga yrkats 2. alt riksdagenhos Kungl. hemstäUde att Kungl. Maj:t tUlsatle en parlamentariskbesparings- och rationaliseringsutredning med uppgift att i samverkan medriksrevisionsverkel föreslå åtgärder ägnade att åstadkomma besparingar ochrationalisermgar inom den offentliga sektorn samt begränsa dess expansion, 3. atl riksdagenhos Kungl. hemstäUde att Kungl. skulle utreda möjligheterna attöverföra kontroUerande, granskande och effektiviserandeverksamhet tUl ett verk, 1973:54Si av m. fl. (fp) vari såvitt nu vari ifråga hemställts (punkten 4) att begärde att Kungl. Maj t utandröjsmål tillsatte en parlamentarisk utredning med syfte att snabbt framläggaförslag om besparingar inom den stathga verksamheten. 1 973:983 av herrar () och () vari såvittnu var i fråga hemställts (punkten 5) att beslutade att hos Kungl.Majt anhålla omutredning i syfte att uppnå såväl omedelbara besparingar som en på längre siktökad effektivitet och bättre resursanvändning inom den offentUga sektorn, 1973:985 av m. fl. (c)vari såvitt nu var i fråga hemställts (punkten a) att beslutade atthos Kungl. anhålla om tiUäggsdhektiv tiU budgetutredningen beträffandemetoder för att åstadkomma rationaliseringar och besparingar i den offentligaverksamheten och förvaltningen samt Besparings- och ra-tionaliseringsu t redningar m. m. 1973:991 av herrar i (fp) och Antby (fp) varihemstäUts alt rUcsdagen hos Kungl, Maj:t begärde att en parlamentariskutredning tiUsattes för översyn av statens uppgifter i syfte att främjakostnadsbesparingar samt studium av behovet utav ändrade prioritermgar påvissa områden. 1. beträffandeutredning om verksamhet att skulle avslåmotionen 1973:241 punkten 3, 2. beträffandeutredning om besparingar inom den offentliga sektorn att skulle avslåmotionerna 1973:241 punkten 2 och 1973:983 punkten 5, 3. beträffandeutredning om besparingar inom den statliga sektorn att skulle avslåmotionerna 1973:549 punkten 4 och 1973:991, 4. beträffandetUläggsdirekliv tUl budgetutredningen att i anledning av motionen1973:985 punkten a gav Kungl. tUl känna vad utskottet anfört. 1) beträffande utredning om riksrevisionsverketsverksamhet av herrar () och i (m) som ansett att utskottet under 1 bort hemstäUa, att rUcsdagen med bifaU tUl motionen 1973:241 punkten 3hos Kungl. skulle anhålla att Kungl. lät utreda möjhgheterna attöverföra kontrollerande, granskande och effektiviserandeverksamhet tUl ett verk, 2) beträffande utredningar ombesparingar av herrar (), i (c). (), Äshng (c), (), Fågelsbo (c) och i (m) som ansett att utskottet under 2 och 3 bort hemstäUa, att i anledning av motionerna 1973:241 punkten 2och 1973:983 punkten 5 samt 1973:549 punkten 4 och 1973:991 hos Kungl. Majtskulle anhålla om tUlsätlande av en parlamentarisk besparingsutredning ienhghet med vad reservanterna anfört, 3) beträffande tUIäggsdirektiv tUlbudgetutredningen motiveringen - av herrar (), i (c). (), (), Fågelsbo (c) och () som ansett att utskottets yttrande i viss del skulle ha av reservanterna angiven lydelse, 9 protokoU 1973. Besparings- och ra-tionaliseringsu tred-ningar m. m. HerrKRISTIANSSON i (c): Utskottet har här haft att behandla ett antalmotioner tUl den del dessa sammanfaUer i krav på besparingar och ökadeffektivitet inom den offentliga sektorn. Sammanfattningsvis kan sägas att deställer krav på en parlamentarisk besparingsutredning. Det är ett återkommandekrav, som tidigare avslagits av på förslag av utskottsmajoriteten. Jag vUl som reservant anföra, att vi den här gången ställtstörre förhoppningar på framgång. Kravet på besparingar och effektivitet måstebli alltmer angeläget ju mer den offentUga sektorn sväller, ju mer den tar ianspråk större och större del av våra totala resurser. Kravet härpå måste välvara ytterst angeläget när vi nått skattetaket så definitivt attfinansministern mest varit sysselsatt med att blanda korten iskatteleken för att göra skatterna mindre synliga. Det finns i det härsammanhanget åtskilligt att anföra direktiven tUl kommunerna beträffandeskatteuttaget föregående år inte minst. Men också , trots ett givet förhandslöfte omvälvillig behandling utmynnar utskottsskrivningen i en hemställan om avslagbeträffande yrkandena om utredningar av det slag motionärerna kräver. Densocialdemokratiska utskotlsmajoriteten är tydhgen inte oroad av läget.Finansministern har greppet i sin hand, menar man tydligen, och då skulle enutredning bara krångla tiU det. Den kan ändå inte ge några resultat, menarutskottsmajoriteten. Jag är den första att bekänna, och jag gör det å mittpartis vägnar, att vi ser inte den offentliga sektorn som någonting negativt isig själv. Det är också förklarligt att här har skett en ansvällning avdensamma. Sektorn som helhet inrymmer ju också transfereringar av betydelseinte minst för den enskilde medborgaren. Vi har också starkt betonat detta ivåra motioner. Vi säger i reservationen tUl utskottsbetänkandet följande:"En självklar utgångspunkt för utredningsarbetet måste vara, att den uppnåddavälfärdsnivån bibehåUs och att de förslag som arbetet mynnar ut i höjervälfärdsnivån," Vi har således en klart socialt betingad utgångspunktbakom våra krav. Jag vill anföra detta för undvikande av missförstånd. Deltagör naturligtvis frågan så myckel svårare men inte desto mindre angelägen. Detfinns nämligen ingenting som i grunden så starkt hotar våra välfärdsmål som lågeffektivitet eller felaktigt använda resurser inom den offentliga sektorn ochsvag ekonomisk tillväxt i samhället som helhet. Jag tror inte man behöver varavare sig ekonom av facket eller statsvetare för att konstalera att här finnssambandseffekter som del kan finnas anledning atl se närmare på. Om jag har sagt atl jag accepterar denoffentliga sektorn som nödvändig liksom också en viss ökning av densamma vUljag emeUertid :markera en klar åtskillnad gentemot socialdemokraternas ibetänkandet redovisade syn, som närmast innebär att den offentliga sektornmåste lösa sysselsättningsproblemen framöver. Man skriver i utskottsbetänkandetatt eftersom näringslivssektorn viker i vad gäUer sysselsättnmgen måste detvara välbetänkt atl den offentliga tjänstesektorn är offensiv och expanderar. Jag viUgärna redovisa, att denna inställning tiU en av huvudfrågorna i denekonomiska politUcen framöver förskräcker mig. Den obalans som under en följdav år konstaterats och som fått fortgå obehindrat beträffande utvecklingen inomnäringslivet kontra den offentliga sektorn är vårt allvarligaste problem ochborde rimligen leda tUl en annan reaktion från utskottsmajoriteten än att i dethär läget säga att vi har inget annat att göra än att låta den offenthgatjänstesektorn sväUa ytterligare. Man är här inne i den onda cirkeln som görsamhäUets resurser aUt mindre och mindre. Vi har sagt i våra motioner liksom i reservationen, att igmnden för all välfärd måste ligga en politik som gör samhällets resurserstörre. Jag vUl understryka detta. Jag är medveten om att jag här vidgardiskussionen utöver det egentliga ämnet, men jag kan inte underlåta att göradetta konstaterande. Sammanfattningsvis, herr talman, vUl jag säga att jaganser att kraven på en parlamentarisk besparings- och effektivUetsutredning harmycket stark motivation i det ekonomiska läge som vi befinner oss i ochsom vi med aU sannohkhet också får acceptera framöver. Inte minst välfärdsmåleni samhäUet skuUe tryggas genom en översyn av det här berörda fältet. Jag viU med det anförda yrka bifaU tUIreservationerna 2 och 3 i utskottets betänkande. Besparings- och ra-tionaliseringsu tred-ningar m. m. HerrLÖFGREN (fp): De förslag beträffande utredning ombesparingar och rationahsering inom den offentliga sektorn av vårsamhällsekonomi som behandlas utgör i huvudsak delförslag inom ramen förpartimotioner rörande den ekonomiska pohtiken. Från sida har ocksåväckts en enskild motion. Alla dessa berörda yrkanden kan sammanfattas iförslag om tiUsällande av en parlamentarisk besparingsutredning. Jag bortserhärvid från ett särskilt yrkande från moderat håU avseende riksrevisionsverketsframtida ställning. För att öka samhäUets möjligheter att främja en fortsattoch utökad välståndsutveckling måste det vara naturligt att i första hand de resursökandekrafterna förstärks genom en ökad produktivitet inom näringslivet. Från sida har vi haft en berättigad anledningtiU kritik mot den av regeringen förda ekonomiska politiken. De två förloradeåren är en träffande beskrivning av den aktueUa situationen i detta avseende.Skatteläget för de enskilda människorna och de ökade pålagorna för i synnerhetde mindre och medelstora företagen har nått en sådan nivå att det ter signödvändigt att också pröva andra möjligheter tiU en lösning av de aktueUa ochframtida problemen. Det är i delta läge som frågan om besparingar ochrationaliseringar inom den offentliga sektorn åter har aktualiserats. Jag vUl för min del uppehålla mig vid de förslag somframförts av och i motionen 983, punkten 5, samt imotionerna från 549, punkten 4, och 991. De utmynnar i anhåUan omtillsättande av en parlamentarisk utredning i syfte att framlägga förslag om besparingar, bättre resursanvändning och ett Besparings- och ra-tionaliseringsu tred-ningarm. studium avbehovet utav ändrade prioriteringar på vissa områden. Såväl den statligaverksamheten som den offentliga sektorn i övrigt omfattas av förslagen. Vi har från mittenpartiernas sida fäst särskild vikt vidfrågan om en utredning av här angiven art. 1 samband med en välkänd uppgörelsemeUan våra partier och regeringspartiet utlovade representanter för regeringenen seriös prövning av våra förslag vid utskottsbehandlingen. Resultatet ser vinu i finansutskottets betänkande nr 18. Jag beklagar att de försök som gjordesatt uppnå enighet inom utskottet inte lyckades. Därför har vi måst anförareservationer. I reservationen 2 har vi närmare utvecklat vår ståndpunkt.Låt mig redan nu slå fast en viktig del av fömtsättningarna för den av ossföreslagna utredningen. Jag citerar ur reservationen: "En självklarutgångspunkt för utredningsarbetet måste vara, att den uppnådda välfärdsnivånbibehålls och att de förslag som arbetet mynnar ut i höjervälfärdsnivån." Utskottsmajoriteten använder många ord för att motiveraett avslag på våra motioner. Vi är väl medvetna om betydelsen av den prövningsom sker genom de genereUa budgetanvisningarna och genom dekontinuerliga rationaliserings- och revisionsinsatser som statskontoret ochriksrevisionsverket gör. Likaså är vi medvetna om del arbete som utföres av dentUlsatta utredningen rörande kommunernas ekonomi. Vi vet också att majoriteten anser det föga meningsfuUlmed en utredning, som aUmänt får i uppdrag att föreslå besparingar, om man intesamtidigt ger direktiv om på vilka områden besparingar skaU sättas in. Man skrämmer oss med att besparingsutredning gavett klent resultat. Det har gått dess, och statsutgifterna harflerdubblats. Det kan vara skäl nog att göra nya ansträngningar. Tillåt mig också att hänvisa tUl den debatt som förekom iutskottet. Vi presenterade ett skriftligt förslag med synpunkter som skullekunna utgöra utgångspunkt för en besparingsutredning. Vårt förslag var på grundav de otillfredsställande arbetsförhåUandena i tillkommet undertidsnöd, men det kunde ha utgjort en grundval för en samförståndslösning, omintresse hade förelegat från majoritetens sida. Vårt förslag redovisade många intressanta aspekter medsynpunkter på ompriorileringar, samarbete meUan den av oss föreslagnabesparingsul-redningen och den arbetande kommunalekonomiska utredningen, likasåett utnyttjande av resurser från statskontoret, ochriksdagens revisorer. Jag kan inte underlåta att något beröra vadulskottsmajoriteten anför i andra stycket på s. 7 i betänkandet:"Besparingar som innebär personalinskränkningar innebär krav på att deanstäUda skaU erhåUa annan likvärdig sysselsättning. Sådana förändringar måsteinordnas i en långsiktig sysselsättningsplanering. När vi har att räkna medatt sysselsättningen i de vamproducerande näringarna kommer att fortsätta attgå tillbaka är del knappast välbetänkt att framställa den samtidiga sysselsättningsexpansioneninom tjänstesektorn särskilt då den offentliga sektorn som någotnegativt." Är detmeningen atl ingen rationalisering skaU få äga ram inom den offentligasektorn om detta skulle medföra en personalbesparing? Majoriteten räknartydligen med att "de vamproducerande näringarna" skaU rationalisera.Det är en tvingande nödvändighet vid ett stigande kostnadsläge. Där kan maninte täcka ökade kostnader genom att utskriva skatter. Hur vUl förklara majoritetens skrivning på denna punkt? En översyn av de statliga utgifterna bör också betraktassom ett led i ansträngningarna att säkerstäUa en fuU sysselsättning på längresUct. Det ingår i vad vi har sagt i reservationen. Jag vUl i anslutning tiU vad jag här anfört angåendemöjligheterna liU begränsningar inom den näringsproducerande sektorn kontra denoffentUga sektorn redovisa några rader från vår reservation. "Den framtida utbyggnaden av den offentliga servicenhänger i hög grad samman med möjligheterna att öka kapaciteten inomindustrin och övriga varuproducerande näringar. En omprioritering av de samladeresurserna tiU förmån för bl. a. industrisektorn ter sig i dagens läge mycketangelägen med hänsyn lUl bl. Ja, herr talman, det skulle vara frestande att återge ännumycket mera av vad vi anfört i vår reservation, men det ser inte ut som omkammaren har aUtför stort intresse av den här debatten och jag har inte någonstörre förhoppning att kunna övertyga representanterna för majoritetsskrivningengenom att orda mycket mera. Därför inskränker jag mig i det här sammanhanget,herr talman, att yrka bifaU tUl reservationerna 2 och 3, tUl vUka jag anslutitmig. den II aprU 1973 Besparings- och ra-tionaliseringsu tred-ningar m. m. HerrBRUNDIN (m): För sedan fattade kammarenbeslut i enlighet med betänkandet nr 13 från finansutskottet. Del betänkandetbehandlar en motion som är väckt vid årets riksdag av finansutskottetsordförande och dess ledamot . Belänkandet handlar om deproblem som kan följa med att man nu successivt går över till en meralångsiktig statUg planering och försöker flytta ner planeringen genomen delegering inom administrationen. De problem som motionärerna här iakttagitgäUer just arbetsformer och möjligheter att vid övergångtiU mera långsiktig statlig planering på rätt sätt delta i beslutsprocessen.Motionärerna tycker därför atl man måste överväga de konsekvenser för riksdagensarbetsformer som detta skeende kan leda tUl. Etl enhälligt finansutskott har tiUstyrkt att man medanledning av motionen uppdrar åt talmanskonferensen alt pröva dessakonsekvenser. Detta tycker jag var ett klokt förslag, som kammaren nu också harföht. Det är efter precis samma principer som vi tycker atl delfinns skäl att överväga hur under liden framöver skaU kunna utöva sinkontrollmakt. 1 moderata samlingspartiets motion nr 241 har bl. a. denfrågan behandlats. Man har där konstaterat att rUcsdagens revisorer, trots enprövning av dess arbetsförhåUanden vid ett flertal tiUfäUen ,inte förfogar över tUlräckliga resurser för att på ett tiUfredsstäUande sättutföra den granskning av statsverksamheten som man rimligen bör Besparings- och ra-tionaliseringsu tred-ningar m. m.