prot · FW0996 · 1973-12-31 00:00:00 — Ju mer man gär pä den linjen destomer utrymme skapas för den "mygelekonomi" som har nämnts i debatten,en direktstyrning från Kungl. med uppgörelser mellanstatsmakternas företrädare och det enskilda företaget. Det är inte dennäringspolitiken vi vill ha. För att bryta sig ur den här situationen krävs detatt vi särskUt främjar de mindre och medelstora företagen i förhållande till destora. Lät oss vara överens om, , att kartlägga och se hela viddenav det diskrimineringsproblem som existerar. Varför vågar sig herrSvanberg mte ens på en kartläggning? () kort genmäle: Vi är helt överens, i Örebro.Jag finner i det här fallet inte någon anledning att kalla propositionen förett pekoral. Jag är ledsen över att behöva beteckna motion som ettsådant, men den är inget annat än ett pekoral. påstod att jag hade sagt att jag blevförvirrad när jag läste hans motion och därför inte kunde föra en sakhg debatt.Sä tar han till och säger att jag i mitt anförande hamnade i GrönköpingsVeckoblad. Jag tyckte det passade bra in på anförande att tala omAlfred Vestlund. har hamnat i genom sitt sättatt argumentera här. Det är en helt riktig karakteristik, och jag har inte meratt säga om det. menar att jag avspisar aUa försök att föraen saklig debatt. Det har jag visst inte gjort. Jag har försökt klargöra vaddet nya industriverket skall betyda. Och därom kommer industriministern ochflera andra att tala. Vi vill alltså föra en saklig debatt. Men i den skallinte komma stickande med en oändhg mängd invektiv om hurförfärligt illa samhället sköts, att regeringen bär sig åt så och så motföretagarna. Vem är det egentligen som för en saklig debatt? sig upp och - för att använda ett folkligt uttryck grovskäller. Sedanbegär han att vi andra skall vara sakUga och försöka finna kornen av sakfrågori hans utfall. Det beror inte på mig om vi inte kan få en saklig debatt. i tar till ord somkoncentrationsinriktning, mygelekonomi och ömma tår. Det är riktigt, som hanpåstår, att vi kan ha olika upplevelser av samhället, vi kan uppleva samma tingpå olika sätt. Jag undrar hur har upplevt det han talar om, hanmåste ha fått underliga informationer. Jag har ganska mycket med småföretagareatt göra i olika sammanhang, och visst är det bekymmersamt att varasmåföretagare . Det är bekymmersamt att vara storföretagare också. Men attdet skulle se ut som här beskriver vägrar jag absolut att tro.Gå ut och fråga 100 småföretagare, och jag är övertygad om att inte mångakommer att tycka som . Däremot vitsordar alla att de harbekymmer, det kan också Näringspolitik m. m. NäringspoUtik m. m. Men inte löser man deras problem genom att försöka spela ut dessasmåföretagare mot storföretagen och säga att regeringen inte har gjortnågonting. Vad skall industriverket syssla med? Jo, i huvudsak blir det med denmindre och medelstora industrin. Jag tycker vi skall låta bli att användavärdeladdade ord som mygelekonomi och andra. Vad är mygelekonomi om inte ettunderligt tankefoster? Herr talmannen anmälde att herrAndersson i anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare replik. Herr industriministern , som meddelat att han isamband med behandlingen av näringsutskottets betänkande nr 54 ämnade besvaraherr () framställda interpeUation, nr 56,angående nyföretagandet, erhöll ordet och anförde; Jag har kommit överens med interpeUantén,, om att först svara på hans interpellation. Efter deföljande anförandena avser jag att komma tiUbaka för att gå in i den debatt somhar förevarit. har frågat mig vilkaåtgärder jag avser vidtaga för att få i gång nyföretagandet och skapa en grundför framtida sysselsättning och tillväxt. InterpeUantén menar att nedgången inyföretagandet, ökningen i antalet företagskonkurser samt nedgången i antaletsysselsatta inom industrin tyder på att vi är på väg mot en ekonomiskstagnation. Dessutom påstås regeringen sakna intresse för dessa frågor. Sombevis för detta anförs att en genomgång av dessa frågor saknas i industridepartementetsbilaga 15 till årets statsverksproposition. Vidare finns där enligtinterpeUantén inte några förslag avsedda att stimulera den industriellautvecklingen. Låt mig inledningsvis konstatera att interpeUantén intekan ha läst bilaga 15 särskilt väl. Strävandena att skapa en grund för framtidaindustriell sysselsättning och tillväxt utgör tvärtom ett genomgående tema iöversikten. På ett flertal punkter läggs också fram konkreta förslag i dettasyfte. iviera konkret ställer interpeUantén frågor om antaletkonkurser och antalet nystartade företag och dessa siffrors betydelse för denindustriella utvecklingen. Beträffande först frågan om konkurserna vUl jag anföra:Genom en studie som utförts på uppdrag av delegationen för de mindre ochmedelstora företagen har vi fått en kartläggning av konkursutvecklingen åren1966-1970. har sedan följt upp kartläggningen meduppgifter . Man finner visserligen att antaletföretagskonkurser ökat men konstaterar att det totala antaletaktiebolag ökade - ifrån drygt 66 1965 till drygt 100 000år 1970. Det är aktiebolagen som svarar för den helt dominerande delen ca 80procent av ökningen i företagskonkurser. Nyregistreringen av aktiebolag har ökatmycket snabbare än avregistre-ringen. kunde man notera att trefjärdedelar av de konkurs-drabbade aktiebolagen hade ett aktiekapital somundersteg och att hälften var "5 000-kronorsbolag".Ungefär tre fjärdedelar av allaföretagskonkurser drabbade företag med mindre än fyraanställda. Mindre än tvä procent gällde företag med mer än 50 anstäUda. Detframgick också att de konkursdrabbade företagen genomgående hade enförhållandevis kort livslängd. Delegationen kommer att gä vidare och närmare studeraorsakerna till konkurserna. Utredaren gör emellertid en preliminär bedömning iden första rapporten där han konstaterar att "ett stort antal konkursföretagutövar en föga seriös verksamhet baserad på en helt undergrävd ekonomiskställning". Att antalet konkurser ökat utgör knappast något belägg förpåståendet att ekonomin skuUe vara på väg att stagnera. Nyetableringsfrägan har inte varit föremål för sammaingående studium som konkursstatistiken. Men även vad gäUer nyetableringarnamåste man emellertid anlägga ett mer nyanserat synsätt än vad interpeUanténgör. All nyetablering är sålunda inte hka värdefull för den industriellautveckhngen. Industriellt nyskapande förutsätter ej heller aUtid nyetableringav företag. Det väsentliga i sammanhanget är att goda idéer finns, det har vimänga exempel pä. Många innovatörer väljer också i ökad utsträckning att gå medsina idéer till redan befintliga företag med en utvecklad produktions- ochmarknadsföringsapparat. Nyetableringsstatistiken ger därför inte svar på dencentrala frågestäUningen om nya idéer och innovationer kommer fram ochutnyttjas i önskvärd omfattning. Beträffande nedgången av antalet personer sysselsatta inomindustrin är det ett bekant faktum att en omfördelning av arbetskraft frånindustrisektorn till tjänstesektorerna är ett karakteristiskt drag för mångahögt utvecklade industrUänder. Denna utveckling hänger väsentligen ihop medförändringar i konsumtionsmönstret i riktning mot en allt större andel tjänsterframför allt offentliga tjänster som exempelvis sjukvård och undervisning. Ävenom nedgången i antalet industrisysselsatta under den senaste femårsperiodengått något snabbare i än i andra jämförbara länder, skall man kommaihåg att industrisysselsättningens andel av den totala sysselsättningen i vårtland fortfarande ligger en bra bit över motsvarande andelar i exempelvis USAoch . En snabb nedgång i industrisysselsättningen skulle givetvis skapaproblem, och det är en angelägen uppgift att hejda och helst vända en sådannedgångstendens. Politiken har varit inriktad päindustriell utveckling och utbyggnad. förutses i den revideradenationalbudgeten en Uppgång i industrisysselsättningen med närmare 20 000personer. I fråga om åtgärder som kan skapa en grund för framtidaindustriell sysselsättning och tillväxt finns knappast några patentlösningar.Jag ser det som angeläget att verksamheten på detta område bygger på eningående kunskap om industrins förhållande och utveckling. Denna kunskap sökervi inom departementet bygga upp i form av en rad utredningar framför allt påbranschnivå vilka i sin tur har lett till olika konkreta åtgärder, som exempelstrukturgarantierna. I propositionen 1973:41 föreslås att ett särskiltindustriverk inrättas fr. o. m. den . Genom inrättandet av verketkan vi bl. a. öka utredningsverksamheten och därmed förbättra våra möjligheteratt sätta in långsiktigt verkande Näringspolitik m. m. Näringspolitik m. m. sysselsättnings-och tiUväxtskapande åtgärder. 1 propositionen 41 läggs också förslag om väsenthgtutbyggd företagsservice tiU de mindre och medelstora företagen viaföretagarföreningarna samt om inrättandet av en särskUd fond för industrieUutveckling statens utveckhngsfond. Fonden skall i form av län med villkorligäterbetalningsskyldighet stödja riskbetonade investeringar inom industrin förutveckling av nya produkter, processer eUer system. Jag är övertygad om attfonden kommer att bli av stor betydelse både för framväxandet av nya företagoch för stimulans av goda idéer i redan befintliga företag. Jag vill även erinra om den kraftiga ökningen av anslagettill styrelsen för teknisk utveckling som beslutats för nästa budgetår. Vad gäller den industriella förnyelseförmågan kommergivetvis även det extra skatteavdraget för FoU-investeringar, varom förslagförelagts , att få stor betydelse. Industriföretagens försörjning medriskkapital har underlättats vilket i sin tur medför ökade expansionsmöjligheter. Detta var i all korthet några av de förslag regeringenlagt fram för att stimulera den industriella utvecklingen. Jag avståremellertid från att nu närmare redogöra för dessa förslag i detalj, då ju dessafrågor diskuteras i samband med behandhngen av respektive propositioner. HerrBURENSTAM (): Jag ber att fä tacka industriministern för hanstiUmötesgående att vilja besvara min interpellation på det här stadiet avdebatten. Jag ber också att få tacka för själva svaret pä interpellationen. Svaret ger mig ändå anledning tiU en viss undran när manbetraktar industridepartementets verksamhet. Trots att departementet utgör enganska omfattande utredningskvarn tycks man inte närmare ha granskat den försysselsättningen och utvecklingen pä sikt så betydelsefulla fräga som nedgångeni nyföretagandet utgör. Vad industriministern i sitt svar framför allt uppehållersig vid är någonting som jag egentligen inte frågat om, nämligen i vad månföretagskonkurserna ökat eller inte ökat. Jag finner för min del attindustriministerns genomgång på den punkten är ganska ointressant urindustrisynvinkel. Industriministern finner en tröst i en slutsats som hankommit fram tiU vid en granskning av konkursstatistik, nämligen att "ettstort antal konkursföretag utövar en föga seriös verksamhet baserad på en heltundergrävd ekonomisk stäUning". Nåväl, om ställningen hos dessa företag är"undergrävd" är det i sig självt inte så märkvärdigt. Det kan för övrigtha att göra med den ekonomiska politik som bedrivs. Jag tycker att det för all del kan vara värdefuUt att somindustriministern gör slå fast att vanlig konkursstatistik måste utnyttjas medviss försiktighet. Det är inte så lätt att bara hoppa in i dessa sifferserieroch där utläsa vad som händer. Men när industriministern nu nått denslutsatsen, varför tar han då inte ett annat grepp och försöker att titta päuppgifter som faktiskt visar en hel del av intresse ur industrisynvinkel. Jagtänker då på de ohka uppgifter som finns om varsel och nedläggningar avföretag. Sådant material publiceras av t. ex. AMS, och specialundersökningarhar gjorts och görs t. ex. av på Även om konjunkturändringar påverkar årssiffrorna vill dettyckas som om den slutsats alla bedömare kommer fram till är att här har variten trendmässig, beklaglig ökning i antalet företagsnedläggelser under desenaste tio åren. Det är en slutsats som befästs av professor ,som på grundval av sina forskningar i ett föredrag säger: "Attföretagsamheten, och dä kanske främst de mmdre företagen, drabbats av problemunder behövs ingen djuplodande forskning för att inse. Siffrorpå lönsamhet och företagsnedläggelser talar sitt tydUga språk, liksom deuttalanden av ömsom pessimistisk, ömsom resignerad, ömsom aggressiv art somgörs av skilda företrädare för företagsamheten, uttalanden som ofta kan synasöverdrivna och alltför kategoriska men som utan tvivel ger klart uttryck förden oro man bland företagen känner . Det är i detta sammanhangbefogat att tala om ett slags 'företagandets kris', åtminstone pä detpsykologiska planet." Detta var alltså ett citat från en vetenskapsman, professorDick , pä grundval av forskningsarbete inom detta ämnesområde. I sitt svar vill industriministern också försöka förringabetydelsen av de förändringar som skett i de olika näringsgrenarnas andel avden totala sysselsättningen. Om man tittar på svensk statistik finner man enkraftig nedgång i andelen industrisysselsatta. Men, säger ,eftersom denna andel fortfarande ligger högre än i och , är detantaghgen inte någon fara på taket. Det är svårt att göra den typ av internationell jämförelsesom Industriministern gör. Det är svårt bl, a, på grund av att definitionernapå vad man menar med "industri" i det ena och det andra landetskiljer sig åt. Därför tror jag att det är bättre, om man skall görainternationella jämförelser - och det har ju sitt intresse att man i ställetskall se pä hur dessa andelar utvecklats under en följd av år och sedan försökase om den förändring som inträffat i det ena landet anmärkningsvärt avvikerfrån vad som hänt i andra länder. Det är då man lätt kan se att vi haft enmycket kraftigare nedgång i andelen industrisysselsatta i än t, ex, ide två länder som industriministern nämnde och för övrigt jämfört med allaandra med oss jämförbara länder. Eftersom vi har fått ökandesysselsättningsproblem och lägre utvecklingstakt, ligger slutsatsen nära tillhands att den här omfattande nedgången i antalet sysselsatta pä industrisidanär ett svaghetstecken. Den nedgången har till ganska stor del sin förklaring iden kraftiga minskning som parallellt har skett i nyföretagandet. Då är vi över pä den fråga som min interpellationverkligen gällde. Jag finner det anmärkningsvärt att aUt som industriministernhar att säga i den frågan omfattar 15 rader. Det borde ju rimligen vara en centralfräga för en industriminister, åtminstone för en industriminister vilken somstatsrådet dragit slutsatsen, att man inte lättvindigt bara kanlita till statlig företagsamhet såsom nybildande. Att uppfatta nedgången i nyföretagandet som betydelsefulloch oroande är en näringspolitisk huvudfråga. Men det tycks faktiskt som om manpå industridepartementet inte har funderat på nyföretagandets problem.Statsrådet säger t, o, m, i svaret att man, till Näringspohtik m. m. Näringspohtik m. m. skillnadfrån vad gäller konkursstatistik, inte har ägnat något ingående studium åtfrågan om nyföretagandets nedgång. Detta är anmärkningsvärt. Vad menasegentligen med den fras som finns i de 15 raderna om nyföretagandet och somlyder så här: "All nyetablering är sålunda inte lika värdefuU för denindustriella utveckhngen"? Det konstaterandet är endera en självklarhet,om ni därmed menar att alla satsningar inte är Uka värdefulla, eller också omman tar det som utgångspunkt bara för att avfärda frågan, såsomindustriministern gör i sitt interpellationssvar är det en dumhet. På dessa 15 rader driver industriministern ytterligare entes, nämligen att nyföretagandet och de fördelar man förknippar med det kanåstadkommas inom ramen för existerande företag. Han säger, som vi hörde för enstund sedan, att "nyetableringsstatistiken ger därför inte svar på dencentrala frågeställningen om nya idéer och innovationer kommer fram ochutnyttjas i önskvärd omfattning". Det är i sig själv möjligt att detskulle kunna vara på det sättet. Men fortfarande tror jag inte att man kan lämnafrågan med en axelryckning som industriministern gör. Industrihistoria tordevisa att den logiska möjlighet som industriministern pekar på icke har medverkligheten att göra, spelar en stor roU för kraften iutvecklingen. Stöd för den uppfattningen får man om man studerar denundersökning som gjorts vid av och BirgittaIsaksson-Pérez. De visar i sin undersökning att "unga företag växersnabbare än gamla". De visar också, att "små företag växer i allmänhetsnabbare än stora". I derasundersökning görs följande slutsummering, som tål att citeras: "Resultaten från den undersökning som ovanpresenterats angående den strukturella utvecklingen hos ca 500 industriföretagunder en ger en bild av att efterkrigstiden inneburit relativtsett stora förändringar i den industriella strukturen. harblivit mindre vanhga medan nedläggningarna synes ha ökat, åtminstone undersextiotalet. Tillväxttakten har avtagit över tiden, vilket bl. a. lett till attgenomsnittsstorleken inte längre tilltar. Företagen har bhvit allt äldre,varför tillväxttakten kan förväntas bli låg , om inte ett störretillskott av snabbväxande unga företag tillkommer." Det är en intressant slutsummering, industriministern.Tankar av den karaktären finns över huvud taget inte i interpellationssvaret. Företag har sin livscykel. Det mäste komma nya företag ochimpulser underifrån. Man kan t. ex. studera eller försöka tänka sig vilken andeli sysselsättningen de företag hade som nybildades i slutet av 1950-taIet ochjämföra med vilken andel de hade . Sedan kan man se efterom denna andel har ökat.. Det vore ett sätt att komma ät svaret på den frågasom industriministern avfärdar. Ställer man en sådan fråga, tror jag att mankommer att finna att dessa andelar fått en markerad ökning. De undersökningarsom häller på med inom kommer,såvitt jag förstår av det lilla som redan redovisats, att visa att det är exaktpä det sättet. Om vi inte hade haft de företag som nybildades ,hade vi nu haft mycket allvarligare sysselsättningsstörningar. Att företag nu -liksom under de senastefem åren inte startas pä grund av en tokig ekonomisk politik i vissaavseenden kommer därför att ge ökande skadeverkningar under de kommande åren.Att skadorna inte genast märks till fuUo är enda förklaringen till att dessa frågori den allmänna debatten inte kommit att få den tyngd de förtjänar. Det är denenda förklaringen till att industri-och näringspoUtiken under ett antal årkunnat få vara en kraftlöshetens politik. Det är också förklaringen tiU attindustriministern utan att behöva riskera en allmän motattack kan nöja sig medatt i sitt interpellationssvar avfärda den fråga interpellationen gällde medbara 15 raders axelryckning om nyföretagandet. Industriministern vill göra gällande att han i sin bUagatUl statsverkspropositionen ägnar stor uppmärksamhet åt de problem mininterpellation tar upp. Jag kan inte begripa hur man kan dra den slutsatsen.Jag ser inte i den skrivning som industriministern gör i propositionen någondiskussion av vad den sjunkande andelen industrisysselsatta betyder. Jag finnerinte heller någon granskning av hur nyföretagandet har utvecklats. Dessa tingär ju ändå kärnfrågor. Man kan inte, herr talman, komma till ett avgörande om deframtida rikthnjerna för industripohtiken i det utskottsbetänkande som hggertill grund för den här debatten och den proposition som framlagts utan en sådananalys. Man måste studera de grundläggande förändringar som den hittillsvarandeekonomiska politiken medfört. Det räcker inte att som industriministern i bUagan tillstatsverkspropositionen i allmänna fraser och vändningar upprepa att man skallha en "systematisk planerings- och utredningsverksamhet". Det räckerinte med att luta sig bakåt och konstatera att det finns 17 olika kommittéeroch utredningar i gång. Det räcker inte att man tänker inrätta ett nyttämbetsverk och 41 nya anställda och att tala om att man skall ha en"översyn och vidareutveckling av riktlinjerna för näringspolitiken". Det finns dock ett mycket bra inslag - det skall vUligterkännas - i det som industriministern har fört fram tUl , nämligenförslaget om en mera grundläggande satsning för att stimulera tUl forskning ochutvecklingsverksamhet. Det är ett betydelsefullt bidrag. Vi skall varatacksamma för att industriministern här har velat ta fasta pä vad som ganskalänge har varit ett krav från andra håll än dem som industriministernrepresenterar. Det är bra att dessa förslag nu finns. Statistiken förbetalningar tUl utiandet visar en anmärkningsvärd ökning i de nettoutbetalningarsom görs för licenser, royalties och patent. Det kan inte tyda på någontingannat än att en viss relativ försvagning inträffat i det svenska näringslivetstekniska standard, i den män den inte betingas av stöd man fått genom köp avpatent och annat från utlandet. Vad skall vi då göra för att komma till rätta med detta?Det var detta som jag viUe att industriministern skulle ägna en tanke åt. Detär riktigt som industriministern säger att här finns ingen patentlösning hurman skall bära sig åt. Det finns dock en serie konkreta förslag som harframförts och som har diskuterats här . Det har också presenterats sådanaförslag tidigare. Det gär inte att komma tillbaka i debatten ochsäga att jag bara stod och gnällde och inte hade något konkret att komma med.För tids vinnande upprepar jag inte alla dessa Näringspohtik m. m. NäringspoUtik m. m. olikaförslag om vad som bör göras. Rent allmänt måste slås fast att för att vi skaU fä tillstånd nödvändigt nyföretagande fordras att vUlkoren är sådana att man kan få enrimlig lönsamhet. Den ekonomiska politiken har varit inriktad på att minskalönsamheten. När man sedan av sysselsättningspolitiska skäl inte kan godtaga denackdelar som denna politik har lett till, har man satt i gäng ett omfattandebidragssystem. Läser man de betänkanden som ibland kommer frånnäringsutskottet, får man nästan en känsla av att de i stäUet kommer fränsocialutskottet. Det har blivit en mycket omfattande bidragsflora för att överhuvud taget hålla företag i gäng, Ekonomie doktor har i NationalekonomiskaFöreningen , fjärde häftet , presenterat en beräkning somhan sammanfattat pä följande sätt: "Bidragen tUl industrin för ohkaändamål har nått inte obetydliga proportioner. De uppgick åren 19691971till ungefär samma belopp som de börsnoterade företagen fick in genom nyemissioner.Bidragen från AMS vid sidan om lokaliseringsbidragen samt kommunernas bidragfinns inte med. Utbildningsbidrag och forskningsstöd har medtagits trots attde egentligen är bidrag till immaterieUa investeringar och inte tillfinansieringen av ökningen i det redovisade totala arbetande kapitalet. Av allt att döma kommer bidragen att ökas mycket kraftigtframöver; bidragen för miljövårdsinvesteringar torde således 1972 komma attuppgå tUl ca 300 mUjoner kronor. Dessutom kommer troligen nya bidragsända-målin i bilden av t. ex. typen strukturgarantifonden, exportstöd, köp avkonsulttjänster, arbetsmUjöinvesteringsbidrag, forskningsstöd etc. Sammanfattningsviskan man notera att de kapitalsubventionerande åtgärder som vidtagitssuccessivt har uttömt sina möjligheter." Man har väl anledning att fråga om det kan vara en igrunden riktig politik att först försvaga företagens stäUning i sä hög grad attett stort antal företag börjar vackla och inte kan fullfölja sina uppgifter ochsedan sätta i gång ett invecklat system för att skicka pengar tillbaka, sä attdet inte skall bli aUtför uppenbart att den aUmänna ekonomiska politiken letttill sädana kännbara svårigheter för sysselsättning och utveckling. Bidragenbhr ofta godtyckliga och snedvrider konkurrensförhällandena. De medför nyariskmoment. Den kalkyl, som en företagare gjort ena dagen, kanske nästa daginte visar sig hålla därför att konkurrenten kommit att få ett stöd somomkuUkastar aUa tidigare beräkningar av det ekonomiska utfallet pä en viss satsning. Bidragspolitiken har också den nackdelen i vad avsernyföretagandet att de små företagen och ännu icke startade företag har väldigtsvårt att få det aktueUa stödet. De kommer att missgynnas.