prot · FW09106 · 1973-12-31 00:00:00 — Vi ser för vår del ingen motsatsställning mellan flerpoliser och andra brottsförebyggande åtgärder Fler poliser är i sig brottsförebyggande, särskilt om de får möjlighet att arbeta på ett mänskligare sätt. Ju större risken för upptäckt är desto större är påföljdens brottsavhällande verkan, även om påföljden är förhållandevis lindrig. Mot bakgrund av den låga uppklaringsprocenten för brottsbalksbrotten är det inte förvånansvärt att 111 Åtgärder mot brottsligheten m. rn. Många har trott att skattebedrägeri nästan är sanktionerat i värtsamhälle, eftersom samhället varit så sent att ingripa. Mänga har också trottatt trafikbrott är halvt om halvt sanktionerade när överträdelser oupphörligenkan ske utan att någon ingriper. Debutbrottslingar som inte upptäcks frestasatt gå vidare pä den banan. Polisbristen har gjort risken för upptäckt sä liten attpolisens preventiva uppgift inte på länge kunnat riktigt fungera. För etträttssamhälle är det av avgörande vikt att de rättsvärdande organen arbetarsäkert, snabbt och effektivt. Vad som krävs är inte bara att rättvisa skipas idet enskilda fallet utan också att brott verkligen beivras och att de rättsligaavgörandena träffas så snart efter brottet som möjligt. Jag tror att det ärsärskilt viktigt, när det är fräga om ungdomsbrottslingar, att upptäcktsriskenär stor och att ärendet handläggs snabbt så att en reaktion verkligen får ettdirekt samband med brottet. Även relativt obetydliga saker bör upp och klarasupp rätt snabbt. Det gäller också att bryta en begynnande felutveckling förungdomarna på ett sä tidigt stadium som möjligt. Kriminaliteten är inte det enda sociala område där lägethar försämrats . Alkohol- och narkotikamissbrukets nära sambandmed brottsligt beteende är klarlagt. Många ungdomar lever utan kontaktytor mednågon i en socialt välanpassad ungdomsvärld, och de sociala resurserna räckerinte till att klara de här kontakterna. Många i och för sig välanpassade menarbetslösa ungdomar saknar meningsfull sysselsättning. Det är mig obegripligtatt man inte med okonventionella metoder söker att förena olika intressen genomatt sammanföra på ett meningsfullt sätt individer ur dessa olika grupper.Stegringen av brottsligheten i gäller flertaletbrottsgrupper ur alla åldrar. Ökningen är emellertid störst bland de yngsta.Det tUltagande drogmissbruket är säkerligen huvudorsak till detta. Attmissbruk av alkohol och narkotika för många människor spelar en central rollsom utlösare av brottsligt beteende är ytterligare ett skäl utöver de socialaoch humanitära för en mera verkningsfull alkohol- och narkotikapolitik.Missbruket är i sin tur symtom på personliga och sociala problem. En angelägenförbättring av det generella trygghetssystemet och en utbyggnad av den socialaservicen kommer i varje fall inte att undanröja behovetav individuella stödinsatser. De statsbidrag till social verksamhet somkommissionens förslag lett till bör därför hälsas med tUlfredsställelse. Desynes mig svara mot angelägna behov. Ingen förefaller heller i principifrågasätta stödets inriktning. förslag bör ses som en början tUl enökad samhällssatsning mot brott. En avvägning mellan olika slag av insatser färsjälvfallet göras löpande. Vi kommer från sida att fortsätta attverka för att erforderliga resurser ställs till förfogande för rättstrygghet,rättsskydd och återanpassning av de avvikande. Alla delarna är lika viktiga. Jag vill passa på tillfället att fråga justitieministernom han vill ge det brottsförebyggande rådet möjligheter att löpande tainitiativ även om dessa initiativ kommer att medföra utgifter för staten.Enligt min mening finns det annars risk för att rådet blir ett alltförtungrott organ som kommer attarbeta enbart pä mycket läng sikt. , herr talman: många frågor av humanitärtslag har också denna om brott en ekonomisk sida. kostnadsskäl bordeframtvinga åtgärder. Vilka investeringar kostnadskrävande sådana -görs inteför att skydda sig mot brott? Måste den fattige vara oförsäkrad närförsäkringspremierna tvingas i höjden? Hur mycket belastar det samhället ochenskilda att någon på grund av våld blir arbetsoförmögen för framtiden? Hurmycket kostar det föräldrar och samhälle att en ung brottsling frestas attfortsätta, när han sä lätt klarar sig från upptäckt? De här ekonomiska skälenär starka nog för krafttag. Omsorgen om varandras trygghet är t. o. m. enlönande affär. Utgifter för att hejda brottslighet finansierar sig, herrtalman, genom besparingar pä andra områden. Åtgärder mot brottslighet ert rrt. I detta anförande instämde herrar och , fruFraenkel och fröken samt herrar Öhvall, Henmark och (samtligafp). Fm (): En ofta upprepad självklarhet på detkriminalpolitiska området liksom på andra områden är att de allmänt förebyggandeinsatserna har avsevärt större betydelse än direkta åtgärder riktade motsymtomen. De i vid mening förebyggande insatserna på det kriminalpolitiskafältet spänner över praktiskt taget alla samhällsområden. I grunden motverkasbrottsligheten effektivare genom att man förändrar människors sociala ochekonomiska miljö och de ekonomiska förhållandena än genom att man repressivtangriper symtomen med olika påföljder. De insatser som vi nu skall fatta beslut om inriktasfrämst mot de akuta problemen. Detta har föranlett åtskilliga socialt verksammagrupper att rikta kritik mot de föreslagna åtgärderna, bl. a. för att intestörre ansträngningar gjorts på det sociala området. har tidigarehär försökt klarlägga varför det är nödvändigt med en formell uppdelning ihandläggningen av insatserna. För egen del anser jag det helt naturligt att samtidigtmed de föreslagna åtgärderna resa krav på ytterligare insatser inom andraområden, främst det sociala, men också på insatser inom det arbetsmarknadspolitiskaområdet, satsningar för ungdomars fritidsaktivitet osv. Jag är självfallet medveten om att de nu diskuteradeåtgärderna i det vidare perspektivet är helt otillräckliga där innefattas juhela samhällsbyggandet. Men med ett kortare perspektiv - något som vi nu haratt ta ställning till borde åtgärderna tUlsammantagna verkabrottsförebyggande. Jag vill med anledning av anförande sägaatt det är typiskt att hon fortsätter att tala om en helomvändning av regeringenangående polisresurserna strax efter det att justitieministern med siffrorvederiagt sädana påståenden. För min del ämnar jag nu huvudsakligen beröra lagen omtillfäUigt omhändertagande. Polisen har befogenhet att tillfäUigt 8 protokoll 1973. Åtgärder mot brottsligheten m. m. Omhänderta"den som genom sitt uppträdande stör allmän ordning eller utgör allmänfara för denna" citatet är hämtat ur polisinstruktionen. I stort sett samma befogenhet föresläs nu överförd iallmän lag. Den viktigaste förändringen är att en maximitid om sex timmarinförs och att tiden för omhändertagandet skall användas till att undersökabehovet av stöd och hjälp från de sociala myndigheterna. I grunden är problem med ordningsstörning pä allmännaplatser en social fråga. Förebyggande insatser kan därför inte nog betonas.Främst gäller det att skapa meningsfulla fritidsaktiviteter för ungdom, varvidungdomsorganisationernas roll bör framhävas. Det polisiära omhändertagandetfår endast utgöra det sista medlet sedan allmänt förebyggande arbetemisslyckats och polisen uttömt sina möjligheter att med mildare åtgärder kommatill rätta med ordningsstörandet. Det kan erinras om att i 16 § polisinstruktionen anges attpolisman vid verkställande av tjänsteåtgärd inte får använda strängare medel änförhållandena kräver samt att han i första hand bör söka vinna rättelse genomupplysningar och anmaningar. Alla inser vilken grannlaga uppgift det mäste vara attbedöma om ingripande av denna sort skall göras eller ej. Det ställer stora kravpå den enskUde polismannen. Poliskåren fär därför här som på andra områdenfinna sig i att i sin tjänsteutövning vara noggrant övervakad av massmedia ochallmänhet. Till detta avsnitt i betänkandet föreligger envpk-reservation, som jag finner mycket ologisk. I likhet med utskottetkonstaterar reservanten att redan i gällande bestämmelser har polisen de diskuteradebefogenheterna att tillfälligt omhänderta personer som stör allmän ordning.Dessa bestämmelser vänder sig vpk inte mot. Men när bestämmelserna förs in iallmän lag - något som brukar tolkas som ökat rättsskydd - säger vpk nej.Varför inte vara konsekvent och säga nej till omhändertagandebestämmelsernaöver lag? Alla invändningar som anförs mot lagen torde även kunna anföras motvad som finns i polisinstruktionen. I reservationen anförs t. ex. att lagen kommer att riktasig mot avvikande och underprivilegierade. Detta är säkerligen en riktigbeskrivning. I allmänhet är det socialt utstötta som på allmän plats genomsitt uppträdande gör sig skyldiga till sä grav ordningsstörning att ettomhändertagande kan komma i fräga. Säkerligen förekommer liknande ordningsstörande beteendeni socialt privilegierade grupper, men dä i slutna sällskap och liknande, alltsåinte på allmän plats. Detta faktum kan väl ändå inte hindra oss att slå fastatt allvarliga ordningsstörningar inte skall tolereras på allmänna platser ochfrån att ge polisen befogenhet att omhänderta den störande, sedan polismannensom jag tidigare framhållit uttömt förrådet av mildare ingripandeformer Med kunskap om att problemen i grunden är av social arthar också möjliggjorts att kombinera polisingripandet med sociala insatser. 1 detta sammanhang viU jag betona att begreppet "störallmän ordning eller utgör omedelbar fara för denna" kräver mycket mera ändet som anförs i reservationen om beteenden som kan anses vara opassande i Sverigemen som är normala beteenden i andra kulturmönster. hellerdetsamma, , som att rensa gatorna från utslagna och Nr 106 avvikande,såsom uttryckte det för att nå en jämförelse med preHaeen den Sådana slutsatser är typiska exempel på hur , . . 1073 osakligtdenna debatt har förts. retirerade senare något------------- genomatt säga; Självklart skall polisen ha rätt att röja upp, när så behövs. Men vadmenar man då egentligen? Vill man ha omhändertagande eller brottsliglieten Ett annat exempel är rädslan för registrering av denomhändertagne. har varit med i utskottet och fått kunskap om attregistrering inte sker, men ändå förs ett resonemang i reservationen somgrundar sig på förekomst av registrering. återkom till detta ochvar kritisk mot det enda dokument, det s. k. arrestantbladet, som bevaras hospolisen efter ett omhändertagande. Men detta dokument skall bevaras därför attomhändertagandet anses vara ett så viktigt ingrepp i den personligaintegriteten att dokument kan behövas för eventuell bedömning av fel ochförsummelser i polisens tjänsteutövning och av skadeståndskrav. Jag förstårinte vad vill komma till med denna sin kritik. Så särskiltgenomtänkt verkar den inte. Angående tiden för omhändertagandet vill jag understrykaatt det i såväl propositionen som utskottsbetänkandet anmärkts att de sextimmarna är en maximitid som ibland kan behöva användas, men generellt sett ärdet inte meningen att omhändertagandetiderna skall öka. En målsättning mäste vara att antalet omhändertagandenskall bh så få som möjligt. Till en del har detta samband med ungdomens ochpolisens förhållande till varandra. Detta förhällande kunde mänga gånger varabättre, även om det allmänt sett råder god förståelse och gott förtroende förpolisen. Det är min förhoppning att den ökade fotpatrulleringen ochkvarterspolisverksamheten, som de nya pohsresurserna ger utrymme för, kommeratt ha en gynnsam effekt pä förhållandet mellan polis och allmänhet, särskiltungdom. framför gärna tanken att brottslighet beror pås. k. normupplösning bland ungdom. För min del anser jag det ganska naturligt attgamla normer fär upplösas och ge plats för nya. Det är en del isamhäUsförändringen. Det handlar alltså om normförändring snarare än omnormupplösning. Vi instämmer alla i att hemmen och skolan har stor betydelseför normbildningen. Det är dock inte fråga om normer eller ej, utan det ärfräga om vilka normerna skall vara. Ett intresse för normbildningen innebär inte att vibejakar de normer och värderingar som för fram. sättatt slå vakt om ett gammalt, auktoritärt normsystem speglar deras allmäntkonservativa för att inge säga reaktionära människosyn. I reservationerna till de nu diskuteradebetänkandena kan man finna en intressant skala synpunkter. harverkligen passat på att profilera sig, först och främst genom än högre krav päflera poliser. Jag antar att vad brottskommissionen än föreslagit av ökning avpolistjänster, så skulle i partitaktiskt nit ha plussat pä någrahundra. I övrigt uppvisar de moderata ståndpunkterna generelltkrav på hårdare tag: 115 Åtgärder mot brottsligheten rn. Skärpning av permissionsregler, anstaltsplacering ochvillkorlig frigivning. En ny strafform för unga lagöverträdare med kortvarigtfrihetsberövande. Meratvångsvård inom narkotikavården. kryper i vissa fall mycket nära ,men törs inte alltid följa med fullt ut. Typexemplet är att folkpartisterna ärmed på reservation om en annan skrivning angående ett nytt,kortvarigt frihetsberövande för unga lagöverträdare. Men när iklämmen yrkar pä tillkännagivande av detta följer inte med längre. följer konsekvent propositionen i sak, mentillsammans med mittenbröderna vill man såsom en speciell knorr avge ettsärskilt yttrande om livsåskådning och humanism. kommunisternas yrkanden föratom angåendeomhändertagandelagen - är ett allmänt nej till ökade polisresurser Det är isanning en konsekvent hållning, men med föga förankring i verklighetens behov,vilket för oss andra gjort klart att propositionens förslag om ökadepolisresurser är oundvikligt. Jag vill yrka bifall till alla punkter ijustitieutskottets hemställan i betänkande nr 26. Fru andre vice talmannen () kort genmäle:Herr talman! Jag skall inte alls svara med att tala om när socialdemokraternakryper mycket nära kommunisterna och när man inte vägar följa med längre; jagtycker att det är helt ofruktbart med sådana beskrivningar. Men det här kan jubetyda att man har ganska många gemensamma synsätt, och det är inte så svårtatt förklara. Den gemenskapen finns inom den demokratiska oppositionen liksommellan de socialistiska partierna. Men, herr talman, jag begärde ordet för att säga att fruHjelm-Wallén trodde väl inte att jag hade en sä löst grundad uppfattning attjag skulle ta tillbaka den bara därför att justitieministern hade talat. Hanhar en naturlig benägenhet att vilja beskriva de senaste årens utvecklingnär det gäller dessa frågor som ett ständigt crescendo mer och mer åtgärderför att komma till rätta med brottsutvecklingen. Men så har det ju faktisktinte varit och det kan ju riksdagsprotokollen vittna om. De krav på t. ex. ökatantal poliser som har framkommit från oppositionssidan, bl. a. frånfolkpartiets sida, har haft ett mycket realistiskt underlag i de beräkningarsom har gjort. Det har inte varit siffror gripna ur luften,utan kraven har varit mycket starkt underbyggda. Vi har framhävt det mycketakuta behovet, men ändå har man frän regeringspartiet och kommunisterna röstatnej. Och som jag nämnde i mitt anförande skedde detta så sent som den 1 1december . Då är det motiverat att tala om en islossning - kalla detgärna så, om "helomvändning" är för stötande just under ett valår. (vpk) kort genmäle: Jag hinner inte här beröra allt i fruHjelm-Walléns inlägg, men jag skall säga några ord om det tillfälligaomhändertagandet. Man bör komma ihåg skillnaden mellan sextimmarsregeln irättegångsbalken och den sextimmarsregel som stoppats in i lagen omtillfälligt omhändertagande. Omhändertagandet enligt förutsättermisstanke om brott, men vid tillfälligt omhändertagande finns det ingenmisstanke om brott. Folk kan bli omhändertagna bara för en ful uppsyn för attuttrycka det i all korthet. Rättssäkerheten blir inte större för att man görett godtyckligt ingripande högtidligare genom att skriva in godtycket i enlag. Jag påstår inte med detta att de godtyckligapolisingripandena i verkligheten är särskilt vanliga , men jag har absolutinga illusioner om att de skulle bli mindre vanliga med den föreskrivna lagen.Däremot skulle de bli mera respektabla och ännu svårare att göra någonting åt.Det är en av motiveringarna. En annan motivering är detta med utredningen. Självaomhändertagandet blir ett misskötsamhetskriterium, och vi vet hur svårt det ärför folk att bli rentvådda från dessa misskötsamhetsanteckningar sedan de engång fastnat på papper hos polisen. Det blir ett arrestantblad eller vad detkallas, det blir ett dokument liggande där. Det används redan nu - det har jagfått reda på frän säker källa - i en större svensk stad när man bedömer t. ex.körkortsärenden, och det kommer att användas på många häll i detta och andrasyften. Det är en klasslag, , det är en ny variantav den gamla lösdrrvarlagen och de lösdrivarlagar som har förekommit sedan1300-talet i många andra länder. () kort genmäle: Till vill jag säga att det ändå är ettfaktum att vi har ökat polisresurserna med ungefär 300 poliser per är sedanpolisen förstatligades. Det har knappats funnits rekryteringsunderlag för attöka med flera. När vi nu ökar med 400 är det vad rekryteringsunderlaget förnärvarande ger möjlighet till. Också på området i övrigt har de åtgärder som regeringenföreslagit följt samhällsutvecklingen, t. ex. när vi skärper påföljderna förskattebrott. Vad som hände var att vi sade nej till demastodontutredningar som oppositionen krävde - vi ville hellre ha kortaeffektiva utredningar. Med anledning av inlägg konstaterar jag än engäng att det rör sig om rena formalia som och jag skulle vara oenseom. accepterar polisinstruktionsbestämmel-serna, mennär dessa förs över i lag säger han att det är en klasslag. I så fall ärbestämmelserna naturligtvis samma typ av klasslag, och alla invändningar mästeockså riktas mot dem. Jag hävdar alltjämt att ni är mycket inkonsekventa när nii så fall inte säger nej till de omhändertagandebestämmelser som finns. När det gäller arrestantbladet tycker jag det är en mycketunderlig ståndpunkt om menar att det inte heller skall få finnas.Är inte detta att ge polisen en oinskränkt befogenhet som inte i efterhand kankontrolleras? Nr 106 Fru andre vice talmannenNETTELBRANDT (fp) kort genmäle: Fredaeenden " talman! Visst har det inominella tal blivit vissa ökningar - det 1 iuni1973 " ' obestridligt. Men för detförsta mäste man ju ha rensade siffror ;-------------- siffror som är rensade frän effekterna på grund av arbetstidsförkort- ' ''" ningen - för att kunna görajämförelser. Och för det andra är det faktiskt brottsligheten o jj brotten blir uppklaradeutan har sorn t. ex. '" "' här i enuppklaringsprocent för inbrotten på bara ca 15 procent,då krävs det en accelerad ökning av antalet poliser. Därför blir även ganskakraftiga ökningar klart otillräckliga, vilket torde ha enviss sakkunskap om, när den yttrat sig så kraftfullt som skett. Detta har alltså regeringspartiet tillsammans medkommunisterna gått emot. Jag tror att vi inte skall belasta kammaren med attupprepa diskussionerna härom, utan de debattprotokoll som finns från otaligakammardebatter och de uttalanden som justitieministern har gjort i televisionenkring de här frågorna är vittnesbörd nog på denna punkt. Sedan begick oförsiktigheten att ocksådra in skattebrott och skatteflykt som något speciellt exempel på att man harvarit särskilt kraftfull. Nej, det är just ett belysande exempel på att man harslumrat länge, och först efter upprepade initiativ här i frånoppositionshåll har äntligen något börjat hända i denna fräga. Men det är ännui dag, enligt uppgifter från finansministern, sä att 1 å 2 miljarder går bortgenom skatteflykt och skattebedrägeri, trots att andra människor har det såbesvärligt med att klara sina skatter. Det är verkligen ett klart exempel på enhelomvändning. (vpk) kort genmäle: Jag nämnde tidigare - och det står i en avvåra reservationer och i vår motion - att genomsnittstiden för omhändertagandeenligt polisinstmktionen var och för mellan 5 000 och 6 000ingripanden. blir det alltså en övre gräns . Men varje ingripande från en enskild polismans sida mästenaturligtvis vara en bedömningssak, och man kan inte begära att aUa ingripandenskall vara justa eller motiverade. Med naturnödvändighet blir det ett och annathelt godtyckligt ingripande. Och det är inte formalia, , om manupphöjer dessa ingripanden även de mest godtyckliga - till att täckas av enhögtidlig lag. Vi anser att polisinstruktionen mycket väl svarar mot debefogenheter som polisen bör och måste ha för att fullgöra sina uppgifter. Denbefängda idén att man skulle öka rättssäkerheten med denna lag om tillfälligtomhändertagande delas i varje fall inte av ett antal mycket framstående jurister,som delar min mening att denna lag inte på något sätt är övertygande utan istället fantastiskt dåligt motiverad. () kort genmäle: De skärpta straffen för skattebrott anfördejag som exempel på att man på päföljdssidan måste följa med i den allmänna samhällsutvecklingen, och det har man också gjort inom dobbleri- och 118 narkotikabrottsligheten. Beträffandepoliserna om vi nu skall ägna oss åt historia här - har Nr 106 det tidigare varit så att rikspolisstyrelsensanslagsäskanden har baserats på Fredaeenden Men att ange behoven är inte detsamma som att tala i 1973 om hurudana rekryteringsmöjligheterna har varit. Och jag hävdar-------- fortfarande att rekryteringen inte har givit möjlighet att öka antalet Åtgärdermot polistjänstermed mera än ca 300 per är. har mittenpartierna och Orottsligneten socialdemokraterna tillsammans med rikspolischefen enats om att 400 är det antal tjänster som man maximalt kan klara rekryteringen av. Herr förste vice talmannen anmäldeatt fru andre vice talmannen anhållit att till protokollet fäantecknat att hon inte ägde rätt till ytterligare replik. (rn): Det är god debattregel att söka upp ochanalysera en meningsmotståndares argumentation där den är som bäst, men det gesundantagssituationer där det kan vara motiverat och instruktivt att göratvärtom, alltså söka upp argumentationen där den är som torftigast. Jag tänkerdärför i detta inlägg i huvudsak ägna mig åt . Vi har här i följd hört i kammarentala om de ting som behandlas i nu förevarande utskottsbetänkanden, framförallt kanske när det rört problemen omkring narkotika. I den förkunnelsen hardet funnits tre huvudlinjer. En linje - och den som har drivits med den störstafrenesin, en frenesi som ibland har närmat sig vältalighetens, ibland dekränkande tillmälenas nivå - har varit att tala om för kammaren hur vi inteskall göra för att komma till rätta med problemet. En slump - eller vad det är- har då gjort att denna berättelse om hur vi inte skall göra nästanundantagslöst har sammanfallit med de förslag som framförts av moderatasamlingspartiet, särskilt av . Jag vill i det sammanhanget säga,, att långt ifrån att och jag samt företrädare förmoderata samlingspartiet i övrigt skulle vara generade över i dessa frågor är vi stolta över att ha haft förmånen att samarbetamed henne. Jag tror också jag vägar säga att uppskattningen av går långt över partigränserna. Vi finner den inom och utanförriksdagen. Jag tror att lätt skulle kunna få den uppfattningenbekräftad genom att höra sig för i sin egen riksdagsgrupp. hartydligare än de flesta och med stort allvar och stor ambition försökt väckariksdagen till insikt om vad som häller på att ske och även kommit medkonstruktiva förslag om vad som varit att göra. Men av fär vi nubara höra att detta är just vad vi inte skall göra. Den andra linjen är att i allmänna ordalag och utan varjeprecisering tala om vad vi i stället borde göra. kom knappast längre i precisering än till att vi måste betona de sociala åtgärderna. Det är mycket det, ! Inte ett ord om vilka sociala åtgärder som skulle betonas! Vid ett annat tillfälle preciserades uppfattningen ända därhän att vi inte kan ge några entydiga direktiv, därför att det ibland behövs åtgärder av ena slaget, ibland av andra slaget. Men vad som faller in under det ena och andra slaget - därom icke ett ord! Åtgärder mot brottsligheten in.