prot · FW0913 · 1973-12-31 00:00:00 — Den slår igenom, med större eher mindre kraft,på alla samhähsområden, och den åstadkommer där förändringar, iblandvittgående, ofta snabba och, alldeles uppenbart, allt snabbare.Samhällsstrukturer, mänskliga levnadsvUlkor och relationerna mellan människorundgår inte verkningarna av de förändringar som tekniken utlöser; de färsociala och politiska implikationer som är en del av vär politiska verklighetoch grundvalen för värt politiska handlande. Tekniska framsteg medför alltså inte enbart tekniskaförändringar i produktionsliv och i vårt eget vardagsliv. Det måste därför varabåde betydelsefullt och angeläget att noggrant studera och analysera de andraslag av förändringar som verkar att sprida sig i större eller mindrekoncentriska cirklar ut i samhällskroppen. En systematisk utveckling av sädanastudier technology assessment, vars svenska översättning väl bäst blirteknikvärdering har växt fram med syfte att värdera och väga mot varandra depositiva och negativa verkningarna av tekniska framsteg, framför allt derassociala kostnader. Denna vetenskap, eller konstart som några som har sysslatmed att fundera över den föredrar att kalla den, är en högeligen komplexsysselsättning, vars olika aspekter jag naluriigtvis inte skall gå in pä här. Men ur den som jag , liksom i fjolåretsremissdebatt, refererade thl, kan man dra tre viktiga slutsatser. För det första innebär teknikvärdering praktiskt tagetundantagslöst en diskussion av teknikens sociala och politiska implikationer,och den leder därför till en diskussion av ett samhälles värdeskalor. För det andra är teknikvärdering endast möjlig om den skerjämsides med en motsvarande värdering av samhället, där man sätter ekonomiskaoch sociala utvecklingstrender i relation till de tekniska faktorer som kan habidragit till att utforma dem. För det tredje kommer troligen en så utfördteknikvärdering att placera framför oss några grundläggande frågor beträffandevårt industriella och politiska system, och inte minst kanske framför allt det konkurrensmotiv som finns inbyggt i västvärldens marknadsekonomier liksom iden av dessa ekonomier dominerade världshandeln. Att jag, fru talman, har dristat mig att i remissdebattenta upp dessa tankegångar, thl synes sä utan relevans för våra akuta problem , beror pä att de enligt min mening är relevanta för dagens problem ochdagens debatt, i vårt tekniskt avancerade land, en bit in i denefterindustriella lidsåldern. Vi upplever i vårt eget vardagslivverkningarna av de snabba förändringar, på gott och på ont, som teknikenmedför. Vi i denna kammare, som politiker och medborgare i värt samhälle, kanaldrig fä upphöra att stäha frågan: Vad för slags samhälle vUl vi ha, ,för den nära framtiden runt hörnet och för den något längre bort liggandeframtiden? Och svaret är i hög grad avhängigt av, pä vhken värdegrund vi byggervåra slutsatser av den teknUcvärdering, som borde vara ett oumbärligt inslag ivarie samhällsplanering. När vi dä och då i den offentliga debatten möteranklagelsen att politikerna försummar denna uppgift, då är det att tänkaefter, därför att den uppgiften utgör en del av vårt politiska ansvar, som vimåste vara beredda att ta. Dess konsekvenser kan komma att bli vittgående ochlångtgående. Men en yttre, praktisk förutsättning för att vi skall kunna axladet ansvaret är, tror jag, ett centralt regeringsorgan med direkt uppgift atthälla en framåtblickande uppsikt över förändringar i det tekniska, ekonomiskaoch sociala livet, att häha samman all verksamhet för att spåra och bedömanegativa aspekter av teknisk utveckling och framsteg och att finna en syntesmellan den tekniska utvecklingens förlopp och de värderingar och ambitioner somär grunden för vårt samhällsbygge. Detta måste ske genom en målinriktadstyrning av forskning och teknik. Detta är den oundgängliga förutsättningen fören förnuftig ekonomisk planering. På denna punkt kan jag, liksom en av våra i tidningarnaflitigt debatterande ekonomer, med gillande citera den brittiska tidskriftenNew Statesman: "Kontroh över den tekniska utvecklingen är viktigare änekonomisk planering, därför att en okontrollerad teknik binder den ekonomiskaplaneringen pä förhand." Här har vi enligt min mening en direkt kopplingtill dagens arbetsmarknadssituation: drivs med teknikens hjälp ett alltmerkapitalintensivt produktionsliv fram, kan man knappast förvåna sig över attsysselsättningstillfällena i industrin minskar. Därmed inte sagt att detta ärden enda förklaringen till våra nuvarande arbetsmarknadsproblem. En kontroll av den tekniska utvecklingen framstår somnödvändig, ocksä för att förhindra att den leder fram till en orimlig ekonomiskoch politisk maktkoncentration, i former fjärran från vad vi menar meddemokrati. Två frågor uppställer sig: Är vi ute för att stoppa detta? Ochom vi är det, räcker det i så fall med nationell kontroll? De konkreta exemplifieringar som kommer itankarna två av de mest akuta problem som vi under 1970- och 1980-talenställs inför, nationellt och internationellt är energiförsörjningen ochresurs-tUlgångarna. Här vet vi, inte minst genom diskussionerna i samband medmUjökonferensen , att vår generation och de som följer närmastefter, kommer att möta växande svårigheter och många frågetecken. Inte minstgäller detta hur vi i en knapphetssituation, som kommerförr eher senare, skall kunna medverka tUl en internationellt sett rimhgfördelning av jordens samlade tillgångar, pä ett sätt som kan svara mot vårtmoraliska ansvar gentemot världens fattiga och därmed tUlfredsställa vårasamveten. Detta är en uppgift, gentemot vUken vårt omdiskuteradeenprocents-mål när det gäller biståndspolitiken framstår som relativtobetydligt och som ånyo bringar i åtanke de värdeskalor som vi tUlämpar i vårsamhällssyn och vårt samhällsliv. Vi måste ge rätt närhan i sin sent omsider för ett halvt är sedan pubhcerade Nobelföreläsningtalar om de mänga olika värdeskalorna: en för närhändelser och en för avlägsna,en för gamla samhällen och en annan för nya, en för välmående och en annan föricke välmående. Pä båda dessa konkreta områden, resursutvinning ochenergiförsörjning, måste nya tekniska metoder utvecklas thl tUlämpning, om vi- och här talar jag om ett internationellt perspektiv - skah kunna trygga enrimUg och rättvist fördelad försörining under en överskådlig framtid. På naturresursomrädet kommer det att bli fråga om en ökandeutvinning frän haven och havsbotten, mänsklighetens gemensamma egendom, menockså att med hjälp av jordresurssatelliter i rymden, genom s. k. remotesensing, prospektera och sedan exploatera nya resurser, okändafyndigheter av och mineraler, varsom-helst i världen och inte minst iu-länderna. I fråga om energiförsörjningen talar allt fler faktorer för eninternationell och långsiktig planering, som måste vara inriktad både på att tafram nya energikällor med fusionsenergin och solenergin alltmer iblickpunkten och att åstadkomma en direkt reglering av förbrukningen ivärldens högkonsumtions-länder. TiU dessa länder hör i eminent grad Sverige.Vår ökningstakt är, såvitt jag vet, högre än i något annat land, och vi ärvärldens största importörer per invånare av den snabbt sinande oljan, enligtvad vi lärde oss . Den enorma tekniska satsning som sådanaprojekt kräver måste styras och ledas. Men den kommande utvecklingen har ocksäen annan aspekt, som vi måste tänka igenom konsekvenserna av och somdärför kan vara värd några mer principiella reflexioner. Den kan nämhgen kommaatt ifrågasätta våra möjligheter som ett litet, demokratiskt land att utformavår egen framtid. Modern teknisk utveckling är och kommer alltmer att blienormt kostsam. Varifrån kommer de finansiella resurserna och i konsekvensmed lagen om penningens makt vilka krafter kommer därmed att dominera enteknisk värld, som vi alla är och förblir beroende av? Vilka intressenrepresenterar de? VUka motiv styr dessa intressen? Den ekonomiska och politiska maktkoncentrationen i världenär, som jag framhöll, en realitet. Den har två viktiga aspekter. Den enaär koncentrationen av den ekonomiska och därmed den politiska makten tUlvärldens dominerande stormakter samt därinom till en liten grupp makthavare. Viminns president varning vid hans avgång 1961. DetmUitärindustrielta komplex som han varnade förbar sträckt ut sin makt och sittinflytande än mer . svarar för av den västliga världens forsknings- ochutvecklingsutgifter, och de pengarna fördelar sig på ett sådant sätt att detfinns fog för slutsatsen att dess militärindustrieha komplex utövar detdominerande inflytandet på världens tekniska utveckling. Den andra aspekten utgörs av det faktum att den ekonomiskamakten, behärskad av små maktgrupper, brer ut sig alltmer över aht större delarav jorden. Det är inte att måla spöken på väggen, när man känner sig skyldigatt här föra fram de multinationella företagens ställning i världsekonomin,deras ahtmer växande inflytande på den tekniska utvecklingen och därmed derasmöjlighet att styra samhällsutvecklingen. Det faktum att kontroherartvä tredjedelar av världens datormarknad är bara etl exempel pä eninternationaliserad ekonomisk dominans i händerna pä ett fåtal maktgrupperställda utanför demokratisk insyn och kontroll. Vad kommer stormakternas och demultinationella företagens växande makt att betyda t. ex. för utvecklandet avetl system av jordresurssatelliter - varav vår framtida resursförsörjningkommer att bli beroende och av telekommunikationer i rymden som kommer attpåverka vårt tänkande och vår idébildning, för utvinnandet av havens resurseroch för det fredliga bruket av fusionsenergin? Vhka intressen kommer att styrade tekniska och ekonomiska resurser som sätts in pä sådana för oss alla vitaltnödvändiga projekt? Vi kan bara gissningsvis föreställa oss att människorna itvä grupper av länder kommer att fä allt svårare att forma sin egen, frittvalda framtid, nämligen småstaterna och . Bägge dessa grupper är i envärld dominerad av avancerad och kostsam teknik i underläge ekonomiskt ochdärmed politiskt gentemot världens ekonomiska och politiska jättar. Enamerikansk forskare, , har präglat termen "teknologiskkolonialism", och den norske fredsforskaren sägs varaupphovsmannen till uttrycket "kolonisering ". Hur man än karakteriserar den tilltagandeberoendeställning, teknologiskt och ekonomiskt, som jag tror är vad småstateroch har att vänta, om ingenting sätts emot den pågående utvecklingen,måste de slutsatser vi drar ändå resultera i någon form av handling. Det måsteskapas ett motalternativ, det måste skapas en motvikt politiskt både mot detväxande stormaktsinflytandet - och därmed menar jag alla slag av stormakter,oavsett väderstreck och oavsett ideologiska och ekonomiska system och mot demultinationella företagens växande ekonomiska makt. Här har småstater och ett klart gemensamtintresse, som borde komma till uttryck genom att dessa två grupper av länder iallt större utsträckning samarbetar i . Ett ökat sådantsamarbete borde syfta tUl att upprätta internationell kontroll över och ytterstinternationella regimer för världens gemensamma tUlgångar, främst haven ochrymden, men också till att skapa organ på internationell nivå genom vUka dentekniska utvecklingen allmänt sett kan påverkas och styras under någon form avfri insyn. För att finansiera en sådan verksamhet är det min övertygelse attett internationellt beskattningssystem kommer att växa fram. , frutalman, inställer sig frågan: Är det inte fruktans- värt blåögtoch orealistiskt att inbUla sig att världens nationer skulle vara beredda attavhända sig sin nationella suveränitet eller delar av sin nationellasuveränitet till någon form av internationell, rent avövernationell regim? Och självfallet står här ofantliga pohtiskt-psykologiskasvårigheter i vägen för en mer rationell och framsynt ordning, som på intesärskUt lång sikt skulle behövas för att vrida rätt en alltmer oroväckandeekonomisk och pohtisk maktkoncentration och därmed gagna alla underprivUegierade.I verklighetens värld är det emellertid redan riktigt vad den amerikanskeforskare som jag citerade, nämhgen Skolnikoff, uttryckte på det härsättet: "The of sovereignity is leaking" "dennationella suveränitetens farkost läcker". Den fuha nationellasuveräniteten är en Ulusion; den gröps ur aUtmer genom den ensidiga ochodemokratiska maktkoncentration som är ett faktum. Endast genom eninternationalisering av aht fler tekniska och ekonomiska funktioner kan denkanske viktigaste aspekten av vår nuvarande världsordnings problematik,nämligen den fruktansvärt orättvisa fördelningen av våra totala resursermellan rika och fattiga, finna sin lösning. Men ändå, fru talman, kan säkert många fråga: Är intedetta ett ganska meningslöst tal att uppta tiden med i aUmänpohtiskadebatt? Vad kan ett litet, om ocksä rikt land som värt göra i fråga om sädanaproblem? Jag tar risken av att upprepa, ända intUl tjat, min favorittes: Vi ochvärldens övriga små nationer kan göra mycket mer än vad mänga tror, om vi baravill, inom ramen för den internationella organisation som är den enda nära noguniversella organisation vi har. Och det jag har diskuterat är inte någrateorier eller ett långtidsperspektiv hän mot en avlägsen framtid - det ärframtiden runt hörnet det är fråga om, den näraliggande, för att inte säga denredan befintliga politiska verkligheten i den värld där vi är satta att levaoch fungera. Det är detta som vi och andra småstater måste planera för nu och , om vi inte vhl bli överrumplade av utvecklingen . Det är viktigt, fru talman, att framhålla att ingen av demvUkas verk man kan studera och vilkas tankar man kan penetrera för funderingari denna riktning har en negativ inställning tih tekniken som sådan. Men vimåste bli herrar över den för att nu använda denna maskutina term och vimåste styra och leda den i en riktning och i en takt som gör det möjligt föross att klara de samhällsförändringar som den för med sig. Vi måste utarbetaoch tihägna oss en metodik för att behärska den enorma mängd av fakta, data,kunskaper och vetande som tränger sig på oss. Vi måste utnyttja detta för attfå ett helhetsgrepp över samhällsplaneringen, där behärskandet av den tekniskautvecklingen ingår som det kanske väsentligaste elementet. Den internationalisering av viktiga tekniskaoch ekonomiska funktioner som jag har diskuterat i detta inlägg växer tyvärrinte fram från till en annan. som vi verkar för detta pä detinternationella planet måste vi se till vad vi kan göra här hemma. Därförhälsar jag med tUlfredsställelse att arbete nu har satts i gång, låt vara tUlsvidare i tillfälliga former, för att planlägga framtidsstudier, grundat på denstudie Att välja framtid som överlämnades till statsministern för Jag hoppas att detta skall vara embryot till det centralaregeringsorgan för uppsikt över och utvärdering av den tekniska utvecklingensom jag tidigare talade om, och jag hoppas också att man skall finna en form avkoppling till något lämpligt internationeUt organ, t. ex. UNITAR, FN:s institutför utbUdning och forskning. Från ett uttalande som statsministern gjorde vid den härstudiegruppens tUlsättande vill jag gärna citera följande: "Vad man måste betona är de klara risker det innebär,inte bara för ulander utan även för små länder som t. ex. , omframtidsforsk-ningen blir något av ett okontrollerat monopol för ett fätalspecieht mäktiga intressegrupper. På olika sätt framtagna framtidsvyer kan påett farligt sätt suggerera fram en opinionsbUdning om en viss ödesbundenutveckling för länder och folk, när det i själva verket är medborgarna självasom kan och måste bestämma samhällets framtida utveckling. Ett viktigt och nödvändigt medel blir att vi självastuderar framtiden, för oss och för vär omvärld, och gör det utifråndemokratiska målsättningar och med uttalade krav på internationell sohdaritet.På sä vis kan den lilla staten skapa opinion för andra möjliga alternativ omhur framtidens värld bör vara beskaffad." Detta är, fru talman, en allt viktigare uppgift för osssom innehavare av pohtiska förtroendeuppdrag i ett demokratiskt samhälle. Pä förslag av fru andre vicetalmannen beslöt kammaren uppskjuta den fortsatta överläggningen till . §6 Interpellation nr 27 om åtgärder mot trafikbuller Ordetlämnades pä begäran thl HerrWIJKMAN (m), som yttrade: Det tinns inte några antagna normer förvUka trafikbuUernivåer som skall anses acceptabla i olika typer av bebyggelse.Bullret är den störningsfaktor i vår miljö som är minst uppmärksammad och istort sett oreglerad. arbetar i en parlamentarisktrafikbullerutredning, men i avvaktan på att denna skall ge resultat i fonr avlagstiftning, finns ingen annan utgångspunkt för bedömning av trafikbuller änmiljöskyddslagen. Där sägs bl. a. i 3 § att "användning av mark, byggnadeller anläggning på sätt som kan medföra störning för omgivningen genom luftförorening, buUer, skakning, ljus eUer annat sådant, om störningen ej är helt tillfähig kaUas miljöfarlig "I 5 § sägs att "den som utövar miljöfarlig verksamhet skah vidtaga de skyddsåtgärder som skäligen kan fordras för att förebyggaeller avhjälpa olägenhet." Vilka huUernivher som ur miljöskyddslagens synvinkel äroacceptabla är dock inte klarlagt. har utgivit ett förslag "tUlriktlinjer för planering med hänsyn thl trafikbuher". I förslaget angeshögsta rekommenderade effektnivåer för olika typer av lokaler för dag ochnatt. Riktlinjenivån för bostäder har där angivits thl (A) för dag och (A) för natt. Överskridanden kan enligt förslaget accepteras "på grund 8 protokoll 1973. av särskiltstora tekniska eUer ekonomiska svårigheter eller för att vinna annan fördel förav buhret berörda". förslag har icke sanktionerats av Kungl.Maj:t. Av intresse att notera är att planverkets rekommenderade nivåer närasammanfaller med de riktlinjer som uppges gälla i exempelvis . BuUermätningar som regelbundet gjorts i olika delar avlandet har visat att en stor mängd bostäder ligger i områden där bullernivånvida överstiger de av planverket rekommenderade värdena. Mest uppmärksammadhar en bostad i blivit. Det gäller en lägenhet, belägen från , vhken på det aktuella stället är en motorväg. Fastigheten är uppförd långtinnan motorvägen byggdes. Trafikbullermätningar har utvisat effekter på igenomsnitt (A) och hela (A) natterid. Hälsovårdsnämndeni kommunen konstaterade efter mätningarna att sanitär olägenhet förelåg ochuppmanade fastighetsägaren att ej mera hyra ut lägenheten. Fastighetsägarenöverklagade under motiveringen att det icke var han som stod för denmiljöfarliga verksamheten. Regeringsrätten har i beslut yttratbl. a. följande: "Gähande rätts ståndpunkt fär i ett fah som detta ansesvara, att hälsovårdsnämnden har att i första hand med utövaren av denmUjöfariiga verksamheten, dvs. väghållaren, upptaga spörsmål om vUka åtgärdersom från dennes sida kan vidtagas för att avhjälpa olägenheterna." Regeringsrätten upphävde hälsovårdsnämndens förbud tihfastighetsägaren att hyra ut lägenheten. , som är väghållare i detta faU, har efteranmodan av hälsovårdsnämnden svarat att man saknar pengar att avhjälpa olägenheternamed. Följden kommer sannohkt bh den att hälsovårdsnämnden stämmer vägverket.Under tiden bor människor kvar i fastigheten och bullret har blivitvärre sedan mätningarna gjordes. Vid mätningar som har gjorts bl. a. utefter iStockholm visar det sig att de höga buherniväer som gähde för fastigheten iPartUle alls icke är unika. I en buUermiljöundersökning som stadsbyggnadskontoreti företagit i stadsdelarna öster om framgick att för 17olika mätpunkter (olika gator) var det endast tre matställen där effektnivånunder låg under (A) inomhus. Endast i en lägenhet fick man värdensom låg under planverkets rekommendationer, dvs. (A). Experterna blev inte särskUt förvånade över resultaten.Det anses nämligen normalt med effektnivåer på ca (A) inomhus ibostäder utmed gator som har en trafikmängd på ca 4 000 fordon/dygn. Både iStockholms inner- och ytterstad gäller detta för ett stort antal gator. I dettasammanhang kan nämnas att den genomförda trafiksaneringen pä Östermalmsannolikt medfört mycket höga buller-effektnivåer på de fortfarande"öppna" gatorna (, m. fl,). kommunhar där otvivelaktigt brutit mot mUjöskyddslagens bestämmelser, lät sedan varaatt buUret pä andra gator minskat. I kommun pågår just en intensiv debatt omtrafikbuller. Sedan Värmdöledens första del blivit klar har nämligen betydandebullerproblem uppstått i en rad fastigheter utmed leden. Detta gäller bl. a. iområdena Alphyddan, Finntorp och Henriksdal. Mycket höga effektnivåer haruppmätts, och det torde bli nödvändigt för flertalet fastighetsägare att bl. a.bygga om fönstren i lägenheterna för att avhjälpa en del av störningarna.Frågan är bara vem som skall betala? För den del av Värmdöleden som håller pä att byggas harexperter räknat ut att minst 200 fastigheter kommer att hamna sä näramotorvägen att effekter pä över (A) kommer att bli detnormala. För att undvika dylika buUerstörningar måste omfattande arbetenutföras. I projektet finns dock inga särskUda buUersanerande åtgärderinkalkylerade. har hitthls hävdat att man saknar medel thl exempelvisbullervallar. är det uppenbart att betydande olägenheter uppstått förde hyresgäster som bor utefter den redan färdiga leden och att stora gruppermedborgare kommer att drabbas hårt när den utbyggda leden är klar. För kommun har detta bhvit ett stort problem.BuUersanerande åtgärder kostar stora pengar. Dessutom är en typiskgenomfartskommun och finner det knappast rimligt att själv svara för kostnadenför bullersanering. Enligt mUjöskyddslagen är det främst den som är upphovtill en olägenhet som skall anses ansvarig att vidta åtgärder för att undanröjaolägenheten. I de aktuella fallen från och PartUle är ahtså den ansvarigeväghållaren, dvs. intar enligt samstämmiga uppgifter ennegativ hållning thl problemens lösande, aht under hänvisning thl att mansaknar pengar. Detta kan inte anses svara mot ett rimligt uppträdande från enstatlig myndighets sida. Det framstår som självklart att vid projekteringoch anläggning av nya trafikleder och vägar bör vidtaga åtgärder som igörligaste mån undanröjer befarade olägenheter på grund av trafikbuller. Detekniska åtgärder som kan vidtagas för att bemästra buhret gäller bl. a.avskärmningar, upprättande av skyddszoner, fönsterisoleringar, vägbananslutning och vägens utformning vad avser hastigheten hos fordonen. Vilkaåtgärder som bör vidtagas bör i varje enskht fall bli föremål för förhandlingarmellan och respektive kommunala myndigheter. Det väsentliga är attslå fast primära ansvar i dessa frågor. Mot bakgrund av det anförda anhåller jag om kammarenstillstånd att tUl herr jordbruksministern ställa följande frågor: Anser statsrådet - i avvaktan på trafikbuUerutredningen att de av planverket utgivna riktlinjerna för tolererbara buUerniväer för bostäder bör beaktas och i görligaste mån tiUämpas av ansvariga myndigheter? Är statsrådet beredd verka för att omgåendefär sådana ändrade direktiv att åtgärder mot sådan miljöfarlig verksamhet som utgöres av buUer skall ingå som en väsentlig del av anläggningskostnaden för nya trafikleder och vägar? § 7Anmäldes och bordlades Berättelser Nr 6 Fullmäktiges i avgivna förvaltningsberättelseför Nr 7 Fullmäktiges i avgivnaförvaltningsberättelse förär 1972 § 8Meddelande ang. enkel fråga Meddelades att följande enkla fråga denna dag framställts,nämhgen av Nr 62 (vpk) till herr civilministern angående förekomsten avs. k. telefonsammanträden ikommunerna: uppmärksammat det uppenbara oskick med s. k. telefonsammanträdensom förekommer i kommunerna och ger detta anledningtih något initiativ från statsrådets sida? § 9 Kammaren ätskUdes .