prot · FW09105 · 1973-12-31 00:00:00 — Jag yrkar på denna punkt bifall tillutskottets hemställan och avslag på reservationen 1. Jag vill även ta upp frågan om giftomannasamtycke. Sedanden är giftermålsåldern för både män och kvinnor. under 20år, alltså omyndig, och önskar ingå äktenskap fordras samtyckeav s. k. giftoman, i de flesta fall den omyndiges föräldrar. Allmän enighettorde råda om att myndighetsåldern bör sänkas till 18 är. Då kvarstår endastfrågan om eventuellt giftomannasamtycke för dem som vill gifta sig innan deuppnått . Utan tvivel finns vissa skäl som talar för bibehållande avgiftomannasamtycke för underåriga med hänsyn till föräldrarnasvårdnadsuppgifter och ansvar för sina barn. Men det kan givetvis även sägas atteftersom det torde vara omöjligt för föräldrarna att hindra underårig attflytta samman med den han eller hon vill, så är det lämpHgast att de även fårtillfälle att gifta sig utan föräldrarnas tillstånd. Äktenskapetsrättsverkningar till skillnad från andra samlevnadsformer måste dock häruppmärksammas. Om en omyndig har en förmögenhet i de flesta fall tillkommengenom arv eller gåva - är förmyndaren redovisningsskyldig för denna förmögenhet,och genom överförmyndaren kontrollerar samhället att förmögenhetenförvaltas väl. Medlen får inte disponeras utan överförmyndarens medgivande.Ingår den omyndige äktenskap och äktenskapsförord ej upprättas, får makeneller makan automatiskt giftorätt i förmögenheten, vilket ju blir särskiltbetydelsefullt i samband med skilsmässa eller dödsfall. Man kan alltså säga attden omyndige genom giftermålet pä sätt och vis ger bort halva sin förmögenhet,trots att han i övrigt inte skulle kunna få disponera förmögenheten. Föromyndigförklarad skall däremot kravet pä giftomannasamtycke kvarstå, vilketbl. a. motiveras just med äktenskapets ekonomiska rättsverkningar. Även om giftomannasamtycket avskaffas för dem som är under18 år bortfaller dock inte föräldrarnas möjligheter att ge synpunkter tilllänsstyrelsen på det planerade giftermålet. Vi kan väl konstatera attföräldrarna inte heller har något absolut veto mot underårigasgiftermål. Mot bakgrund av både föredragande statsrådets ochutskottets klara uttalanden, att föräldrarnas inställning bör tillmätas storbetydelse vid tillståndsprövning, har och jaganslutit oss till propositionens förslag om avskaffande av giftomannasamtycke.Jag yrkar, herr talman, med anledning härav bifall till utskottets hemställanpå denna punkt och avslag på reservationen 6. Enhgt familjelagssakkunnigas förslag skulle äktenskapingås genom att mannen och kvinnan gemensamt anmälde att de var ense om attingå äktenskap. Anmälan skulle vara skriftlig och lämnas till den myndighet somav Kungl. Maj:t utsetts att motta sådana anmälningar. Utskottet anför angåendeformerna för äktenskapets ingående på s. 87 att de sakkunnigas förslag hadebetydande förtjänster, men framhåller att det från lagtekniska synpunkteremellertid företedde en del brister, bl. a. oklarhet om från vilken tidpunktett äktenskap skulle anses ingånget, och att det var i viss mån oförenligt medden som har anslutit sig till. Enhgt uppfattning är det angeläget att formernaför äktenskaps ingående är så gestaltade att de inte avhåller dem frångiftermål som önskar att äktenskapets regelsystem skall gälla för derassamlevnad. Men vi kan inte enbart lägga lagtekniska synpunkter på Akten skåp slags tift-ningen m. m. Äktenskapslagstiftningen m. m. frågan.Såsom representant i familjelagssakkunniga , bör formen för äktenskaps ingående vara sådan att denmarkerar att giftermålet är en av de viktigaste händelserna i Uvet.Centededamöterna i utskottet har inte kunnat ansluta sig till utskottetspositiva uttalande om de sakkunnigas förslag till form för äktenskaps ingående,utan vi biträdde i stället reservationen 8 som innehåller ändringar imotiveringen, varigenom man tar bort det positiva uttalandet om de sakkunnigasförslag. Med anledning därav yrkar jag bifall till nämnda reservation. De viktigaste förslagen i propositionen är nog de somavser upplösning av äktenskap. Först några ord om medlingen. Den obligatoriska medlingen föreslås avskaffad, vilketöverensstämmer med de sakkunnigas förslag. Trots att medlingen blir frivilligär det i varje fall till dess familjerådgivningen blir tillräckligt utbyggd en samhällets uppgift att tillse att minst två medlare finns i varje kommun. De sakkunniga hade föreslagit att bestämmelserna om denfrivilliga medlingen skulle införas i 14 kap. I propositionenföreslås i stället en fristående lag om medhng mellan samlevande. Fråncenterhåll har vi framhållit betydelsen av att i intasåtminstone en hänvisning till lagen om medling, så att denna lag får någonanknytning till . Den tillfälliga - som man kanske skulle kunnabeteckna den utskottsmajoriteten biträdde centerförslaget, och enligtföreliggande utskottsbetänkande skall alltså införas ett 14 kap. vars I § utgören hänvisning till lagen om medling. Jag vill därför på denna punkt yrka bifalltill utskottets hemställan och avslag på reservationen 11. När det gäller vilka personer som av påförslag av kommun skall utses till medlare vill jag peka på ett parmotionsyrkanden, nämligen dels en motion om krav att en av de minst tvåmedlemmarna i varje kommun bör vara präst i , dels en motion medkrav att minst en av medlarna skall vara förtrogen med religiösaföreställningar om äktenskap och familj. representanter i utskottet har medtillfredsställelse noterat vad statsrådet anför i specialmotiveringen, nämligenatt vid utseende av medlare bör försöka ta till vara denerfarenhet av sådana uppdrag som finns representerad hos och hosbefattningshavare i andra trossamfund. Utskottet understryker statsrådets uttalande och betonardessutom att i större kommuner det angivna minimiantalet två medlare - oftakommer att vara otillräckligt. Vid utseende av fler än två medlare bör detenhgt utskottets mening vara lättare att tillgodose önskemålet om att blandmedlarna bör återfinnas företrädare för olika livsåskådningar. Frågan om betänketider o. d. vid skilsmässa har föranlettinte mindre än nio motioner. Praktiskt taget full enighet råder om hemskillnadsåretsavskaffande och införande av sex månaders betänketid vid skilsmässa när makarnaär oense eller om makarna tillsammans eller endast en av dem har barn under 16år som står under bådas eller den enes vårdnad. 1 övriga fall av äktenskapsupplösning, alltså när makarnaär ense och ej har barn , skall man enligt propositionen och ävenenligt de sakkunnigasmajoritet få äktenskapsskillnad utan betänketid. framhöll isitt särskilda yttrande till familjelagssakkunnigas förslag att han inte funnitfog för att förorda en betänketid i dessa fall men att han ansåg att det bordevara en normal ordning att dom på skilsmässa utan betänketid i praxis inteskulle meddelas förrän två å efter ansökan och att domstolen skulleåläggas att i förväg låta delge parterna underrättelse om när dom skulle kommaatt meddelas. I partimotion nr 1791 utvecklas dessa synpunktermot bakgrund av uppfattningen att samhället inte har anledning att föreskrivasärskild betänketid annat än av hänsyn till den andre maken eller minderårigabarn, men att själva domstolsproceduren bör utformas på ett sätt som beaktarmänskliga faktorer, såsom risk för beslut som fattas utan klarhet om konsekvensernaeller eljest förhastat. Särskilt angeläget är att tänka pä den svagare partenoch beakta att reglerna för äktenskapets ekonomiska rättsverkningar ännu inteblivit översedda. 1 viss mån skulle denna utformning av domstolsprocedurenfungera som en kort betänketid men skiljer sig dock principiellt från en sådan. Jag känner stark sympati för det i motionen framfördaförslaget, vilket borde ha kunnat utgöra underlag för en samförståndslösningmellan dem som är emot betänketid och dem som önskar viss sådan även närmakarna är ense och ej har barn . Tyvärr fanns ej inom utskottetintresse för en sådan samförståndslösning, vilket klart torde framgå avutskottets skrivning. I avvägningen mellan min övertygelse om att samhället inteonödigtvis skall försöka förhindra eller uppskjuta upplösning av äktenskapet,när makar utan minderåriga barn är ense, och vikten av att hindra att beslut omskilsmässa fattas i affekttillstånd eller annars vid tillfällig kris isamlevnaden valde jag att i likhet med övriga centerledamöter ansluta mig tillreservationen 14 med krav pä tre månaders betänketid. Eftersom de ekonomiskakonsekvenserna av äktenskapsskillnad inte kan bedömas i detta sammanhang pågrund av att regeringen valt att dela reformarbetet i två etapper talarvarsamhetsskäl för denna lösning trots vissa principiella invändningar motbetänketid. Jag yrkar alltså bifall till reservationen 14. Angående möjlighet för ogifta föräldrar att gemensamtutöva vårdnaden av barn har representanter i utskottet helt anslutitsig till propositionen. Barnets bästa måste vara vägledande för denna lagstiftning.Så länge föräldrarna sammanbor uppstår förmodligen ej problem, men om ogiftaföräldrar flyttar isär kan otvivelaktigt besvärliga situationer uppståexempelvis när beslut snabbt måste fattas om barnet. Risk föreligger också attmotsättningar mellan föräldrarna gör sig gällande i vårdnadsangelägenheter ochdärmed skapar påfrestningar för barnet. Jag yrkar på denna punkt bifall till utskottetshemställan och avslag pä reservationen 19. Vi behandlar ju även nu lagutskottets betänkande nr 21 medförslag till några ändringar i hyreslagstiftningen som sammanhänger med denföreslagna och av utskottet enhälligt tillstyrkta lagen om ogifta samboendesgemensamma bostad. De skiljaktiga åsikterna i utskottet gäller 47 a § om rätt för den av tvä ogifta samboende som bäst behöver bostaden att Äktenskapslagstiftningen m. m. Äktenskapslagstiftningen m. rn. få dennavid upplösning av samlevnaden. Att vissa olägenheter kan följa med lagen på grund av atthyresvärdarna kan känna sig nödsakade att genom tätare inspektioner eller påannat sätt hålla sig underkunniga om ogifta samboendes personhga förhållandenär uppenbart. Men lagen är avsedd att skydda den oftast svagare parten vidupplösning av samlevnad, och eftersom stor risk torde finnas för attsamboendeförhållandena inte anmäls har och jag inte funnitanledning att motsätta oss lagförslaget. Lagen föreslås vara av provisoriskkaraktär och skall gälla till utgången av , och utskottet förutsätteratt Kungl. Maj:t noga skall följa utvecklingen på området. Jag yrkar därförbifall till hemställan i lagutskottets betänkande nr 21. Till slut, herr talman, vill jag framhålla att äktenskapetutgör ett värde och en trygghetsfaktor både för kontrahenterna och för barnen.Hemmet och familjen är samhällets minsta grupp men kanske den betydelsefullaste.Äktenskapet bidrar till stabilitet i samhället. haräktenskapsfrekvensen i vårt land varit sjunkande. Jag hoppas att de ändringar ilagstiftningen som skall genomföras kommer att leda till att de flestasamlevande skall kunna acceptera äktenskapets regelsystem. () kort genmäle: Med anledning av att den reservation som jagoch har fogat till lagutskottets betänkande nr 21 togs upp härvill jag säga följande som motivering för reservationen. Det förefaller mig som om vi har att välja mellan tvåmindre tillfredsställande ting. Man skapar en situation där man åläggerfastighetsägaren-hyresvärden en skyldighet att i ett uppsägningssammanhanginformera båda parterna i ett samlevnadsförhållande om de regler som gäller ochom den uppsägning som är på gång. Och för att han skall kunna veta om det överhuvud taget förehgger sådana omständigheter blir han nödsakad att forska en deli hyresgästens privata förhållanden. Vi har sagt i vår reservation att vi intetycker att detta är helt tillfredsställande; det skapar både otrevnad ochosäkerhet. Vi tycker att man rimligtvis borde kunna tillfredsställa de anspråk påtrygghet som där kan ställas genom att man - med anledning av den motion somväckts i ärendet -skapar regler enligt vilka båda parterna i ettsamlevnadsförhållande kan till hyresvärden anmäla sin situation så att enåtgärd skall riktas mot båda parterna även om detta innebär en något minskadtrygghet. Jag ber att få upprepamitt yrkande om bifall till reservationen 1 i lagutskottets betänkande nr 21. FruSWARTZ(fp): Jag delar den uppfattning som har kommit tilluttryck i åtskilhga remissyttranden och motioner, att äktenskapet är den för deflesta riktiga och naturliga samlevnadsformen och fortfarande har en starkställning i vårt samhälle, alltså äktenskap ingångna mellan två människor, somdärför att de älskar varandra vill vara varandra trogna, dela ansvaret för hemoch familj, trofast stå vid varandras sida, dela livets glädjeämnen och gevarandra det stöd som behövs för att bära livets bördor. Att bibehålla vigseln för ingående av äktenskap måste sessom något positivt. har vigseln omskrivits och omsjungits päallehanda språk, ofta med ett nog så romantiskt sken. Tyvärr har det väl varitså att festen och glansen ibland synts ha förtagit något av vigselns innerstamening. Jag tänker dä närmast på kyrklig vigsel. När det gäller borgerligvigsel har möjligheterna till förgyllning inte varit så stora. Jag tror ändå viskall unna de människor, som så önskar, att skapa litet fest omkring det som deanser vara en stor högtid. Ingen utom kontrahenterna själva vet ju för övrigthur de upplever sin vigsel. Med de vigselsamtal som rimligen skall föregå varjekyrklig vigsel får de klarlagt för sig vigselns innebörd. Det är dock viktigtatt varje vigselformulär klart utsäger detta. Dä två människor bestämmer sigför att ingå äktenskap - och i den stund man avger sitt löfte finns detsäkert både vilja och ambition att infria dessa löften. I de flesta fall lyckasman ju också och får uppleva förmånen att leva tillsammans med den man älskaroch de eventuella barnen, uppleva det som en förmån inte därför att det är enplikt utan därför att det är ens innersta önskan. Av olika skäl finns det de som väljer en annansamlevnadsform, och det vare mig fjärran att uttala några dömande ord om det.Jag vet att det bakom detta ofta finns mycket väl genomtänkta synpunkter, somvittnar om ärlighet och ansvarskänsla. När medlingen nu föreslås bli frivillig skulle jag ändåvilja ge ett ord av erkänsla för det värdefulla arbete imedmänsklighetens tjänst, som åtskilliga medlare faktiskt har uträttat trotsatt de sä gott som alltid kommit ganska sent in i bilden. Det finns ändå ettinte alltför htet antal äktenskap, som tack vare deras hjälp har klarat kriser.Av naturliga skäl kan det inte talas så mycket om detta, men det bör nognämnas. I mänga fall har inte medlaren nätt så långt men har klarat den svårauppgiften att hjälpa människor ur deras låsta positioner, se nyktert på frågoroch problem, acceptera varandra och få större möjlighet att leva vidare utanbitterhet när man går var sin väg. Blir medlingen frivillig, är det minförhoppning att och de fria samfunden klargör för människor attpräster och pastorer i församlingstjänst tar emot alla som så önskar förenskilt samtal, som på ett värdefullt sätt kunde komplettera den frivilligamedlingen. När det gäller möjligheter till utökad familjerådgivning -ett angeläget behov får man hoppas att utbyggnaden kan ske ganska snabbt,likaså att vi människor lär oss inse det självklara i att söka hjälp för denlilla krämpan i äktenskapet, medan den ännu är liten. Det borde vara likanaturligt som att gä till doktorn med en stukad tumme. Utökad familjerådgivningskulle kunna rädda fler äktenskap, fler människor. Våra frivilligafamiljerådgivningsbyråer med sina kvalificerade medarbetare har uträttat, ochuträttar fortfarande, ett värdefullt arbete som samhället inte har råd attavvara. Jag instämmer helt i vad som sägs om detta i reservation 10. Trots löften, vilja och ambition att infria dessa, samtden hjälp som kan ges, kommer ändå alltid några att misslyckas; vi är baramänniskor. Man kan misslyckas så totalt att samlevnaden inte kan fortsätta utanatt alla i familjen tillfogas större eller mindre lidande. Akten skåp slags tift-ningen rn. Äktenskapslagstift-ningen m. rn. Därmed inte sagt att man i vigseln ser fram emot den som mereller mindre naturlig. Den får dock inte vara så oöverkomlig att detta blir etthinder för vigseln. Enligt lagförslaget skulle äktenskapsskillnad mellan makarsom är ense och inte har barn ej behöva föregås av betänketid. Attdet är nödvändigt med betänketid i ett äktenskap med barn står utom alldiskussion. Men vad är det som säger att man i det barnlösa äktenskapet skullevara på det klara med sin situation och veta vilket som är riktigast, när mankanske befinner sig i en hastigt påkommen krissituation? Det finns människorsom gått under på grund av snabbskilsmässa. Båda makarna eller en av dem harefter erfarit att det inte alls var den bästa lösningen. Upprörda sinnenkunde kanske ha lugnats. Jag instämmer, herr talman, i vad som sägs angåendebetänketid i reservation 14 och yrkar alltså bifall till reservationerna 10 och14, båda av i m. fl. Statsrådet inleder sin presentation avden nya familjelagstiftningen med att säga att förslaget innebärenmodernisering, inte några revolutionerande förändringar. Jag kan hålla med omdetta. Det arbete som nedlagts från bl. a. moderata samlingspartiets sida föratt göra dessa förändringar icke revolutionerande har fått gehör såväl hos denallmänna opinionen som i statsrådet förslag till . Jag har roat mig att gå tillbaka till proposition 136 är1968 för att se på de förändringar som dä föreslogs i . Därskrev dåvarande justitieminister : Samhällsförhållandena har under detsenaste halvseklet förändrats på ett sätt som genomgripande påverkar synen påäktenskapet som institution. Det kan inte heller bestridas att de etiskavärderingar på vilka den äktenskapliga samlevnaden bygger också förändrats. Där fick vi den första påminnelsen om vad som skulle kommai de direktiv som lades fram. Direktiven skrevs i när detsannerligen inte blåsta moderata vindar. Studentoroligheter och vänsteraktiviteterpå yttersta kanten präglade nyheter och kulturdebatt. Det borgerliga samhället,traditioner och äktenskap blev föråldrade begrepp som de unga trodde sig viljastå utanför. Familjelagssakkunniga fick direktiv som upplevdes som alarmerandeav oss som fortfarande anser att samlevnad människor emellan företrädesvis höräktenskapet till och att äktenskapet bör präglas av makarnas ömsesidiga hänsyntill och ansvar för varandra. När jag nu vill instämma i statsrådets Lidbomsklassificering av det här förslaget som en modernisering och ickerevolutionering vill jag gärna göra det mot bakgrund av tre väsentliga punkteri direktiven. Jag vill ta fram dem och redogöra för i vilka former de nuföreligger som lagförslag. I direktiven skrev för det första statsrådet , somjag förutsätter har skrivit direktiven: Registrering hosfolkbokföringsmyndighet bör vara det konstitutiva momentet för äktenskapetstillkomst. - Det skulle alltså vara ett rent registreringsförfarande, vilket iallmänhet innebär en registrering av ett redan ingånget avtal. Familjelagssakkunniga fann emellertid att ett rent registreringsförfarandeinte kunde förordas. Det innehåller bl. a. ett osäkert moment när det gälldetidsrymden mellan överenskommelse om äktenskapets ingående och registrering avdetsamma. I stället förordades ett anmälningsförfarande, som i alla händelserställde kravet att bägge parter skulle vara närvarande och dessutom - vilketjag tycker var mycket väsentligt skulle gå att förena med vigsel, kyrkligeller borgerlig. Jag har emellertid hävdat att vigsel skallkonstituera äktenskapet, och och jag reserverade ossockså för den åsikten. Åtskilliga remissinstanser stödde oss. Regeringen ellerstatsrådet kände att den politiska vindriktningen har förändrats, och ipropositionen föreslås att vigseln även får vara formen föräktenskapets ingående. Men jag vill gärna påpeka att det kanske är litetsäreget att det enda motiv som anges till svängningen i statsrådets uppfattningär att vi - genom att frånträda vigseln som konstitutivt element - skulle gåfrån . Men, statsrådet , den har vi brutit mot redan närvi tagit bort lysningen. Det står nämligen i att äktenskapskall ingås efter vederbörlig kungörelse. Jag vill erkänna att jag inte harläst igenom propositionen 136 är 1968 så noga att jag kan garantera att i detlagförslag som där lades fram inte gjordes någon erinran om att förslagetinnebar ett brott mot . Det förslaget fick antagligen passerautan att heller någon i vad jag vet uppmärksammade brottet motkonventionen. Vi reservanter i familjelagssakkunniga och utskottets majoritethar däremot uppmärksammat detta faktum, och det är nästan litet rörande attstatsrådet som förevändning för att han tagit sitt förnuft till fånga pådenna punkt tar att ett borttagande av vigseln skulle innebära ett brott motFN-konventionen. Låt oss så betrakta vad som stod i direktiven omskilsmässa: omedelbar äktenskapsskillnad när makarna är ense om att upplösaäktenskapet men också omedelbar äktenskapsskillnad på yrkande av bara den enamaken när omständigheterna visar att söndringen är så djupgående attäktenskapet är definitivt spolierat. Låt mig först uttrycka min glädje över att vi aldrig harkommit att beröra tanken att man skulle undersöka omständigheterna för attutröna hur djupgående söndringen har varit. Den delen av direktiven förföllalltså, och kvar står att en omedelbar äktenskapsskillnad skulle komma närmakarna är ense om att upplösa äktenskapet. Här sägs ingenting om förekomstenav barn. Familjelagssakkunniga mjukade emellertid upp dessa direktiv högstväsentligt genom att införa den mycket starka begränsning som ligger i atthänsyn skall tas till den tredje part som barnen utgör vid bedömningen avfrågan om äktenskapets upplösning -där skall en tvingande betänketid på sexmånader iakttas. Jag vill gärna påpeka att detta förslag innebär enskärpning gentemot den nu gällande lagstiftningen i vissa fall. kan makarnämligen utan föregående hemskillnad få äktenskapsskillnad enligt den s. k.otrohetsparagrafen 11:8, något som omöjliggörs enligt den nya lagstiftningen idet fall att barn finns. Jag tycker det är ett riktigt påpekande,och enligt min uppfattning har propositionen här följt den uppfattning Äktenskapslagstiftningen m. m. Äktenskapslagstift-rtingen m. rn. som jaghade i familjelagssakkunniga och som jag tycker är riktig. Men i utredningenreserverade jag mig för att det alltid skulle finnas en betänketid införupplösning av äktenskap. Jag vill gärna säga att den socialdemokratiska regeringenoch justitieministern här inte har backat - för att använda det uttrycket -utan snarare skärpt reglerna. Justitieminister skrev nämligen 1968 ipropositionen 136 med förslag om ändring i : "Dennuvarande ordningen med ett hemskillnadsår som betänketid för makar som står ibegrepp att skiljas har emellertid visat sig värdefull och den bör sannoliktbibehållas för framtiden." Det var regeringens inställning när det gälldeskilsmässa och hemskillnadstid 1968. hade där emellertid skett enuppluckring, och har ju också utskottsmajoriteten gått med på att man skallkunna få omedelbar skilsmässa utom när makarna är oense därom eller när barnfinns. Jag vill gärna passa på att uttrycka min glädje över attden reservation som jag var ensam om i familjelagssakkunniga har fått stöd vidutskottsarbetet av ledamöter från och , vilket juvisar en allmän förflyttning enligt den "konservativa inriktning",för att citera statsrådet , som jag tydligen representerar. Den tredje punkten ur direktiven som jag skulle vilja taupp är den där det sägs att vi skall sträva efter en lagstiftning som skallvara neutral till olika samlevnadsformer och moraluppfattningar.