prot · FW0942 · 1973-12-31 00:00:00 — Ur skogs- och miljövårdssynpunkt är det också angeläget attbeskattningsreglerna är sä utformade att nödvändig gallring och röjning avskog Slopande av beskattningen av fritt bränsle från egenfastighet 1 allmänhet rör det sig om klenvirke, som inte går att sälja mednågon som helst fördänst. Med de här motiven anser jag att det intefinns några skäl som talar för utskottets skrivning, utan jag vUl i ställetyrka bifall tiU reservationen till skatteutskottets betänkande nr 8 avrepresentanterna för de icke-socialistiska partierna. i Trobro (m); I skatteutskottets betänkande nr 8 behandlasmotioner om slopande av beskattning av fritt bränsle från egen fastighet.Moderata samhngspartiet har inte någon egen motion i ärendet, men eftersomfrågan kommit upp har vi anslutit oss till den reservation som förehgger. Det är riktigt, som i anförde här, attdet i 42 § kommunalskattelagen finns stadgande om de naturaförmåner som skalltas upp till ortens pris och att värdet av bränsle från egen jordbruksfastighetskall tas upp till belopp som motsvarar vedens värde i upphugget och framkörtskick. Sedan har upprättat länsanvisningar, som anger normalvärdeti olika landsdelar. Om bränslet har inköpts eUer erhållits utan ersättningfrån någon annan skogsägare skall det inte beskattas. Jag kan då inte anse attdet är rimhgt att en skogsägare som själv samlar upp sitt bränsle eller sinröjningsved i sin egen skog bör beskattas för detta, då han i sammanhangetbevisligen också utför miljövårdande verksamhet. Det är även ur skogligsynpunkt angeläget att beskattningsreglerna är så utformade, att en nödvändiggallring och röjning inte eftersatts. Det sortiment som utvinnes på detta sätthar ingen eller ringa marknad utan används företrädesvis av skogsägaren själv. Med dessaord, herr talman, ber jag att få yrka bifall till reservationen. Det finns inte så mycket att tillägga efterde inlägg som i och i Trobro har haft. Jag kantill stora delar instämma; det är bara på två punkter jag skulle vilja göra etttillägg. Stora skogsägare, som har anställda till hjälp medavverkning, hemtransport, kapning och huggning av ved, kan göra avdrag i sinbokföring för dessa lönekostnader. Dessa avdrag kan ofta bli mycket större ände belopp som vederbörande måste ta upp som intäkt för bränsle från egen skog.Det ligger en orättvisa i detta. Ägare till mindre skogsfastigheter kannämligen inte göra motsvarande avdrag utan får alltså förhållandevis högrebeskattning. Jag tycker att denna orättvisa kunde vara tUlräckligt skäl tillatt man tog bort denna oformlighet i skattelagstiftningen. Vidare ser jag, liksom de båda nyssnämnda talarna, dennafråga i någon mån som en skogs- och miljövårdsfråga. Skattefrihet för bränslefrån egen skog skulle väl kunna göra sådan röjning och gallring i skogen meraattraktiv än vad den är med de bestämmelser som finns . Jag ber med dessa ord att få yrka bifall tillreservationen. HerrSTADLING(s); Denna fråga är ju en gammal bekant som varitföremål för behandling vissa påstår att den ärriksdagens längsta följetong. Det är i och för sig ingen stor fråga; det är välnärmast principerna vi strider om. Reservanterna framhåller i likhet med motionärerna detoberättigade i att bränslet från egen fastighet beskattas och begär en översynav anvisningar. Detta har ju varit kravet i många, många år.De åberopar bl, a, det stora behov av röjningar och miljövårdande åtgärder somföreligger. Utskottsmajoriteten vidhåller å sin sida principen om attinte bara skogsprodukter utan även varor och andra naturaförmåner, som denskattskyldige tillgodogjort sig under beskattningsåret, skall beskattas. Värdet av bränsle från egen fastighet skall enligtanvisningarna upptagas till belopp motsvarande vedens värde i upphugget ochhemkört skick, som det heter. När det gäller det av reservanterna åberopadestora behovet av röjningar och gallringar i sådana bestånd som det här är frågaom torde som utskottsmajoriteten också betonar - motionärernas förslag inte inämnvärd omfattning främja dessa ändamål. Utskottsmajoriteten framhåUer vidare att det eventuellastöd det här är fråga om dvs. när det gäller röjningar och gallringar börtillgodoses i annan form än genom lättnader i beskattningen. Det tycker jag äralldeles riktigt. Jag delar utskottets synpunkter och yrkarbifall tiU utskottets förslag. i (c): Man har sagt att det skulle kunna bliopåkallade förmåner för vissa kategorier skattskyldiga om beskattningen avfritt bränsle från egen fastighet slopades. Men sanningen är ju den att det förhåller sig just på detta sätt, eftersom den som får veden gratis utanatt vara skogsägare inte behöver ta upp förmånen i sin deklaration, medan densom hämtar ved från egen skog är skattephktig. Det talas också om att man skall utgå från ortens pris. Ärdet då kutym på orten att man får ved gratis, så borde ju även skogsägarenkunna få veden gratis. Jag har svårt att förstå varför utskottsmajoriteten intevUl inse detta. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemstäUan, dels reservationen av i m, fl.,och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition; Den som vill att kammaren bifaller skatteutskottets hemställan i betänkandetnr 8 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av i Slopande av beskattningen av fritt bränsle från egenfastighet 3 protokoll 1973. Avdrag för resor med egen bil Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då i Gävlebegärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstninggav följande resultat: Ja - 165Nej - 148 § 10 Avdrag för resor med egen bil Föredrogs skatteutskottetsbetänkande nr 9 i anledning av motioner angående avdrag för resor med egen bil, I detta betänkande behandlades motionerna 1973:17 avherr m, fl, (m) vari hemställts att skuUe anta i motionen framlagt förslag tilllag om ändring av kommunalskattelagen (1928:370), innebärande att gäUanderegler om avdrag för kostnader för resor med egen bil meUan bostad ocharbetsplats ändrades så att den, som hade en årlig körsträcka för sådana resorom mmst 2 000 mU, skulle få högre avdrag än f, n, var fallet, samt 1973 :127av m, fl, (fp, c, m). Utskottet hemställde att skulle avslå 1, motionen1973:17, 2, motionen 1973:127. Reservation hade avgivits av herrar i (m)och i Trobro (m) som ansett att utskottet under I bort hemstäUa, att med bifall till motionen 1973:17 skulle antadet vid motionen fogade förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen(1928:370), i Trobro (m): Till skatteutskottets betänkande nr 9 harmoderaterna avgivit en reservation, som är grundad på en motion av . och som går ut på att gällande regler om avdrag för kostnader för resamed egen bU mellan bostaden och arbetsplatsen skall ändras så att den som haren årlig körsträcka på minst 2 skall få göra högre avdrag änsom är rhedgivet. gällande regler utgörs av en schablon, utfärdad avriksskatteverket, som bygger på en årlig körsträcka tUl och från arbetet på 1000 mU och privat körning på 1 . Enligt denna schablon utgöravdraget för bilkostnaderna för 1 per mil, under det attkörsträcka därutöver betalas med per mU, Med hänsyn tiU de längakörsträckor som kan bli fallet, inte minst i landels norra delar,anser också vi reservanter att gällande bestämmelser bör ändras för dem som harså långa dagliga bUresor att körsträckan överstiger 2 . Jag ber att få yrka bifall till reservationen. HerrENLUND (fp): Det är ganska svårt att i skatteutskottetsbetänkande nr 9 utläsa vad utskottet har för uppfattning om de problem sombehandlas i motion nr 127, Det gäller avdrag vid inkomstbeskattrungen för resormed egen bil. Utskottet beskriver utförligt nu gällande regler. Men defrågor som vi tagit upp i motionen undviker utskottet omsorgsfullt att ge någrasvar på. Och de avsnitt i utskottets skrivning där man möjligen kan skymta enuppfattning i sakfrågorna finner jag något svårtolkade. Det är av denna anledning, herr talman, som jag har begärtordet. Att yrka bifall tiU motionen finner jag knappast meningsfullt, eftersomden avstyrks av ett enigt utskott. Men jag hoppas att här i kammaren frånutskottets företrädare få ett förtydligande av den enligt min mening någotdunkla skrivningen. gällande regler för avdrag vid inkomsttaxeringen förresor med egen bU framgår av följande tabell; Avdrag för resor med egen bil Körsträcka mU/är Avdrag kr/mil SkiUnad mellan 4 och 5 meUan 4 och 5 O - 700 Enligt sär- 701 - 1000 skild ut- 1001 -1500 redning 1501 - 2500 Eftersom reseersättningar till befattningshavare i statligoch dänst inte redovisas tiU skattemyndigheterna, får denna kategoriskattskyldiga i praktiken dra av hela den erhåUna reseersättningen. För deförsta 700 milen betyder detta 4:90 per mU enligt kolumn 4 itabellen. Den som reser samma sträcka till och från arbetet får dra av 3:40 permil enligt kolumn 5 i tabellen. Skillnaden per mU blir 1:50, och för deförsta '700 milen I . Ett Utet stycke på vägen har man dock lyckats skaparättvisa, eftersom båda kategorierna får samma avdrag, 3:40 per mil, förkörsträckan mellan 700 och 1 000 mU, Mellan I 000 och 1 500 mU skiljer sig avdragen på nytt,med 1:30 per mil, vilket betyder en skillnad på 65 0kr. Sedan har jag i tabellen tagit med en sträcka påytterligare 1 000 mU upp till sammanlagt 2 , eftersom den sträckan tordeuppnås av ganska många som pendlar till och från arbetet och även av personersom reser i tjänsten. För dessa 1 är skillnaden 0:60 per mil, vilketför betyder en skUlnad på . Summan av beloppen i den högra kolumnen blir 2 300 kronor.En statlig eller befattningshavare som med sin egen bU kör 2 500 mU itjänsten får alltså i sin deklaration dra av mer för bUkostnadernaän den som pendlar till och från arbetet samma sträcka. DärtUl kommer att denförstnämnde gör sina körningar under betald Avdrag för resor med egen bil arbetstidunder det att den sistnämnde gör sina resor utanför ordinarie arbetstid och iregel utan ersättning från arbetsgivaren. avstyrkande av vår motion måste vältolkas så, att utskottet finner dessa avdragsregler riktiga och rättvisa. Dettager mig, herr talman, anledning att tiU skatteutskottets företrädare ställaföljande tre frågor: 1, Hur motiverarutskottet att resor tUl och från arbetet vid t, ex, 2 500 mils körning bör geett 2 300 lägre kostnadsavdrag än motsvarande körning i dänsten? 2, Eftersom manredan nu har ett hkartat avdrag pä sträckor mellan 700 och I , vad ärdet som hindrar att man även på övriga sträckor åstadkommer rättvisa genomhkartade regler? 3, Hur motiverarutskottet att en särskUd kostnadsutredning avkrävs de skattskyldiga som yrkaravdrag för bUkostnader i egen rörelse eller för körning i enskild tjänst?Varför räcker det inte i dessa fall med att en körsträcka fastställs, förvilken schablonbelopp kan tUlämpas? Jag hoppas, herr talman, att utskottets företrädare villge svar på dessa tre frågor. Herr.CARLSTElN(s): Enligt anvisningar kanskäligt avdrag för bUresor mellan bostaden och arbetsplatsen erhållas om vissavillkor uppfylls. Avståndet mellan bostaden och arbetsplatsen skall vara minst5 kUometer, och den tidsvinst man erhåller genom att använda bilen framförannat kommunikationsmedel skall uppgå tUl på fram- ochåterresa. Man kan också få rätt till bilavdrag om det inte finns allmännakommunUcationsmedel, och då räcker det att avståndet uppgår till endast . Storleken på avdraget för kostnader för bilresor till och från arbetet fastställs medhjälp av schablonregler. Beloppen var vid innevarande års deklaration 3:40 permil för de första mUen och 2:10 per mil för sträckor därutöver. Schablonenuträknas och fastställs av enligt det beslut som riksdagenfattade 1969. Schablonen bygger på förutsättningarna att bilen i genomsnitt går1 i privatkörning och 1 för resor tUl och från arbetet. Detavdrag på 3:40 per mil som får göras för de första I 000 milen ger fullkostnadstäckning under förutsättning att bilen körs 1 i privatresor.BUägaren har alltså därmed fått alla fasta kostnader täckta vid 2 . Vadhan därefter har rätt att göra avdrag för är de milbundna kostnaderna, dvs.2:10 per mU. 1 motionen 17 och i reservationen krävs en generösarebehandling av vad man kallar längpendlarna. är det ju ändå så att det saknarbetydelse hur man kör till och från arbetet. Avgörande är huruvidaprivatkörningen uppgår till schablonuppskattningen 1 . Om så är fallethar man täckt in de fasta kostnaderna, och därutöver får man alltså göra avdragför kostnader för den sträcka man kör mellan bostaden och arbetsplatsen varesig denna är 1 000 mU eller 2 det saknar betydelse urbeskattningssynpunkt. I motionen 127 av m. fl, krävs enhetligaregler för rätt till avdrag för kostnader för resor till och från arbetetoch för resor i dänsten.Herr har här redogjort för skillnaderna i ersättning och beskattning närdet gäller resor i dänsten och resor tiU och från arbetet. Det finns väl i sakingenting att erinra mot redogörelsen när det gäller de ersättningar som utgårför resor i dänsten. ansåg tydligen att motionen 127 var någotknapphändigt behandlad i utskottsbetänkandet, och han ville ha svar på en delfrågor och en redogörelse för hur utskottet ser på frågan om rätt till avdragför resor i tjänsten kontra avdrag för resor till och från arbetet. Man måste ha klart för sig att det finns en r,ad skäl föratt dessa kostnader behandlas olika. När del gäller kostnaderna för resornatill och frän arbetet medger vi en viss avdragsrätt vid taxeringen omvederbörande uppfyller vissa villkor i fråga om körsträckor osv. För resorna i tjänsten utgår ersättningar som man kommitfram till genom förhandlingar; det har träffats avtal med vederbörande om atthan skall ställa sin bil tUl förfogande för resor i tjänsten. I del fallet harinte enbart kostnaderna för bilen varit avgörande, utan här har det gällt attåstadkomma en rationell lösning av ett transportproblem. Alternativet är attstaten, kommunen eller företaget håller vederbörande förrättningsman med bileller på annat sätt svarar för resekostnaderna. Det är möjligt att denuppgörelse som har träffats när det gäller ersättning för användande av egenbil i tjänsten ligger över de verkliga kostnaderna för bilen. Det är möjligtatt den som har rätt tUl bil i tjänsten gör en viss fördänst på delta och attkostnaderna snarare borde hgga vid de kostnader som medges enligt schablon förresor till och från arbetet. Men det är en förhandlingsuppgörelse, som man harkommit fram till som man åstadkommit en rationell lösning avtransportproblemet, en lösning som för arbetsgivaren innebär lägre kostnaderän som varit fallet om arbetsgivaren skulle ha svarat för transporten. Det kan också finnas anledning att ge en högre ejrsättningtUl den som skall håUa bU i dänsten. Bl, a, ställer man i allmänhet störreanspråk på att vederbörande fordonsägare verkligen skall hålla denna bil itjänsten. Uppgörelsen innebär att man utgår från att bilen skall finnastillgänglig och att vederbörande befattningshavare med hjälp av privatbilenskall klara de uppdrag han stäUs inför. Sådana anspråk ställs inte på dem somanvänder bilen enbart till och från arbetet. Av flera skäl behandlas frågan ombilkostnaderna för resor i tjänsten på ett annat sätt än kostnaderna för resortill och från arbetet. Utskottet har inte funnit anledning att ändra denståndpunkt som det tidigare intagit i denna fråga, och jag ber, herr talman,att få yrka bifall tUl utskottets hemställan. hade visst ytterligare en fråga beträffandedet förhållandet, att man för kommunala och statliga tjänster inle behöver haen kontrollerad och fastställd reslängd, medan det är noga med den saken närdet gäller enskUda företag. För statliga och kommunala dänster förekommer ju enutomordentligt noggrann kontroll av hur bilen används i tjänstendär finnsutförhga bestämmelser om körjournaler och sådant. Och av företagen kräver manju inte annat än att de skall redovisa i vad män bilen gått i dänsten. Men detär inte så stor skUlnad mellan delta, I det ena fallet sker kontrollen inom det statliga verket eller den Avdrag för resor med egen bil Avdrag för resor med egen bil kommunalainstitutionen, I det andra fallet sker kontrollen av taxeringsmyndigheterna. Det är svårt att avgöra om skall karakteriseras som ett klarläggande eller som en ytterligaredimbildning beträffande utskottets uppfattning när det gäUer de tre stäUdafrågorna. säger att det finns en rad skäl för ohka behandhng ochredogör för de schabloner som gäller, I utskottets betänkande står något om att arbetsresornatUl en del skaU anses som levnadskostnader. Även det är väl ett påstående somfordrar en motivering. Ingen ordnar väl frivilUgt så att han eller hon får långaresor tUl arbetet. är det oundvikligt tvång. Man blir utan jobb påbostadsorten och är tvungen att böda pendla tUl närmaste tätort. Med desträvanden vi nu har att lätta trycket på tätorterna gör dessa människorsamhället en tjänst så länge de fortsätter att pendla i stället för art flytta, I vår motion har vi inte yrkat på att statligt ochkommunalt anställda skall fråntas de relativt förmånliga reseersättningar somde enUgt förhandlat sig till. Jag känner inte till om de ävenförhandlat sig tUl avdragsbestämmelserna. Det kunde vara intressant att fåupplysning på den punkten. Vi har yrkat på enhetliga avdragsregler för samtligakategorier skattskyldiga, och detta kan åstadkommas genom en uppräkning av delägsta avdragsbeloppen. Rättvisa råder för resten redan i fråga om sträckorna700 och 1 . När det gäUer resor i dänsten säger att detinnebär ett visst tvång för den anställde att hålla sig med bil och att detfrån kostnadssynpunkt är förmånligt för arbetsgivaren, stat eller kommun, attordna det på detta sätt. Mot detta finns ingenting att invända, men det är juinget försvar för att man sedan vid inkomsttaxeringen har olika schablonbeloppbeträffande avdragen. Vad den tredje frågan beträffar är det klart att man måstefastställa körsträckan, t, ex, den sträcka som den egna företagaren har använtbilen i företaget, och likaså när det gäller enskild dänst, eftersom man därinte aUtid har arbetsgivarens kontroU beträffande reseersättningarna. Men minfråga gäller: Sedan denna körsträcka är bestämd, vad är det då som motiverarett lägre avdrag? I kostnadsredogörelsen kanske man kommer fram tUl enmilkostnad på låt oss säga 2:50 eller t, o, m, så lågt som 2 :30, som jag harstött på i en del fall. De låga kostnaderna beror ofta på att det är folk medlåga inkomster som köper biUiga bilar och får låga avskrivningskostnader. Varför kan man inte här utgå från en fastställd körsträckaoch sedan tUlämpa samma schablonbelopp som för övriga kategorier? Det är detsom den tredje frågan gäller. HerrCARLSTEIN (s): <, Jag är rädd för att jag kanske ökardimbUdningen om jag nu går upp i replik mot , Han tycktes inteförstå vad jag försökte redovisa. Jag försökte för honom reda ut skUlnadenmellan att använda bUvid resor tiU och från arbetet och att använda bU i dänsten -det är ju denspringande punkten. Därutöver kan jag inte ytterligare förklara mig, utan omherr inte nu har förstått det här, kan jag bara hänvisa tilldebattprotokollet i den delen. Dessutom måste man, när man säger att vi skall räkna medhöjda kostnader och ge bättre ersättningar, också ta hänsyn till alla demänniskor som inte har möjlighet att använda bilen vid resor tUl och fränarbetet men som ändå har kostnader för att ta sig tUl arbetet. De allra flestamänniskor har ju inte denna möjlighet. Jag menar att de bestämmelser som finns, både för resortill och från arbetet och för resor i dänsten, är generösa och innebär täckningför en del av kostnaderna för den bil som man har glädje av i privathvet. Vadvi har velat slå vakt om i utskottet är att generositeten inte ytterhgare skallutökas gentemot dem som redan har en favör genom att få en viss del av sinakostnader täckta på grund av rätten att använda bilen i dänsten eller för resortUl och från arbetet. Avdrag för resor med egen bil HerrENLUND (fp) kort genmäle: menar nu att man av hänsyn tiUdem som inte har förmånen att använda egen bil vid resor till och frän arbeteteller i dänsten skulle bibehåUa orättvisa regler för den grupp som måsteanvända egen bil för sådana resor. Den motiveringen kan jag inte begripa. Finnsdet allmänna kommunikationsmedel som ger bUligare resor, måste aUa de härkategorierna antingen använda dessa eller också vidkännas reducering avbilkostnadsavdraget. försvar i denna fråga är rätt egendomhgt. Jag kan i stort sett instämma i det tidigarehar sagt, men säger att frågan om resor i dänsten gäller ävenfrågan om en rationeU lösning av vederbörandes tranportproblem. Jag vill dåfråga; Gäller inte det även dem som använder sin egen bil för resa tUl och frånarbetet? För de människor som lever och bor på orter där man har dåliga aUmännakommunikationsmedel, kanske saknar buss- eller tågförbindelser eller har såpass dåliga sådana att man inte har möjlighet att använda dem för resor tilloch från arbetet, blir det en rationell lösning av vederbörandestransportproblem att kunna använda den egna bilen. Kan vi inte vara övorens omdet? Och är vi överens om detta, skulle vi väl också kunna vara överens om attdet skall vara likartade regler när det gäller den ena eller den andrareseformen - resor i dänsten eller resor tiU och från arbetet med egen bU. Jagtycker att detta är självklart. säger sedan att vi inte skall visa någonytterligare generositet gentemot dem som har en favör. Villverkligen påstå att de människor, som inte har möjlighet attanvända allmänna kommunikationsmedel utan måste använda egen bil för resor tUloch från arbetsplatsen, har en favör i dagens ? Är det en favör att fågöra ett lägre avdrag än de som använder bUen för resa i dänsten? Avdrag för resor med egen bil HerrCARLSTEIN (s): Ja, , det är här fråga om attlösa ett transportproblem rationellt även för de människor som reser tiU ochfrån arbetet. Det har man gjort genom att ge dem möjlighet att vid taxeringenyrka avdrag för de kostnader de haft för resor tUl och frän arbetet. Manbetraktar alltså saken på ett rationellt sätt. Detta menar jag vara en generösbehandling. Jämfört med de människor som inte använder bilen tUl och frånarbetet kan det i vissa lägen till och med bh en skattefavör att få utnytda sinbil. Det är helt obestridligt därför att man i stor utsträckning genomschablonmetoden får täckning för de fasta kostnaderna för bilen. Detta kaninte den få som använder allmänna kommunikationsmedel. Om man sätter sig ned och funderar igenom denna fråga, ärden inte svårare än så, . Om det inte är svårare än så, ,är det väl ganska enkelt att rätta till saken. jämför dem somhar en sämre förmån och som använder egen bil till och från arbetet med dem somanvänder bU i tjänsten. Sedan jämför han dessa, som har en sämre förmån i ochmed att de använder egen bil tUl och från arbetet, med andra människor som harmöjlighet att använda allmänna kommunikationsmedel och som är i en ännu sämresituation. Men även detta problem borde kunna lösas så att alla i störstamöjliga utsträckning behandlas på samma sätt. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottets hemställan,dels reservationen av herrar i och i Trobro, ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i Trobro begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition; Den som vUl att kammaren bifaller skatteutskottets hemställan i betänkandetnr 9 punkten 1 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av herrar i ochNilsson i Trobro. Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då i Trobrobegärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Dennaomröstning gav följande resultat: Utskottets hemställan bifölls. § 11 Avdraget för ökade levnadskostnader m. m.