prot · FW09141 · 1973-12-31 00:00:00 — har noterat att en viss förändring skett.Sveriges Radio har gjort en viss omplacering, som innebär attbevakningen från och har förstärkts. Men i övrigt visar utskottet förvånansvärt htet intresse för dennafråga och uttalar inte nägon som helst uppfattning. "Utskottet finner inteskäl föreligga för att nu göra något uttalande", säger utskotteti sitt betänkande. Vi motionärer har uttryckhgen poängterat att snedheten inyhetsför-medhngen inte skaU beskrivas i enkla termer av vänster- eUerhögervrid-ning. Men det är ofränkomhgt att bilden av de båda ideologiskablocken lätt kan bU felaktig och skev. Den västliga världen ligger öppen.Därifrån kan våra korrespondenter i obegränsad utsträckning och utan allahämningar påtala aUa de brister och presentera alla de skandaler somhögeffektiva journalister blottlägger. Det är självfallet i och för sig bra. Vikan bara tänka på rapporteringen av med bl. a. direktsändningeni TV av utskottsförhören. Östvärlden däremot är sluten och svåråtkomhg.Därifrån är de negativa bilderna fåtaliga, trots att vi som lever i endemokrati rimligtvis borde påtala det vi föraktar i en diktatur. Då SverigesRadio därtiU ger så dålig information om själva nyhetsförmedUngensförutsättningar och villkor, får vi lätt i aU synnerhet ungdomar med deraskortare tidsperspektiv en i grunden falsk bild av denna del av vär omvärld. har ett mycket stort ansvar för denpolitiska världsbild som svenska folket får, och kulturutskott kanheUer inte frånta sig sin beskärda del av samma ansvar. Jag har dock, herrtalman, inget yrkande. FrökenELIASSON (c): Jag kommer i mitt inlägg att uppehåUa mig vidden regionala programproduktionen. Kraven på decentralisering i fräga om det kulturpohtiskafältet har med aUt större eftertryck rests . Vad man syftat tiUhar inte minst varit att bryta den aUtför ensidiga storstadsdominans sompräglar kulturlivet. Med hänsyn tiU den ställning som har somett etermediaföretag i aUmänhetens tiänst har spelat en högstbegränsad roU när det gällt att bryta storstadsdominansen. som en målsättning att omkring en fjärdedel av SR;s egenproduktionborde ske regionalt. Ännu sju är efteråt kan det diskuteras om dennamålsättning till fuUo uppnåtts. Vad beror det då pä att det tar fem, sex, sju, åtta eUerkanske rentav beroende på hur man räknar och om man avser TV eller ljudradio att uppfyUa den målsättningen? Uppenbarligen har målsättningen inte fått denframskjutna plats man kunnat vänta sig av beslut. Det skaU medges attnågra rikthnjer om den vikt som dessa decentraliseringssträvanden skuUe få iprioriteringshänseende av olika skäl aldrig har angivits av statsmakterna. Meninte heUer har hittiUs lagt fram nägra principieUa riktlinjerför hur olika decentrahse-ringskrav skaU vägas mot varandra och vilken vikt deskaU ges i förhållande till andra krav. Inte heller har företaget närmareangivit i vilken takt målsättningen skuUe uppnås. Det är därför iijte förvånande att diskussionen om ivilken utsträckning dessa målsättningar uppnåtts har varit en förvirrandediskussion, där uppgift stått mot uppgift. Såväl oUka tolkningarsom olika statistiska uppgifter har som bekant ställts mot varandra. Diskussionenhar komphcerats av att man från olika håll använt sig av skildaberäkningsgrunder för att bedöma om målsättningen uppnätts. Inom Radioanser man det nödvändigt att arbeta med flera slags mätmetoder. a. av den utredning om decentralisering av verksamheten som lagtsfram för företagets styrelse. Utredningen är i många stycken klarläggande ochär ett värdefullt debattunderlag, som tyvärr alltför länge har saknats i denallmänna debatten. Det förtjänar att understrykas att det med tanke på SverigesRadios ställning är angeläget att man redovisar sina målsättningar och i vUkenutsträckning de uppfyUs på ett sådant sätt att mån möjhggör en fri debatt omväsentliga drag i företagets verksamhet. I motionen 1227 har vi, ett antal centerpartister, givituttryck för vår bestämda uppfattning att en ökad regional produktion avTV-program är angelägen. Orsaken till att vi särskilt uppehåller oss vidTV-sidan är främst att ljudradion varit föremål för 69;sutredningsverksamhet, där frågor av detta slag tagits upp. Utskottet awisar emeUertid motionsyrkandet med hänvisningtill att den utredning som gjorts inom SR föreslår att ambitionen höjs medcirka en tredjedel. Det är enligt min mening värdefuUt att man i utredningsförslagetför fram förslag om att höja målsättningen och önskar ange en tidsgräns för närdenna målsättning skaU uppnås. 1 praktiken blir det dock fräga om relativtmåttliga förändringar. Det medger också utredningen. Med de decentraliseringsmåttsom utredningen använder sig av är den regionala andelen vad gäUerTV-produktionen . Vad som dessutom förtjänar att särskiltuppmärksammas är att utredningen har den uppfattningen att den fördelning manföreslår bör "mer eUer mindre klart anges som ett definitivt mål".Ambitionsnivån får väl därmed också ses mot bakgrund av att man kanske önskarför framtiden avfärda vidare diskussioner i denna fråga. Kulturatskottet är enhgt min uppfattning högst försiktigti sitt ställningstagande. 1966 uttalade att en fjärdedel regionalproduktion var en rimlig målsättning. 1972, , fann kulturutskottetanledning understryka angelägenheten av att denna målsättning genomfördes. Nutar upp frågan om att ambitionsnivån bör höjas, menkulturutskottet anser inte denna fråga vara av större vikt än att utskottetnöjer sig med att säga att en ökad andelregional produktion är önskvärd. Jag vUl fråga kulturutskottets talesman varförman är sä återhåUsam pä denna punkt att man inte ens viU sträcka sig så längtatt man följer motionärernas krav och säger att en ökad regional produktion ärangelägen. Är det så, när aUt kommer omkring, att utskottet ändå istort sett är tiU freds med den fördelning av programproduktionen på olikadelar av vårt land som vi har ? i Lane-Herrestad (c) kort genmäle; Fröken frågade varför utskottet intekunnat skriva "angelägen" utan i stäUet använt ordet"önskvärd". Ja, man varierar nägot frän år tUl är utan att detbehöver innebära någon specieU förändring i synpunkterna. När utskottet sägeratt det är önskvärt att andelen regional produktion ökas utöver vad som angavsav riksdag och sedan åberopar att det finns en utredning som talar omatt man skulle höja målsättningen från en fjärdedel tiU en tredjedel regionalaprogram av den totala produktionen, så skaU det uppfattas som att utskottet ärmycket tiUfredsstäUt med denna förbättring. har funnit attprogrammen från distrikten är så bra och så uppskattade att man har satt målethögre, och vad som sägs i betänkandet innebär inte på något sätt att utskotteti dag skulle vara mindre intresserat av distriktsproduktion . Sä ärabsolut inte fallet. Fröken () kort genmäle: Jag beklagar attutskottet pä denna punkt inte velat göra en klar viljeyttring, men efter detsvar jag har fått från utskottets talesman om hur betänkandet skaU tolkas ärjag nöjd med behandhngen av den här frägan. HerrWIKSTRÖM (fp): Det är päfaUande i vilken grad regeringen förnärvarande saknar en fast och genomtänkt grundsyn när det gäller etermedierna.Det var bl. a. mot den bakgrunden som och jag motionerade ijanuari om att en utredning skuUe tiUsättas för att göra en bred översyn avmndradions organisation. På mycket klena grunder awisar nu socialdemokraterna ikulturatskottet detta förslag. Man säger att "det kommeratt förehgga ett betydligt fyUigare underlag än nu för en bedömning av behovetav en vittsyftande parlamentarisk utredning". Och sä nämnerutskottsmajoriteten att man snart skaU kunna överbhcka resultatet avremissbehandhngen av 69 och kunna ta del av reklamutredningens förslag. Manhänvisar också tiU egen utvärdering av systemet med tväTV-kanaler. Och slutligen påpekas att en proposition kan väntas tiU nästa årsriksdag med anledning av förslag om ny kulturpolitik. Vadutskottsmajoriteten inte har observerat är att omnämnandet av dessa skildautredningar snarare understryker behovet av en samlad översyn än motiverar ettavslag på ett sådant krav. Vi gav ivår motion ett antal ohka skäl för en utredning. Behovetav en enhethg och översiktlig etermediepohtik. De nya tekniskalandvinningarna och vår attityd tiU dem. Misslyckandetmed den intema programkonkurrensen, det misslyckande som har föranlettSveriges Radios egen utredning. Kravet på endecentrahserad programverksamhet, kraven pä lokal och regional ljudradio ochTV. Avtalet går utvid en sädan tidpunkt att statsmakterna måste ha faststäUt en ny grundval företermediepohtiken . Men är det inte bara från oppositionens håU som man aUtoftare påpekar att staten saknar en genomtänkt massmediepolitik. Kravenuttrycks i skilda ordalag och från ohka utgångspunkter av olika debattörer. Såhär kan t. ex. , sekreterare i pressutredningen och kändsocialdemokratisk massmediedebattör, uttrycka det; "Kraven på en mediepohtik har blivit aUt starkareunder senare år. Senast har detta framkommit i en rad remissutlätanden päradioutredningens (69) betänkande. Orsaken till att man från skilda häUönskar en 'samlad mediepolitik' från statsmakternas sida kan sökas dels i ettaUmänt missnöje med den utveckhng som ägt rum på mediefronten dels i att nyamedieformer rimhgen kommer att kräva beslut från statsmakternas sida. De nya medieformerna är kabel-TV, kassetter, bildskivormen också lokalradio och regional-TV. Dessa kommer oviUkorligen att tvinga tUlställningstaganden. Det stöd som samhället ger åt tidningar är under översynoch frågan om en utvidgning av tidskriftsstödet har också väckts.Organisationen av radio och TV kommer att bh aktueU i och med att avtalet meUanSveriges Radio och staten gär ut." Man kan säga att det är en ganska god sammanfattning avargumenten i och min motion! En annan uppmärksam massmediegranskare är iAftonbladet. I sin radio- och TV-krönika i är skriver han bL a.; "Radiochefen har kungjort attSveriges Radios ledning nu skaU 'utvärdera' TV:s tvåkanalsystem ochprogrampohtik. Han vUl ha reda på om aUtihop fungerar på det sätt regering ochriksdag bestämde 1966. I det offentliga uttalandet låter det som omföretagsledningen har kommit på en aUdeles ny arbetsuppgift. Normalt brukarföretagsledningar och anställda hälla på med sånt . Är det lnte detjobbet att ständigt utvärdera den verksamhet man ansvarar för somNordenskiöld och kanalcheferna är tiU för? Om det rör sig om en mera omfattandeöversyn blir uttalande genast intressantare. Meddelandet kan tydas sä att företagsledningen medger attnågot har gått snett och det har det. En annan och rimligare toUcning är att ochhans direktion vill förebygga andra utredningsinitiativ - från riksdagoch från regeringen. Det är nämhgen för en ny parlamentariskradioutredning, som granskar kanalsystemet i både radio och TV. Det är inte ovanligt att mäktiga byråkratier, som kännersig hotade, fintar pä det här sättet för att hindra insyn och öppen debatt. Detär tiU och med ett helt normalt beteende." och jag, som är måttfulla, skullenaturligtvis inte kunna använda så starka uttryck och sä svepande omdömen, mendet är klart att vad pläderar för är den slutsats som jag drar i vår motion. Jag har emeUertid tolkat läget sä att socialdemokraternamotsätter sig tanken på en utredning, inte därför att man skulle vara omedvetenom att en sådan behövs utan därför att man inte har en grundval att stå på,till exempel när det gäller att utforma direktiv för en sådan utredning. Man ärså osäker att finansministern sagt nej tiU pressutredningenskrav att få delta i en försöksverksamhet i med kabel-TV. Då är rädslanför nya tekniska landvinningar och bristen på etermediepolitik sannerligenstor! I och min motion och i flera andra motionerfrän folkpartister har kravet på utredning förts fram. För att ge underlag förden fortsatta debatten skulle jag gärna vilja nämna nägra punkter i en hberalsyn på massmedierna, närmast för att ge nägot stoff för det tänkande inomsocialdemokratin som ännu inte har kommit sä långt att man kunnat formulera enenhetlig syn på etermedierna. Just frånvaron av en grundsyn gör att den nuförda politiken på området har blivit mycket ryckig och närmast kasuistisk man tar ställning från faU tiU faU, En liberal syn pä massmedierna innebär att man starktbetonar behovet av mångfald, men innebär självfaUet inte att man anser enkommersiaUserad marknad som den enda vägen att nå en sådan mångfald. En liberalsyn favoriserar decentralisering framför en centralisering tiU tunga enheter.Den räknar med massmediernas stora betydelse som"indoktrineringsinstrument" och betonar därför mycket starkt behovetav insyn, pluralism, balans, vägar till samtal. Därav bl, a, kravet pä ettprogramråd för att finna en form för den dialog som behövs meUan Radiooch allmänheten. För en liberal syn är det angeläget att värna omminoriteternas rätt att göra sig hörda. Slutligen bör man inte se päetermedierna pä ett sådant sätt att man alltför mycket skiljer ut dem frånandra massmedier. Det är bl, a, därför det är så viktigt att vi får en samladoch genomtänkt massmediepolitik och i anslutning därtill gärna även en nymassmedieetik. Vill man karakterisera den socialdemokratiskaetermediepolitiken , kan man kanske säga: hade en vision, men den tålde inte riktigt mötetmed verkhgheten, hade ingen vision - men han hade , BertU torde vara mera pragmatiker än visionär.Detta är, herr talman, avsett som en positiv karakteristik. Därför är min troatt han kommer att inse att våra krav på en parlamentariskt förankrad utredningom rundradioverksamhetens organisation är väl motiverade. Ett tips är därföratt han tillsätter den utredning som hans partikamrater och tidigarekolleger i kulturutskottet säger nej tiU, Så någrasynpunkter i anslutning till en del inlägg i debatten. i Lane-Herrestad sade att det inte hargjorts framställningar frän och frikyrkorna om barnprogram medkristet förtecken. Jo, det har skett mänga sådana framstötar. Men det räcker juinte med att någon talar - det skall också finnas en part som lyssnar. Och detär därför kravet har vuxit fram pä en form för ett löpande samråd där SverigesRadio tvingas inte bara lyssna utan också ge argument för sinaställningstaganden. anförde tre argument mot ett programråd,och i bidrog möjligen med ett fjärde. sadeatt man där inte kommer att träffa rätt personer, att debatten lätt kan blilåst och att det inte är bra om hundratalet människor kommer till ,utan att det är bättre att man frän reser ut i landet ochträffar folk pä kontaktkonferenser. Jag tror att man i ett programråd skallkunna träffa rätt personer och kunna undvika att debatten blir låst, och jagtror att ett programråd mycket väl kan låta sig förenas med sådana härkontaktkonferenser. Det fjärde argumentet var att erfarenheterna från Englandkan vara blandade, men det tycker jag inte har särskilt stor kraft. Jag vill också gärna ge några synpunkter då det gällerkravet pä ett programråd. Jag skulle vilja efterlysa en konstruktiv diskussion omSveriges Radios mål och medel i programpolitiken, 1 och för sig hgger det intenägot uppseendeväckande i att olika intressegrupper Uksom företrädare för oUkapubliksmaker försöker påverka att bevaka vissa omräden, det måsedan gälla en viss förbundskongress eller mer dragspelsmusik. Men det är förmig lika självklart att såsom publicistiskt oberoende organytterst bestämmer vilka program Som skall sändas, I vissa fall urartar tyvärrsjälvständighetskänslan till en elfenbenstornsattityd hos vissa av SverigesRadios medarbetare, 1 andra fall har företrädare för t, ex, stora organisationeri mindre reflekterade ordalag kritiserat för felaktig ochvinklad information. Det finns utan tvivel missförstånd på bägge håll som måsteklaras ut. Mycket tror jag skuUe vara vunnet om t, ex. man från Radiomera aktivt sökte informera Organisationssverige om de praktiska viUkoren förnyhetsinformation i TV och radio, hksom om organisationerna gav sin synpunktpå bevakning av deras arbetsområden. Förenings- ochorganisationslivet är givetvis bara ett exempel pä ett område där en fördjupaddialog skulle kunna öka förståelsen på bägge håll. Vad det ytterst gäller ärnaturligtvis formerna för kontakten med pubhken. Med dagens rika etermedieutbudär det angelägnare än någonsin att skapa en tvåvägskommunikation. Utan enseriös dialog kommer diskussionen om att ohjälpligt urarta tillmaktspels- och kändisjournahstik och därmed själva grunden för radio- ochTV-verksamheten att rubbas. Med det, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillreservationerna 1 och 2, HerrADOLFSSON (m); uttaladesi denna kammare mycket stark kritik mot Radio-TV, Trots den kritikenoch trots att anmälningarna fortsätter att strömma in till radionämnden harnågra påtagliga åtgärder frän Radio-TV:s sida för att komma till rättamed missförhållandena inte kunnat märkas. Jag skaU besparakammarens ledamöter en upprepning av mitt inlägg . Jag -vUlendast få tUl protokollet antecknat för det första att kritiken mot är lika berättigad som och för det andra attSveriges ser ut att bli alltmer okänshgt för kritik. i (fp): För ungefär ett är sedan, den 5 december1972, har också behandlats en motion, nr 695, angående effekterna avvåldsinslagen i TV och pä film. Utskottet har inte ägnat motionen särskiltmånga rader. Man säger sig dela motionärernas uppfattning om önskvärdheten avklarläggande forskningsresultat i frågan men anser sig inte kunna biträdamotionens hemstäUan, eftersom detta skulle innebära en prioritering av en vissforskningsuppgift framför andra utan att medel för ändamålet ställstUl förfogande. Utskottet säger sig också ha inhämtat att viss forskning påområdet pågår med stöd av anslag frän riksbanksfonden. Om vi anser att våldet, särskilt underhäUningsvåldet, i TVoch på film, säkerligen har mentalhygieniska skadeverkningar, vore det dä intebefogat att möjliggöra ökade forskningsinsatser på det här området? Jag harhaft anledning att gång på gång återkomma tUl den frågan i interpellationer tiUolika utbUdnmgsministrar, men alltfort saknar vi forskningsresultat som klartanger hur dessa väldsinslag verkar. Forskarna har hittUls haft olikauppfattningar, och det är svårt att få ett klart besked om hurlängt forskningen pä det här området har kommit. Det finns dock klara belägg för att våldsinslag i TV kanskapa aggressivare barn. Redan detta borde få oss att ta pä dessa frågor medstörre allvar och ansvar. Det vore riktigt att helt avföra underhållningsvåldetfrån TV:s program. Det skuUe enhgt min mening ha betytt ett steg framåt omutskottet velat understryka vikten av att denna forskning får nödiga resurser.Detta har man emellertid inte velat uttala, och det beklagar jag. I vår motion har vi återgett vad man i ett nummer , nämhgen hur det vid nästan varendaföräldrasammankomst höjs kritiska röster mot våldet i TV. Kritiken, säger man,återkommer år , och den ena uppvaktningen och skrivelsen avlöser denandra. Det är inte något tvivel om att väldigt många föräldrar,och givetvis också andra, ser mycket allvarligt pä frågan om våldets mverkan påbarnen och de unga. Det är angeläget att få sä längt möjligt klar besked om TV-och filmväldets verkningar, för att vi sedan skall kunna dra de nödiga ochriktiga slutsatserna. Inte minst för programverksamhet skuUeett sådant klarläggande få stor betydelse, därom ärjag övertygad. Man skulleinte kunna undgå att ta hänsyn till ett entydigt forskningsresultat pä detområdet. Då jag anser att denna fråga är avutomordentligt stor vikt kan jag inte annat än yrka bifaU till motionen 695. HerrMATTSSON i Lane-Herrestad (c) kort genmäle; i har redan självanfört vad utskottet har att säga i anledning av hans och motion.Vi har sagt just att vi "delar motionärernas uppfattning om önskvärdhetenav klarläggande forskningsresultat i frågan". Men att få dessaklarläggande forskningsresultat måste ju kosta pengar. Det är väldigt storakrav man ställer på ett utskott, om man kräver att utskottet skall uttala attnu skall det satsas på detta, nu skall detta prioriteras. Säkerligen kommermånga andra och säger att även de har angelägna områden. I ett utskott kan viinte klara uppgiften att avgöra vUken del av forskningen som skall prioriterasframför andra delar. i och jag har tydligen sammauppfattning om våldets inverkan. Jag har sagt att min mening äratt våld föder våld, och jag har alltså ingenting som helst till övers fördessa våldsprogram. I går hade vi besök här av en folkhögskoleklass, och jaghade tUlfälle att tala med eleverna. Vi tog upp den här frågan tUl diskussion.Entydigt sade de precis detsamma som , nämhgen att dessavåldsprogram har en förmåga att åstadkomma aggressivitet men också rädsla ochångest. De nämnde exempel på hurusom barn som sett sådana program inte kan sovapå nätterna osv. Nog är detta en viktig fräga, det skall kraftigtunderstrykas, men att vi skall kunna bedöma vUken turordning den skall ha påforskningens område tycker jag är för mycket begärt. Jag yrkarbifall tUl utskottets hemstäUan. i (fp) kort genmäle; Jag noterar med tUlfredsställelse att utskottetsordförande så klart säger ifrån, hur allvarhgt han själv och, som jagförmodar, utskottet ser på den här frågan. Det tror jag kan vara av betydelsenär sådana här problem kommer upp på regeringsplanet i fortsättningen. Jag kan förstå att man inomutskottet är försUctig när det gäller att prioritera, men nog kunde man välsagt ifrån, att det vore värdefullt att nödiga medel ställdes till förfogandeså att den här forskningen kunde bedrivas med all kraft. Jag tror att man hadekunnat göra ett uttalande i den riktningen. HerrSTÄLHAMMAR (fp): En av de bärande principerna för helaSveriges Radios programpolitik skall ju vara opartiskheten. När det gäller dettotala programutbudet för vuxna skall denna opartiskhet och objektivitetupprätthållas genom att olika program kan balansera varandra. Men när detgäller barnprogram skall opartiskhet och objektivitet enligt anvisningarnaeftersträvas inom varje program. Det är mot den bakgrunden som vi några ledamöter avkammaren har väckt motionen 907 i vilken vi yrkar på en översyn av hurbegreppet opartiskhet egentligen har tUlämpats när det gäUer barnprogram. Mänga som har följt barnprogramverksamheten i radio och TV- och det har man ofta anledning att göra som förälder till små barn - har ju kunnatkonstatera att det medvetet i det ena programmet efter det andra harpropagerats för vissa bestämda politiska lösningar pä världs- ochsamhällsproblemen. Ett typexempel på detta var en programserie somhette Barn i bild. Ett av de programmen, som sändes , skullepresentera lämpliga barnböcker. Det visade sig då att alla de böcker sompresenterades som lämpliga för barn att läsa var skrivna av författare som varmarxister. Jag skrev tUl radiochefen och frågade om han ansåg att det var ettprogram som inom sig motsvarade kravet pä opartiskhet. Svaret blev att programav denna typ och med detta innehåll fyller väl de krav på opartiskhet somformulerats i programregler och i den PM som skrivits ombarnprogramverksamheten. För det första tycker jag svaret är fantastiskt kan kalla detta program för opartiskt. För det andra är det rätt märkligtatt man från sida själv bedömer om programmet är opartiskteller inte. Årets stora händelse i TV för många barn har ju varitJulkalendern den hette tidigare Adventskalendern. Vi vet också hur väldigtmånga föräldrar och barn har kunnat konstatera att det är ett program som harhaft mycket htet med julen att göra mera med marxism eller socialism. Naturligtvis skall man kunna sända också denna typ avprogram men de måste i så fall, om det skall vara något reellt innehåll i taletom opartiskhet, balanseras av program som har annan inriktning och som speglarandra åskådningar. har det varit helt förbjudet att t. ex. sändakristna barnprogram i radio och TV, eftersom man har betraktat det som ett klartbrott mot objektiviteten. Och skuUe man sända sådana program karakteriseradesdessa då som förkunnelseprogram, även om det var deskriptiva program, de skulleVDN-deklareras så att förskräckta tittare eller åhörare skuUe kunna stänga avmottagaren. har man ändrat den inställningen.