prot · FW09128 · 1973-12-31 00:00:00 — Det är såledessvårt att föra debatten om de 100 000 nya jobben när kanskeefter en realistisk anmärkning från hans företrädare i ämbetet kom fram tUlatt det var riktigare att tala om det hela såsom en målsättning. Har vi hamnat mitt i prick med det förslag som regeringenoch dess finansminister nu har signerat och lagt på bord? Ja, ingennekar väl er att ha andra uppfattningar om detta. Men när man skall bedöma dethär under ansvar - och det skulle jag faktiskt vilja rekommendera herrarna attgöra i sin stilla kammare måste man ta hänsyn till att vi under innevarandebudgetår, dvs. fram till mitten av 1974, har ett statligt lånebehov som nubedöms ligga på 8 miljarder. Vi vet med oss att vi mäste ta väsentliga delar avdetta på kapitalmarknaden. Och ni fårtro mig pä mina ord när jag säger: I detta sammanhang uppträderde som företräder intresset frän jordbrukarhåU och kräver att få enförstärkning av långt kapital till Hypoteksbanken aUtså till detkreditinstitut som skall förse jordbruket med erforderligt långt kapital förinvesteringar liksom representanter för det institut som sysslar medexportkrediter, för det institut som sysslar med skeppsbyggnadskrediter och fördet institut som har att se till att de medelstora och mindre industriföretagenkan klara sin länga upplåning. Jag är tvingad att konstatera att det inte finnsmöjligheter att ge dem vad de önskar. Då är det ju bara att lägga samman tvåoch tvä och konstatera att det är fyra det är inte fem och det är inte sex. Vi har gått sä långt vi tror att vi kan med den statligaupplåningen mot bakgrunden av var de här pengarna skall tas, och det ärspeciellt intressant i en högkonjunktur. Sedan kan vi inte gä längre. Skulle nikomma på idén att säga att Sträng har gått för långt vi skall inte ha enstimulans av den här omfattningen utan den skall vara lägre är detsjälvfallet att jag välvilligt skall lyssna på er, för dä behöver ni inte sägaatt jag stannar exakt på den prick där jag stannat. Men vi har gått så längtsom vi ansvarsmässigt tror att vi kan gå mot den bakgrund jag här redovisat. frågade om jag inte har tänkt päsvårigheterna för ett företag vid generationsväxhng i avseende på arvsskattenoch dess konsekvenser för företagets fortsatta bestånd. Jo, visst har jag det.1970 lade jag fram en proposition för om just de här frågorna propositionen hade nummer 71, om jag minns rätt. Där gick jag ifrån vad enkapitalskatteutredning med borgerliga representanter hade föreslagit ochtillgodosåg synpunkter från företagarsidan genom att avstå från skärpningar ikapitalbeskattningen och arvsbeskattningen och i stället genomföra lindringar ifråga om arvsbeskattningen samt bibehålla förmögenhetsbeskattningen för små ochmedelstora företag. Förmögenhetsbeskattningen är lika bekymmersam somarvsbeskattningen för de mindre företagen. Sedermera har utredningsarbetet fortsatt, och jag har ettnytt betänkande som ligger på mitt bord. Jag vill minnas att det är herrHovhammar som skall fä svar på en fråga om vad det blir med dettabetänkande, och det vore ju synd att ta från den primören genomatt avge svaret redan här . Jag inskränker mig till att säga att det finnssannerligen inte nägra enkla lösningar på detta svåra problem. En mycket intelligent ekonom har sagt att i stället föratt staten tar av de här företagarna skatten vid arvsskiftet skall staten ta enhypoteksin-teckning i företaget, sä att företaget kan fortsätta och staten ändåhar fått sitt. Denne ekonom är känd för att ha litet väl briljanta idéer,och jag har därför inte tagit honom riktigt på allvar när vi diskuterat dessafrågor mera offentligt vilket jag faktiskt har gjort. Det är svårt att hittaen lösning pä detta intressanta problem. Om en företagare gär bort och lämnarefter sig en förmögenhet i form av företag och maskiner, skall hans arvtagaredä behandlas mera generöst och liberalt än arvtagare till en annan person som har gått bort och som lämnat efter sig pengar Ang. konjunkturpolitiken, m. m. Ang. konjunkturpolitiken, m. m. placeradepå annat sätt? Det är denna likställighet i arvsbeskattningen som är ettav problemen, och det är den vi konfronteras med när vi angriper dessa frågor.I en preliminär redovisning av vUka propositioner som kommer att läggas päriksdagens bord har jag sagt att det skall komma ett förslag i dessa frågorfrån , och jag inskränker mig till att säga det just . Sedan ställde jag en fräga till . Det är i ochför sig prisvärt, sade jag, om man kan sänka pensionsåldern till . Det ären god reform, som vi alla med entusiasm kan ansluta oss till. Men den utlöserett betalningskrav på 1,7 mUjarder om Jag minns rätt. Och eftersom det interäcker att presentera bara halva frågan är det naturligt att jag frågade herrFälldin om han är beredd att anvisa finansieringen för att genomföra reformen.Då svarade : Anser inte finansministern att det är rättvist attalla har samma pensionsålder? Det är ju god dag yxskaft i kvadrat! På detsättet kan man inte föra en debatt. Jag får därför lov att återkomma till herrFälldin . Om menar allvar med denna reform, sä räckerdet inte med att bara presentera den ena sidan. Han fär presentera också denandra. Jag hoppas att utredningen skall lägga fram ett förslag om finansiering.Jag har stora förhoppningar på att utredningen skall vara sä realistisk att dengör det. Men det hade varit önskvärt om oppositionsledaren gav sin anslutningtUl tanken. Då skulle det vara lättare för utredningen att fullgöra sittarbete, menar jag. Sedan kan det ligga någonting i vad sade, attju sämre konjunkturpolitik man bedriver, desto svårare blir det för denarbetskraft som har besvärligheter med att få sysselsättning pä den reguljäramarknaden. Men det är inte om det vi diskuterar. dä vi harhaft en dämpad konjunktur har diskussionen stått om hur vi skallanvända våra pengar, och här lades det fram förslag som kundevärderas till mellan 5 och 6 miljarder. Skall vi använda de pengarna till att försökaomskola dessa människor och anpassa dem till kraven på de platser därefterfrågan finns, eller skall vi använda oss av andra möjhgheter? Jag tänkerhär exempelvis på statsbidraget om av arbetslönen för de partieUtarbetsföra som tas emot av industrin. Den s. k. femkronan samtlokaUseringshjälpen i form av bidrag och lån är ett par andra inslag iarbetsmarknadspohtiken. Där har vi använt pengarna, till skillnad mot dengenereUa påspädningen. Det är det debatten rör sig om. Och jag vidhåUer attingen konjunkturuppgång löser de problemen. Min uppfattning är - och alla i arbetsmarknadsstyrelsensaktiva garde, det mä vara dess ledning i eller länsarbetsnämndernasledning som konfronteras med dessa problem, ger mig rätt när jagsäger det - att man löser inte dagens arbetslöshets- och sysselsättningsproblemmed generella stimulanser. Vi har nämligen nu blivit mycket mera avancerade ivåra anspråk på att klara arbetslösheten, och därför är situationen enannan än den var tidigare. Jag behöver inte gå sä särskilt långt tillbaka itiden för att konstatera att ambitionerna nu är helt annorlunda och våramålsättningar är helt annorlunda och längre gående ände var tidigare. Sedan frågade om jag menade att kommunernaskall kunna växla från stopp tUl aktivitet gång efter annan. Ja, det vore juönskvärt att fä kommunerna med pä en följsam konjunkturpolitik, men jag ärmedveten om att det föreligger utomordentliga svårigheter. Den konjunkturpolitiksom skall anpassas efter efterfrågan ute i det fria livet får säkerligenstatsmakten ensam stå för. Men det finns en intressant siffra som är värd att nämna,när vi kommer in på detta, och kan gärna komma ihåg den; Om man serpå kommunernas s. k. finansiella sparande sä finner man attsituationen var utomordentligt prekär. Landets korrimuner hade en uppenbartdålig ekonomi . Det s. k. finansiella sparandet var klart negativtoch representerade mer än som negativ post. Det har vänt nuunder . taxeringsresultat var en överraskning, och manräknar med att en positiv utveckling skall äga rum även . Dennegativa siffran pä över 2 miljarder för kommunernas finansiella sparande harförvandlats till en positiv siffra på en dryg halv miljard, och det resultatetstår sig också . Det är därför inte uteslutet att kommunerna, såsomutvecklingen av skatteunderlaget och deras ekonomi varit, har möjligheter attfölja upp de intentioner som regeringen redovisat i sitt höstförslag och kanhänga med i den utvecklingen mera permanent. frågade: Kan man i det här läget avstå från atfkalla samman en stabiliseringskonferens? har uppmärksammat attsituationen inte är speciellt kritisk . De förslag om en skattesänkningsom ligger på bord torde rädda oss över det läget. Att situationenblir sämre 1975 ärjag medveten om. Därför har jag utfärdat tilläggsdirektiv tUlden pågående skatteutredningen. Jag vidhåller och jag tror mig ha godakontakter med en eller ett par av de avgörande parterna i en tänktstabiliseringskonferens att läget inte är sådant att man anser att man fär utnågonting av en sådan konferens. Under sådana förhållanden är det en alldelesonödig föreställning, som bara resulterar i besvikelse. Situationen ärfortfarande sä ömtålig att man har vissa betänkligheter mot att exponera sig iett förhandlingsskede. Jag tror att vi fär försöka leva med den situationen ochden atmosfären. Om jag kunde övertygas om att en stabihseringskonferensskulle lösa några problem, så skuUe jag väl kunna inbjuda till en sädan. Menjag är absolut övertygad om motsatsen, och därför blir mitt svar till herrHelén detsamma som det varit tidigare. Vad jag nu svarat räcker i länga stycken ocksåsom svar till . Naturligtvis är det inte tUlfredsställande att delaupp landets befolkning i ett A-lag och ett B-lag med tanke på sysselsättningsmöjligheterna.Men tyvärr är livet sådant att vi har människor som på grund av ett eller annathandikapp har svårigheter att fullgöra det arbete som den modernaföretagsamheten ställer krav på. Man behöver inte kalla dem för B-laget fördet. Man skall självfallet respektera dem som alla andra. Vad jag har sagt äratt det tarvas särskilda insatser för att få dem arbetsplacerade, och det tordeingen bestrida. Det är verbala inlägg i den här debatten som harfört in begreppen A-lag och B-lag i vår diskussion. Ang. konjunkturpolitiken, m.m. Ang. konjunkturpolitiken, m. m. Den 44-procentiga vinstökningen, , sker frånett längt ifrån ofördelaktigt utgångsläge, nämligen , och därför tyckerjag inte att det fanns sä särskilt mycket värde i det inlägg som uppbyggde oss med. Sedan säger : Hur har intefinansministern haft fel. Man kan väl få tycka något annat och bli respekteradför det. Och jag har sagt: Det har ni rätt att tycka. Men när regeringen ochdess finansminister försöker göra bedömningar anlitar vi den ekonomiskaexpertis som finns, och sedan sätter vi oss ned och diskuterar och funderar.Hela den här ekonomiska situationen har debatterats i finansministernsekonomiska planeringsråd, och uppfattningarna där har i stort sett varitenhälliga. I förra numret av uttalade sig femekonomer alla var kanske inte enbart ekonomer, men de hade ett stortekonomiskt kunnande; nägra var bl. a. företagsledare och bankdirektörer. Dessavar också i stort sett eniga om den här bedömningen. Om detta kan : AUa dessa har fel, finansministern har fel, och jag har rätt och dethar rätt att säga. Men vem som kommer sanningen närmast fårframtiden utvisa. Skall vi sätta fart pä hjulen, säger , är detbättre att sänka momsen . Jag tror inte pä det. Skall vi sättafart på hjulen fär vi nog rikta pengarna så att vi har garanti för att detblir fart på dem - och inte gå fram den här generella vägen. Men det får vidiskutera när alternativen hgger på bord. Jag vet inte om jag skall ge mig in i en debatt med herrWerner i om bostadspolitiken och dess utomordentligt svåra problem. Vihar fått en ny bostadsminister, och det är väl lämpligt att han fär debuteramed att föra den debatten med . är ju själv praktisktsakkunnig pä området. Men jag vill bara göra den lilla stillsamma erinran attden omständigheten att det bhr en annan konstruktion av institutet somförmedlar krediter inte gör byggena billigare. Skall man ha billigarenyproduktion får man vidta andra åtgärder en subvention i en eller annanform. Vi har en sådan subvention , och den är hög. Vi haraldrig någonsin haft en så kraftig generell subvention av nyproduktionen avbostäder som , och det ligger i paritetslånesystemets karaktär. Sedanbyggnadskreditivet är avlyft och hypotekslänen gär in, har de nyproduceradelägenheterna sin hyra fixerad efter en basannuitet pä . Dessa 5,1procent är betalningen för räntan och dessutom amortering eftersom det är enannuitet. ligger den långa räntan, som är förhållandevis billig ivärt land, på . Således är det uppenbart att vi enligt detsystem som föreligger har en kapitalkostnad i bostadsproduktionen sominte har nägot gemensamt med den ränta som gäller för övrigt . Jag äralldeles övertygad om att också vet det. () kort genmäle: Först beträffande sänkt pensionsålder. Jaghar sagt en gång tidigare och jag upprepar det, att vi är beredda att ta ansvaretför genomförandet.Låt mig ställa en motfräga: Har finansministern något exempel på att centernhar sprungit ifrån finansieringsansvaret för sociala reformer? I den andra frågan om realisationsvinst och åtgärder vidgenerationsskiften är jag fullt pä det klara med Ukställighetsproblemet. Jagkonstaterar bara att denna likställighet är satt på undantag just när detgäller realisationsvinstbeskattningen, där samhället bestämt sig för att mankan vänta med att ta ut skatten. När principen är bruten där, är det vältänkbart i andra sammanhang också. Tiden medger inte att jag diskuterar dettaytterligare. Jag bara noterar detta som positivt att finansministern inte harstängt dörren i den här frågan. Sedan, herr finansminister, vill jag säga att jag harmärkt att ni har haft det svårt med debatten om de 100 000 nyajobben, men det är kanske första gången som finansministern har sagt det såöppet som här i kammaren. Det har aldrig varit fråga om annat än att vi satt dettamed 100 000 nya jobb som ett förstahandsmål. För 1970-talet måste långt flerjobb än sä skaffas. Om detta råder numera enighet. De åtgärder som vi föreslärdärvidlag är åtgärder för att underlätta nyetablering och utvidgning. Det ärmotioner med det innehållet som vi har väckt . Finansministern säger att han som finansminister helatiden mäste titta pä vad det finns för utrymme pä kapitalmarknaden, eftersomvarje ökat statligt behov där tränger ut något annat. Innebär det verkligen attåtgärder av den typ som vi föreslär och som skulle innebära fler jobb hör tillsådant som skulle fä vika undan? Det vore intressant att fä vetafinansministerns bedömning där, för i den översikt som finansministern gjordeförklarade han att om man skulle klara en ökad sysselsättning med denoffentliga sektorn stod det fullt klart att kommunerna skulle behöva låna tillinvesteringarna. Då är min motfräga: Om vi genom åtgärder av den typ som viföreslår och som delvis är av generell natur, jag medger det, kan få en högresysselsättning i näringslivet, delar inte finansministern uppfattningen att vidä lägger en god grund för att kunna expandera när det gäller den offentligasektorn? Innebär inte det att kommuner, landsting och stat den vägen fär bättremöjligheter än nu att gä vidare när det gäller den offentliga sektorn? Det ärdet sambandet som jag tycker är helt uppenbart. Ang. konjunktur-poUtiken, m. m. () kort genmäle: Diskussionen om kampen mot arbetslöshet harframför allt gällt hur man skall bete sig inför en konjunktursvacka. 1 ettsådant läge är en generell stimulans nödvändig för att hälla efterfrågan uppe.Sådant var läget ; det var ett annat än . Det viktiga äratt undvika sådana djupdykningar i konjunkturen och sysselsättningen som dåkom. Annars drabbas de svagaste hänsynslösast. Det är för övrigt precis denslutsats som dras i den socialdemokratiska gruppens näringsrapport. Vi noterar att när tiderna sedan blir bättre genom enframgångsrik konjunkturpolitik eller av andra skäl är det fortfarande de sämstställda. Ang. konjunkturpolitiken, m.- m. de som harde största svårigheterna, som sist får chansen tiU nya jobb. Mänga fär denaldrig. En del av dem som ännu drabbas av restarbetslöshet fick dråpslagetgenom att just deras marknad dök så djupt 1971-1972. Vi sade inte nej, , till de selektivaåtgärderna den gängen. Vi sade att en del av de selektiva åtgärderna kanskeinte skulle bli nödvändiga om man gjorde en sådan generell satsning som vi dengången föreslog. Det tycker jag faktiskt finansministern kunde hälla i minnet. Sedan var det förbluffande att finansministern här i kvällvar sä negativ till en stabUiseringskonferens 1976. Han sade; Denlöser inga problem jag är övertygad om motsatsen. Som om den skulle skapaproblem. Så illa kan det ju inte vara. Om man som finansministern räknar medatt en stabiliseringskonferens skall äga rum i själva förhand-hngsskedet är detinte bra då är det klart att man inte, som finansministern säger, vUlexponera sig. Men vad vi har talat om är en stabiliseringskonferenspå gott tidsavstånd frän själva avtalsrörelsen, där regeringen presenterar vadden avser att göra för att bevara balansen och vilkaåtgärder den är beredd att sätta in mot inflationen och där man sedan resonerarsig samman om det samhällsekonomiska utrymme som står tUl förfogande. Undersjälva avtalsrörelsen skall sedan parternas fria tävlan avgöra hur resursernaskall fördelas. Är det inte bedrövligt att vi skall behöva gå i clinch omdetta? Skall verkligen behöva avgöra vad som är mening om densaken? HerrBOHMAN (m) kort genmäle: Vem som har rätt och vem som har fel fårframtiden utvisa, förklarade finansministern. Och det är naturligtvis rätt. Mendet är allvarligt om missbedömningar upprepas alltför ofta. Jag skall tUlåtamig att återge några av egna konjunkturprognoser under hela detskede då oppositionen begärde åtgärder mot arbetslösheten. Jag har gjort detförut men inte här i kammaren, : "Jag skulle bli ytterst förvånad om jaginte blir sannspådd om en konjunkturuppgång under slutet av året," 23 juhsamma år: "Det finns absolut ingen anledning tUl panik," : "har inget hänt somdesavouerat min konjunkturbedömning om en uppgång i slutet av 1971eller åtminstone 1972." : "De insatta åtgärderna kommer attåterföra sysselsättningen till normal nivå." 13november 1971; "Arbetslösheten är inte anmärkningsvärt hög." 11 januari1972: "Vi går mot bättre tider." : "Den optimism som visades ifinansplanen har ytterligarebefästs." : "Arbetslösheten har varit förstor1971-1972. Det ärjag den förste att erkänna." Deniiife skuUe det välegentligen ha stått. Jag läste upp detta med tanke på vad finansministern sadei början av sitt anförande, när han kritiserade oppositionen. Han talade om"efterklokhetens hela briljans". HerrWERNER i (vpk) kort genmäle; svarade undvikande på min frågaom en statlig bostadsbank. Jag beklagar det eftersom jag tror att den banken ärnödvändig. Som jag sade skall vi inte låta de borgerligapartierna få skjuta pä bostadspolitiken från vänster i fortsättningen. Låt mig läsa in till protokollet vad som stär att läsa idet nummer av tidningen , som vi har fått i våra händer ; "Bostadsfinansieringen måste dels av på ett enda ställe och dels med ett enda län som täcker hela byggnadsperioden, så att vi helt kommer ifrån problemet med att lyfta av de korta lånen, byggnadskredi tiven.----- Hela kreditpolitiken är anpassad tUl den situation vi hadeför 20 är sedan, men tekniken, arbetsmarknadspolitiken, löneförhållandena m. m. utvecklas . Kreditförsörjningen är helt enkelt inte lämpad för dagens byggande. måste det komma konkreta förslag om en enhetlig finansiering av bostadsbyggandet, dvs. en samhällsbyggnads bank. Det har inom byggsektorn gjorts en hel delåtgärder som var för sig är rationella och bra. Men kostnaderna har inte blivitlägre för det, därför att kapitalförsörjningen inte har ordnats på ett smidigtsätt. Byggnadskreditiven fördröjs månader och är, med dyra räntekostnader somföljd. Det innebär ju att man inte fär ut effekterna av samhällets förbättrademöjligheter att planera byggandet." Ang. konjunkturpolitiken, m. m. Självfallet bör detta meningsutbyte blikortare och kortare. Det finns ju interpellanter som har en del att kommenterai mina interpellationssvar. Jag vill emellertid gärna ge en eloge. Detvar ett välgörande besked som vi fick frän honom. Framläggs ett förslag omsänkt pensionsålder, förklarade , skall han ställa upp och ta definansiella konsekvenserna av detta. Vi har, sade , inomcenterpartiet aldrig tvekat om att betala vad det sociala reformarbetet kostar.Jag hoppas att friska besked står sig även framöver och inte -för att citera en tidigare talare övergår i eftertankens kränkablekhet. Om man bjuder över pä regeringens proposition 165, utlöserman onekligen en ökad kostnad, som kan betalas endast via en ökadstatsupplåning. Man kan naturligtvis teoretiskt säga att detta är pengar som såsmåningom kommer tillbaka. Men det kommer att ta sin tid, för man kommenderarinte utan vidare fram arbeten åt den arbetskraft som det är svårt attsysselsätta. förklarade, om jag fattade honom rätt, att detvar beklagligt om vi via lottning skulle avgöra huruvida vi skall ha enstabiliseringskonferens eller inte. Det finns naturligtvis andra ting som ärvärdigare att lotta om. Jag kan hälla med om att det inte är säsärdeles lustigt att lotta om en stabiliseringskonferens. Skall vi få utnågonting av en sådan konferens, bör man nog inte dras m i den. Denomständigheten att man lottar om det skall bli en konferens eller inte är Ang. konjunkturpolitiken, m. m. ju ettuttryck för att hälften av denna kammare ändå anser att konferensen är onödig.Jag tror inte att vi får ut något positivt av en stabiliseringskonferens, somkommer till på sådana premisser. Men om säger att vi skall lottatill varje pris, fär vi väl underkasta oss detta. Det var en imponerande källforskning i mina inlägg somherr presterade. Jag förstår att medhjälparna på kansliet varit flitigasom bin för att dra fram aUt detta. Tiden är dock förlångt gången för att jag skall kunna ta upp varje sådan bedömning samt skisserabakgrund och resultat. Jag skulle ändå tUl mitt försvar kunna säga att denförsiktighet som har präglat finansministern i dessa bedömningar har lett tillatt vi inte befinner oss i den sämsta av alla situationer, dvs. en arbetslöshetoch en dålig valutareserv, ett underskott i bytesbalansen och en prisstegringsom är högre än . Många nationer befinner sig i det läget, kanhända därföratt de varit litet för lättsinniga i sitt handlande med avseende på ekonomin. Jag säger än en gång tUl i att det ärtämligen meningslöst att ta upp den bostadspolitiska debatten. Vi får tiUfäUeatt återkomma till den. Tre stora utredningar har dessa frågor underbehandling, nämligen boendeutredningen, bostadsfinansieringsutredningen ochbostadsbeskattningsutredningen. Jag har i propositionen 165 själv skrivit ettpar rader om att man i denna fråga får lov att awakta utredningarnas resultatsä att man kan bedöma hela det bostadspolitiska problemet i ett sammanhang.Problemet går inte att lösa bitvis. Den uppfattningen har sedermera styrkts avbl. a. ordförande, som hänvisade tUl idenna speciella fräga om bostadsbanken. HerrBURENSTAM (): Jag ber att få tacka för svaret, ett ganskakortfattat sådant, på den interpellation som jag hade framställt. Bakgrunden till de frågor som jag riktat tiUfinansministern har diskuterats mycket. De stora svårigheter som vi har haftmed sysselsättningen är väl kända, och det finnsanledning att försöka tänka igenom deras orsaker för att få bättre möjligheteratt hantera utvecklingen på ett rimligare sätt när man kommer in i nästakonjunkturfas. Och där kan vi ju befinna oss närmare nya svårigheter än vad somär önskvärt, helt enkelt därför att den högkonjunktur som nuhar gjort sig gällande i andra länder visar en del tecken att mattas utan attvi någonsin har fått riktig fräs på vär ekonomi.