prot · FW0942 · 1973-12-31 00:00:00 — Föredrogs skatteutskottets betänkandenr 10 i anledning av motioner angående avdraget för ökade levnadskostnader m.m. Avdraget för ökade levnadskostnader m. m. I detta betänkande behandlades motionerna 1973:252 av m.fl. (s) vari hemställts attriksdagen beslutade att hos Kungl. Maj;t begära att motionen, som avsågresekostnadsavdrag för s, k, pendlare, överlämnades till 1972 årsskatteutredning, 1973:563 av m.fl, (c) varihemställts att hos Kungl. Maj:t skulle anhålla om utredning ochförslag till ändrade bestämmelser beträffande avdrag vid beskattningen förförhöjda levnadskostnader på annan ort och resekostnader i enlighet med vadsom anförts i motionen, 1973:578 av i m.fl.(fp) vari hemställts att hos Kungl. Maj:t begärde förslag tilländrade regler i fråga om avdrag vid inkomstbeskattningen för ökadelevnadskostnader, då skattskyldig tvingats ta arbete på annan ort än där hanvar bosatt samt 1973:581 av iKristinehamn m, fl, (vpk) vari yrkats att hos regeringen hemställdeom initiativ syftande till ändrade och mer klarläggande regler i fråga omavdrag vid inkomstbeskattningen för ökade levnadskostnader, då skattskyldighade arbete på annan mera avlägset belägen ort än där han var bosatt. Utskottet hemställde att skulle avslå 1, motionen1973:252, 2, motionen1972:563, 3, motionen1973:578, 4, motionen1973:581, Reservation hade avgivits av herrarMagnusson i (m), i (fp), (), i Trobro(m), i (c). () och i (c) somansett att utskottet bort hemställa, att i anledning av motionerna 1973:252,1973:563, 1973:578 och 1973:581 i skrivelse tiU Kungl, Maj:t begärde utredningoch förslag till ändrade regler i fråga om avdrag för ökade levnadskostnader isådana fall, då skatlskyldig hade arbete på annan ort än där han eUer hansfamUj var bosatt. Avdraget för ökade levnadskostnader m. m. HerrSUNDKVIST (c); Vi har redan tidigare avverkat tvåskatteutskottsärenden som man ingalunda kan säga innehöU några nyheter. Inteheller detta ärende är någon nyhet för , men icke desto mindre rör detgivetvis en angelägen fråga. Den fråga som tas upp i de fyra motioner som ligger tillgrund för skatteutskottets betänkande nr 10 gäller avdragsrätt vid deklarationoch taxering för ökade levnadskostnader till följd av att man tvingas arbeta påen ort och bor på en annan ort, I dessa motioner tar man upp strukturomvandlingen,strukturrationaliseringen inom näringshvet som en grund för denfolkomflyttning och den stora omvälvning på arbetsmarknaden som detta harmedfört. Det är väl främst strukturrationahseringen inom jordbruk och skogsbruksom har påverkat arbetsmarknaden i en sådan riktning att människornas möjligheteratt få arbete i hemorten betydligt har försämrats. Vi vet att detta har medförten stor folkomflyttning. Den har varit mycket kostsam för samhället för debygder som människor tvingats flytta ifrån för de bygder dit människor hartvingats flytta, I den motion som har väckt i det här ärendethar man också redovisat samhällets kostnader för omflyttningen av människor,där man anger ett belopp av som kostnaden för samhället attflytta en anstäUd från en ort där det saknas arbete tUl en ort där det finnsarbete. Det är alltså helt klart att det har varit en för samhället kostsamomflyttning. Det har naturhgtvis dessutom för människorna som tvingats till denhär flyttningen varit besvärliga problem av annan art. Vi kan tänka bara påtrivselproblemen. Det skulle alltså vara angeläget att i största möjligaomfattning få människor att bo kvar i sin hemort även om de måste söka arbetemer eller mindre långt ifrån den hemorten. Vi har också klara belägg för attmänniskor i stor utsträckning försökt bo kvar i sina hemorter och pendlat, somdet heter, mellan arbetsplats och hemort, I motionen 581 av iKristinehamn m, fl, ger man ett par strålande exempel på hur det förhåller sigjust med pendlingen i ett par kommuner i , Det är, som jag ser det, angeläget både för den enskUdeoch för samhället att åstadkomma möjligheter för människorna att fortsätta medden här pendlingen för att behålla sin bostad i hemorten. Det finns mångagrunder som skulle kunna anföras för det. En viktig faktor i det sammanhanget,som vi just nu behandlar och som vi verkligen bör ta ställning till, är fråganom att ge de här människorna en rättvis avdragsrätt vid beskattningen, Ireservationen vid skatteutskottets betänkande nr 10 har vi just pekat på attde nuvarande bestämmelserna inte är tillräckUga för att en rättvis behandlingskall kunna uppnäs. Vi kräver i reservationen att i skrivelse tUlKungl. Maj ;t skall begära utredning och förslag som kan ge generösareavdragsregler för sådana här pendlare. Frågan är i och för sig inte så omfattande att det behövsnågon långvarig utredning för alt åstadkomma ändring i detta fall. Jag äralldeles säker på att man på departementsnivå skall kunna klara av en utredning Har man den grundinställningen att det är fördelaktigt attmotverka folkomflyttningen, att ge människorna en chans att bo kvar i sinhembygd även om de tvingas arbeta på annat håll, då måste man också försökaåstadkomma rättvisare och fördelaktigare skatteregler. Jag vill bestämt påståatt detta inte totalt blir dyrare för samhället. Jag har tidigare redovisat attockså folkomflyttningen kostar stora pengar för samhället. Generösareskatteavdrag i detta fall skulle ingalunda ge större totalkostnader församhället. Till slut, herr talman, vUl jag peka på attutskottsmajoriteten i sin skrivning nämnt att det finns en utredning,traktamentsbeskattningsut-redningen, som behandlar dessa frågor. Det är santoch visst, och den utredningen kommer att lägga fram sitt förslag.Men utredningen behandlar bara en liten del av det frågekomplex som tas upp imotionerna, och därför ser jag som enda lösning att , såsom föreslås ireservationen, i skrivelse tUl Kungl, Maj:t begär utredning och förslag iärendet. Jag yrkarbifall till reservationen. Avdraget för ökade levnadskostnader m. m. HerrMAGNUSSON i (vpk): majoritet säger i sinskrivning, att man har förståelse för att den som byter arbetsort kan viljabehålla sin tidigare bostadsort. Merkostnader som uppkommer när denskattskyldige av privata skäl väljer detta alternativ i stället för att flytta,är emellertid i princip att hänföra till ej avdragsgilla kostnader. För de människor som tvingas lämna sina hemorter för attöver huvud taget kunna erhålla ett arbete - på grund av omständigheter övervilka de inte råder - låter nog uttrycket "privata skäl" som ett hån,I samband med strukturrationahsering och koncentration av befolkningen tUlstörre tätorter får man helt enkelt ge sig i väg och ta arbete där det ärmöjligt att få. Att vederbörande sedan vill förbli sin hembygd trogen kan hamånga orsaker, men de är också oftast väldigt allmängiltiga. Det kan ju rörasig om investeringar i egnahem, engagemang i föreningsrörelser av olika slag,kommunala och fackliga uppdrag eller rent allmänt en stark anknytning tillhembygden. Att flytta till den nya verksamhetsorten kanske uppfattas som enomställning av så radikalt slag att det ter sig omöjhgt. Allt detta kanvisserligen anföras vara "privata skäl", men man kan nog inte förnekaatt de har en sådan tyngd att man måste ta hänsyn till dem. Många människor är ju också så rotade i sin hembygd att dehellre åker långa vägar tiU ett arbete än flyttar. Man pendlar mellan bostadsortenoch arbetet, även om detta är förlagt tiotals mil från hemorten. Dettapendlarliv kostar mycket i försakelser och uppoffringar. Ändå förekommer det istor utsträckning. Vi nämnde i vpk-motionen några exempel. Norra Ny kommun iVärmland hade 145 pendlare 1969. De flesta av dessa arbetade i , men endel pendlade ända tUl och . Enligt färska uppgifter har NorraNy fortfarande över hundratalet pendlare i kommunen. Enligt minuppfattning är den anknytning till hembygden som jag A vdraget för ökade levnadskostnader m. m. Det är ofta inte att förundra sig över att människor i denhär situationen inte vill flytta. Bor man i natursköna trakter i norraVärmland, kan detta nog anföras som ytterhgare ett argument för att blihembygden trogen. Men denna strävan har enligt min mening också verkat positivtför glesbygdens möjligheter att överleva. Den har motverkat avfolkningen,Strukturomvandhngen har i vissa avseenden inte fått så katastrofala följder. Sedan hör det också till saken att de yrkesgrupperpendlarna oftast tUlhör är byggnads- eller anläggningsarbetare. Dessayrkesgrupper saknar ju i allmänhet vad man menar med en fast arbetsplats, tillskillnad mot dem som jobbar inom exempelvis industrin. Den som har sitt arbeteinom dessa branscher vet följakthgen, att när det påbörjade arbetet är färdigtfår han ge sig i väg till en ny plats, kanske fjärran från den där han senastarbetade. Är det inte förståeligt att en sådan person och hans familj behållerden fasta bostad de har i sin hemort? Det finns åtskilliga exempel på att taxeringsmyndigheternavarit väldigt restriktiva i sin behandling av avdragsyrkanden vid dubbelbosättning. Detta gäller inte minst yrkanden om avdrag för resor mellanarbetsorten och hemorten. Enligt tidigare uppgifter har, i avsikt att nä såstor likformighet som möjligt, förste taxeringsintendenterna i flertalet länutfärdat den rekommendationen att avdrag bör medgivas för en resa vidavstånd , för två resor vid ett avstånd på 1035 mUoch en resa vid avstånd på över . Kostnaden bör då beräknasefter billigaste färdsätt. Nämnda avdrag medgives i huvudsak skattskyldig medfamilj eller jämförbart hushåll, dvs. ensamstående skattskyldiga medgivesavdrag för resor vid veckosluten endast om särskilda skäl härför ansesföreligga. Det förekommer dock att sammanboende i s. k. samvetsäktenskap blivitvägrade avdrag för fördyrade levnadsomkostnader trots att de borde hänförastiU begreppet "jämförbart hushåll". menar skatteutskottet att en viss liberalisering avtillämpningarna har skett och att enligt vad man inhämtat utvecklingen i vissalän gått i den riktningen att avdrag medges för minst två resor omavståndet inte överstiger . Beträffande pendlare utan familj utgår utskottetifrån att denna fråga liksom bedöms med hänsyn till de omständighetersom föreligger i det enskilda fallet. De rekommendationer jag nämnt, som väl mera får betraktassom tumregler, medför naturhgtvis stora orättvisor, t. ex. att den som har sittarbete förlagt längst bort från hemorten och därigenom har dyrare resor tUIdenna också ges sämre möjlighet till avdrag i deklarationen. 1 brev till mighar man också tryckt mycket på svårigheterna för ensamstående att få avdrag förresorna till hemorten. Beträffande dessa menar vi i vår motion att man måstekomma fram till en generösare behandling. Många av dessa är också med fastaband knutna tUl hembygden genom att t. ex. äga egnahem, relationer tUl äldreanhöriga eller engagemang i ortens samhällshv. De ensamståendes problem i det här avseendet har intespeciellt betonats i reservationen till detta betänkande. Trots detta yrkar jagbifall tUl reservationen, som begär utredning och förslag till ändrade regler i fråga omavdrag för ökade levnadsomkostnader vid arbete på annan ort, I en sådanutredning bör också frågan om avdragsmöjligheterna för ensamstående kunnainrymmas. Det är åtskilliga människor i vårt land som har sittarbete förlagt till annan ort än bostadsorten, och för dem är frågan omavdraget för fördyrade levnadsomkostnader ingen liten fråga. Vi menar attavdrag skall kunna ges om det också kan ifrågasättas att flyttning kommer attske till arbetsorten, att avdrag för resor till hemorten bör medges för varjeveckoslut oavsett avståndet och att även ensamstående bör ges rätt tUl avdragför resor. Det är nödvändigt att vi får klarare och positivare regler i dessaavseenden. A vdraget för ökade levnad skos tnader m. m. HerrMOSSBERG (s): Vi är några stycken på Värmlandsbänken somhar väckt en motion, nr 252, om veckopendlarnas resekostnadsavdrag. har herrMagnusson i redan berört den här frågan från värmländsk synpunktoch förekommit mig, och därför skall jag fatta mig kortare än jag tidigare haderäknat med att göra. Man kan väl säga att det under alla år har varitbegränsade möjligheter tiU avdrag för pendelresor, men förefaller det,enligt det besked som har lämnats tUl mig, ha skett en skärpning i fråga omdessa möjligheter, t, ex, på sådant sätt att en pendlare som arbetat utanförhemorten vägrats avdrag som har medgivits. Det är klartatt det känns hårt för människor som nödgas pendla långa vägar, uppåt 50 milfrån hemorten, år . rekommenderar skattemyndigheter att vederbörandeflyttar till arbetsorten. Ja, i vissa fall kan det vara möjligt om det finnsbostad på arbetsorten, men där finns inte aUtid bostad att tillgå. Och även omdet skulle finnas möjligheter för låt mig säga en person som pendlar mellannorra och att skaffa bostad, får man också förstå vad detkänslomässigt innebär för vederbörande att avyttra sin fastighet - ett hem somen familj tillsammans har byggt upp med mycken möda och umbäranden om det över huvud taget är möjligt att sälja en sådan fastighet i en glesbygd. Men skall pendlarna flytta till respektive arbetsorterblir det mycket svåra ekonomiska konsekvenser för de kommuner varifrånpendlarna då kommer att avflytta. Och som en följd av en sådan avflyttning ökarkravet på stöd från statens sida, t, ex, i form av störreskatteutjämnings-bidrag, för att täcka de skatteförluster som utflyttningskommunernaofrånkomligen i sådana lägen drabbas av. Jag tycker för min del att pendlarnasbosättnings- och skattefrågor är en del av den lokahserings-, arbetsmarknads-och även regionalpolitik som vi för i det här landet. Därför bör, som jag ser pådet, reglerna om pendlarnas reseavdrag tUlämpas på ett generöst sätt ochanpassas till den här politiken. Motionerna 563, 578 och 581 samt reservationen i sinhelhet går längre än vår motion genom att man i dessa motioner och ireservationen också talar om kostnader på arbetsorten, vilket vi inte berör ivår motion där vi bara talar om resekostnadsavdrag. Jag anser att den motionjag talar för, om den skulle bifallas, inte medför några kostnader för staten. A vdraget för ökade levnadskostnader m. m. och vihade hemställt att motionen skulle överlämnas tUl den pågåendeskatteutredningen. Det behöver alltså inte tillsättas någon skatteutredningheller, därför att utredningen redan finns. Jag tycker att utskottsmajoriteten kunde ha bifallityrkandena i vår motion. har utskottsmajoriteten inte gjort det, och det fårman kanske acceptera. Men då vill jag, herr talman, yrka bifall till reservationeni vad avser punkten I i utskottets hemställan, som gäller resekostnadsavdragför s. k. veckopendlare. I övrigt yrkar jag bifall till utskottets hemställanunder punkterna 2, 3 och 4. Under detta anförande övertog herrförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. HerrLARSSON i (fp): Den här frågan har vi från sidadrivit , och vi har alltid mött samma motstånd från den socialdemokratiskamajoriteten, numera i skatteutskottet och tidigare i bevillningsutskottet.Fördenskull är fortfarande förhållandena inte alls bra, och de har blivit meroch mer besvärande . Vi har fått en arbetslöshet som vi intevarit vana vid här i landet och den är, det vet vi alla, i verklighetenbetydligt större än de officiella siffrorna redovisar. Det har gjort att fleroch fler har fått ta tiUfälliga jobb på olika platser och fått pendla mellandessa platser och sin hemort. Det har varit arbetsnedläggningar på orter där människorhar skaffat sig egnahem och där de har räknat med att verka hela sitt liv.Plötsligt står man där utan arbete. Man har investerat i bostad och kan mtegärna bara lämna den utan försöker nyttja det kapital som man nedlagt i denegna bostaden så länge det går. Man åker alltså mellan hemmet och tUlfälligaarbeten, som kanske bara räcker varefter man får byta arbeteigen. Då det gäller dessa frågor talar man om skatten ochavdragsrätten. Jag vill påminna om att resorna är en ekonomisk belastning förfamiljen, och skatten på de avdragna beloppen utgör bara en liten del av vadresorna kostar. Men med den nuvarande tolkningen av reglerna blir dennaekonomiska belastning hundraprocentig. Vad vi begär och har begärt är att manskaU ta hänsyn till detta och åtminstone se tUl att dessa människor inte ocksåfår skatta för pengar som de redan har betalat för resor. är man bunden vid bostaden på ett speciellt sätt, ochjag tror att det också är ganska nödvändigt att människorna bor kvar på singamla bostadsort så länge det går. Frågan är om det inte i dessa speciella fallär bäst för samhället att ta ett eventuellt skattebortfall och slippa investerapå nya platser. Och vilken möjlighet kommer många av dessa människor att ha attta ett jobb på annan ort? Om det kostar så mycket att ha två bostadsorterkanske de inte har råd att ta ett anvisat arbete, och då förlorar samhälletännu mer. var tämhgen nöjd med att gå halvvägs i dennafråga. Han menade att man kan godkänna avdrag för resekostnader, men längreskall man inte gå. Det är dock levnadskostnaderna som är den stora posten,och vill man verkhgen hjälpa dessa människor räcker det inte med en sådanhalvmesyr som föreslår. Den tycker jag är ett svek mot dessamänniskor. De begär inte förmåner utan rättvisa. Jag ber att få yrka bifall tUl den vidbetänkandet fogade reservationen. Under de som jag har tillhört tidigarebevillningsutskottet och skatteutskottet har jag aldrig blivit så förvånadsom när jag har lyssnat på de argument som anförts tUl stöd förreservationen. Man har nämligen som ett sakargument dragit in frågan om dentrivsel som den enskilda människan kan känna av att bo på ett ställe och arbetapå ett annat ställe. Det kan naturligtvis diskuteras från fall till fall. Men,kära reservanter, är det en saklig grund att skattelagstifta på hur den enskUdamänniskan trivs i sina olika situationer? Jag tror inte att vi kan få en sådanlagstiftning. Den nu gällande lagstiftningen gör det ju möjligt förskattemyndigheterna att från fall till faU överväga om det är skäUgt att enperson är bosatt på en ort och har sin förvärvsverksamhet på annan ort. Detblir allt vanligare att båda makarna i en familj förvärvsarbetar, och då skallskattemyndigheterna ta hänsyn till om den ene eller den andre maken skallflytta. Det kan vara barns skolgång eUer annan därmed likställd orsak som göratt man i det enskUda fallet inte kan kräva avflyttning från bostadsorten förbosättning på den nya verksamhetsorten. Om vi kräver en förändring bör den vilapå mer sakliga grunder än att man trivs bättre här eller där. sade att det pågår en stor folkomflyttningi vårt land. Det är möjligt, men det får vi klara genom AMS eller något annatorgan som kan hålla människor ekonomiskt skadeslösa för att förvärvsverksamhetenpå en ort minskar och det inte längre finns möjhghet för dem att där få sinutkomst. talade också mycket om trivsel och annat.Såvitt jag förstår trivs tydligen centerpartistiska direktörer med att bosättasig i och i andra tätorter. Hur skall man lagstifta för dem? De har ioch för sig sin mantalsskrivningsort en bra bit utanför , Hur skall debehandlas i skattehänseende? i Kristmehamn säger att folk tvingasflytta. Skall skattemyndigheterna avgöra att den och den borde kunna bo kvartrots att han har sin förvärvsverksamhet på annan ort men är tvingad attflytta? Skall de sitta och avgöra om det har förelegat tvång i det enskUdafallet eller inte? Utskottsmajoriteten har sagt ifrån att de gällandereglerna, rätt tUlämpade, i det enskUda fallet ger möjlighet att pröva omyrkade avdrag är sakligt berättigade eller inte. får vi snart en utredningklar -betänkandet kan förväntas men reservanterna begär enny utredning. Det kommer ju bara att fördröja hela ärendets handläggning, om manskall vänta på ytterligare en utredning. För att vara htet pohtisk i detta skatteresonemang kan jagkonstatera, att när de borgerliga partierna och kommunisterna har yrkat bifalltill A vdraget för ökade levnadskostnader m. m. Avdraget för ökade levnadskostnader m. m. reservationenkommer vi socialdemokrater naturligtvis att förlora i voteringen. Det är ju detpolitiska spelets regler. Vi är i minoritet om inget annat parti röster medoss. Men vi har genom vår partisekreterare hävdat att både vi och väljarna harrätt att kräva att ett borgerligt regeringsprogram redovisas före den 16september, I den här frågan går de borgerliga och kommunisterna samman, och vifår kanske uppleva flera sådana fall under vårriksdagen. Det är möjligt attväljarna och vi kommer att säga att det bör redovisas ettborgerhgt-kommunistiskt valprogram före . Jag yrkarbifall, herr talman, till utskottets hemställan. i (fp); Jag blev litet förvånad över . Han bodar blanda in direktörer som flyttar till osv,;jag vet inte vilka han avser. Men vi talar inte om sådana i vår reservation,, vi talar om vanliga, enkla mänruskor som har det bekymmersamtmed sitt livsuppehälle på grund av att de måste ha familjen på det ena ställetoch arbetet på det andra. Det är problemet för människorna, och det kan maninte vifta bort med att en och annan direktör skulle bo i , Det är enför allvarlig fråga för att skojas om på det här viset. säger att man tar hänsyn när båda makarnaarbetar. Hur är det i våra samhällen ? Finns det arbete för båda makarna ide små brukssamhällena, när mannen måste söka nytt jobb därför att bruket harlagts ned? , Vi har i regel brist på arbete för kvinnorna. Det är bara iundantagsfall båda makarna kan beredas arbete. Ofta kommer de i ren ekonomiskmisär därför att de har skUda bostadsorter och dessutom skall betala skatt fördet hela. Det senaste sadetycker jag var en väldigt intressant sak. Han vill ha en programförklaring avkommunisterna och de borgerliga partierna. Det är väl ändå ganska underligt atten riksdagsman inte har märkt att de tre borgerliga partierna stod eniga bakomde ca 300 reservationer som vi hade , medan förslagen fälldes av enkombination av socialdemokrater och kommunister. Jag går inte så långt som herrKristenson att jag begär att socialdemokraterna och kommunisterna skallredovisa ett gemensamt program. Nej, vi använder inte så enkla metoder. Jagtycker att varje parti skall kunna få tala om vad det viU, men jag förstår attdet irriterar alldeles kolossalt att de tre borgerligapartierna synes vara eniga i de stora politiska frågorna och inte behöver någonsvans som styr dem. HerrSUNDKVIST (c): Det skulle naturligtvis i och för sig varafrestande att ta upp det resonemang som i sin stora sorg överatt han väntar sig att förlora den här voteringen för beträffande den ena ochden andra formen av regeringsprogram - borgerhgt eller socialistiskt, åt detena eller det andra hållet. Men jag skall avstå från det, i varje fall viddetta tillfälle. Jag skall i stället ta upp den sakliga delen, där herrKristenson pekar på att skattemyndigheterna nu från faU til! fall kan avgöravilka avdrag som skallvara berättigade. Det är just detta som motionerna har vänt sig emot och somreservationen vänder sig emot, att skattemyndigheterna inte har generellaregler att gå efter beträffande avdragen, som ger rättvisa ohka grupperemellan. Därför tycker vi att bestämmelserna behöver ändras. Låt vara, , att jag kom in påtrivselaspekten i mitt resonemang. hänvisar då till att vi fårklara folkomflyttningen genom AMS. Ja, det har vi gjort i stor utsträckning,och vi vet vad det kostar i pengar att flytta människorna genom AMS. Om vi kanlägga trivselaspekten i botten och göra samhällsekonomiska vinster genom att gemänniskorna chans att bo kvar i deras hembygd som de arbetar på annathåll, kan jag inte finna att det är något fel. Det är detta som reservationengår ut pä. Med de nuvarande reglerna bhr det ojämhkhet meUan olika människor;det bhr ojämhkhet för de ensamstående, och det blir ojämhkhet i de faU därbåda arbetar osv. Detta har vi väntoss emot. Avdragetför ökade levnadskostnader m. m. i (vpk): var förvånad över atttrivselfrågorna drogs in i denna debatt och sade att en ändring måste ske påmera sakliga grunder. Han berörde också mitt påstående att folk har tvingatsflytta från de bygder som jag har talat om. Men så är ju det reellaförhållandet.