prot · FW0987 · 1973-12-31 00:00:00 — Det är ingenradikal förändring av regeringens tankegång som föreslås av majoriteten inäringsutskollet, och det är väl knappast heller någol radikalt nytt som manskulle uppnå genom en anslutning till reservanternas linje. Samtliga är vimedvetna om de stora problem som är förknippade med utnyttjandet avkärnkraften. Vi är medvetna om alt expert står mot expert. Vi är medvetna om deanspråk som från skilda håll ställes på fortsattutbyggnad av energilillgången. Vi är medvetna om del pris som Nr 87 del kankomma alt kräva. Vad man än uppnår genom dagens beslut. vUket delnu blir, så ger det tUlfälle UU ytterligare eftertanke. Ätt sådan jj jj 1973 kan varabefogad är vi alla medvetna om. Jag ber med detta, herr lalman, alt få yrka bifall till utskottets Anslag tiU eiiergi- hemställanutom såvitt avser punkten 1 mom. 3, 6 och 7, där jag anslutit jorsorjmng, m. m. mig till reservationsyrkandena. 1 går startade fyra av världens oherikaste länder, någraav de s. k. OPEC-slaterna i , en nålstickspolitik gentemot deoljeberoende industriländerna som dess värre kan bh en inte alltför ovanligrealitet i fortsättningen. Vi får också vara beredda på atl de här ländernaförsöker atl nå bättre priser för den slarkl efterfrågade ohan. Det kan kommaatl leda betydligt mer drastiska åtgärder än den korta leveransslrejk somnu tillämpas. Dagens riksdagsdebatt om energifrågorna har genom den häraktualiteten spetsals med en orientalisk krydda på ett sätt som vi väl kundeana men inget visste om när vi i näringsutskottel förberedde vårt betänkande nr49. Den här frågan om efterfrågan och priser på oha är förövrigt intressant all följa bakåt i tiden. I energikommitténsbelänkande energiförsörjning finns ett diagram som visar alt våraolika oljeprodukter med små variationer legal stilla på samma prisnivå ändasedan 1955. Det har rått en hårdnande konkurrens som utövat en stark prispressunder denna långa tid, då så gott som alla andra varor stigit mycket kraftigt ipris. har en radikal skärpning inträtt påoljemarknaden. För avgav EG-kommissio-nen en rapport omenergiförsörjningen, och den visade att EG 1980 kommer att behöva importera 1mihard ton råoha. För att få någon jämförelse kan jag nämna all i dagförbrukar omkring . Med samma beräkning skulle Japanbehöva importera 500 mihoner ton och 600 mihoner lon 1980. Alt även harblivit en storimportör har naturligtvis förändrat såväl oljemarknaden somsjöfar-lens villkor högst väsentligt. När inle ens oljeslaten i USAlängre är självförsörjande i fråga om energi utan måste bygga kärnkraftverk, dåhar drastiska förändringar inträtt. Delta kommer inte minst vi här i Sverigeatt få känna av. Vi förbrukar faktiskt den största kvantiteten olja i världenräknat per person och är. När vi har den konsumtionen och saknar egna, inhemskaoljetillgångar måste svensk energipolitik inrymma en strävan efler minskatoljeberoende. Detta kan naturligtvis ske på olika sätt. Vi har vårvattenkraft, som tidigare spelat en helt dominerande roll och gör så alltfort- i fråga om elproduktion. Omkring 70 proceni får vi den vägen. Om vi inte haftvattenkraften, skulle vi för att täcka samma elkraftbehov ha behövt importeraen volym eldningsoha, nästan lika stor som hälften av oljeimporten. Men här finns ändå inte mycket mer att hämta. Folkpartiethar i sitt program uttalat: "Vattenkraflsulbyggnaden bör nu anses vara praktiskt taget avslutad. oexploalerade älv- och sjösystem får inte byggas 99 Anslag till energiförsörjning, rn. "Vi har fåll höra atl i den nuvarande regeringskretsen finns fortfarandeåtminstone en ledamot - jag behöver knappast säga vem som gärna vill sättafart på grävskoporna vid . Dess bättre blev framfarten stoppad ganskaomedelbart av en regeringsdeklaration, lämnad av statsministern själv. Vihävdar från värt häll bestämt att åtminstone någon orörd älv skall lämnas tillkommande generationer sådan den är och alltid varit. Denna programmatiska deklaration från betyderdock inte alt vi motsätter oss ombyggnader och förbättringsåtgärder av olikaslag för att få ul större effekt från redan utbyggda älv- och sjösystem.Självfallet måste också sådana projekt prövas ur miljösynpunkt, men säkert kanen del tillskott av elkraft erhållas på det sättet, tillskott som vi tyckerskall tillvaratas. En annan väg är att försöka finna ytterligare energikällor.Inlernationellt tUldrar sig solenergi, vindenergi och tidvattnets strömmarstort intresse. De är ur miljösynpunkt ideala - inga föroreningar föreligger.Av dessa energikällor är för vårt land vindkraften den mest användbara. Jag hartUlsammans med motionerat om att få denna energiform ekonomisktoch tekniskt ordentligt utprövad. Motionen har varit på remiss hos statensvatlenfallsverk och styrelsen för teknisk utveckling, som båda glädjande nogvisat positivt intresse för att få frågan utredd. Ulskottsmajoriteten hartyvärr inte velat följa STU:s mera ambitiösa utredningsförslag. Det beklagarjag och har också därför tillsammans med några utskottskamraler reserverat migpå den här punkten. Vi får hoppas alt den undersökning som utlovatskall ulföras snabbi och ge sådana resultat atl de inspirerar lill fortsattutveckling av vattenkraftens utnyttjande. förhäller del sig naturligtvis ändå så, vattenkraften iall ära, alt den endast kan bli ett komplement i vår energiproduktion. Med enberäknad ökning av efterfrågan på elenergi med 7 å måste heltandra lösningar tUl. Men först kan det finnas skäl att ställa frågan:Behöver vien så snabb efterfrågeökning? Finns del inga möjligheter alt bromsa? Eller ärdet kanske onödigt all hålla igen den ökande elkonsumtionen? Ja, så länge viinle har tUlgång till rikt flödande energikällor ulan några mUjöskador måsteenligt min uppfattning en bättre hushållning komma lUl stånd. Men frågan är hur man skall kunna åstadkomma en störresparsamhet med energin. Klarar vi inte det på frivillig väg, kan vi snabbttvingas tUl besvärande restriktioner av olika slag, Energiprognosulredningenhar lill utlovat en lägesrapport med exempel på hur manförslagsvis kan göra för atl åtminstone begränsa ökningen avenergikonsumtionen. Men för alt nä påtagliga resultat måste enligt förhudandefrån utr-ed-ningen besparingsåtgärder vidtas som kommer att innebära ordentligaförsakelser. Materialet från utredningen emotses med stort intresse ochblir säkerligen livligt debatterat när det kommer - därom är jag övertygad. Ätskilliga energisparande förslag har redan diskuteratssedan ganska lång tid tillbaka. Jag tänker på sådana ting som bättre isoleringav husen, kampanjer för lägre inomhustemperatur, bättre venlilalionsteknik osv.Även i det här avseendet har jag tillåtit mig atl lämna ett motionsförslag.Under senare år har det blivit aUt vanligare alt hyresvärdar av administrativaförenklingsskäl börjat tillämpa kollektiv avläsning av elförbrukningen i ettbostadsområde och sedan gjort en generell fördelning av kostnaderna inkluderadi hyrorna. Erfarenheten visar nu alt den här metoden lett lill en ökning avkonsumtionen med 15 å 20 proceni. Sparsamhelen försvinner uppenbariigen i ochmed alt inle var och en får betala för sin egen förbrukning. Det här är enonödig konsumtionsökning, som borde förhindras. Det kan ske om föheryrkandet i reservationen 4. Även om man med åtgärder av det slag som jag hittillstalat om kan förbättra vår energisilualion, så löser det dock inle problemet.Vi måste därför få tillgång till energikäUor av en helt annan storleksordningför alt kunna svara mot den efterfrågeökning som kommer och som vi med enrealistisk bedömning nog kan bromsa men varken vill eller ens kanske kan heltförhindra. Alla är vi, tror jag, ense om atl det behövs en bättre hushållningmed våra naturresurser. I det kravet ligger ju bl. a. en ökad recirkulering en åleranvändning av metaller, papper, lump osv. Men även detta kräver merenergi och t. o. m. stora mängder energi. Med andra ord: Förbättrad mUjövårdoch hushållning med naturresurser ställer ökade krav på energiproduktionen. Del har för övrigt i lidningsdebatten kring den s. k.energikrisen i de här dagarna i något fall påståtts all de politiska partiernainte tagil ställning i energifrågan. Det är givelvis en fråga om hurpreciserade ställningstaganden man vill ha. Men om det gäUer principiellastånd-punktslaganden kan omdömet knappast gälla för vårt parti. Jag har redantidigare citerat vad vi sagl i vårt program om vattenkraften. Fortsättningenbör också citeras. Den lyder: "Behovet av elenergi måste i framtidenläckas av kärnkraft. Naturgas bör användas i ökad utsträckning. En betryggandekontroll av slrålningsriskerna skall upprätthållas. Forskningsarbetet kring nyaformer av energiframställning, främst fu-sionslekniken, bör ges störreresurser." Vi menar således att vi måste lära oss atl räll utnyttjakärnenergin. Det första kärnkraftverket är redan i produktion, och ett parandra är under utbyggnad. En intensiv och engagerad debatt kring kärnenerginssäkerhetsrisker har uppstått främst i - där vetenskapsmän och tekniker äroeniga i centrala frågor, som utskottets vice ordförande så utmärktredovisade. 1 del läget tycker jag atl näringsutskottel har handlat riktigt dåutskottet inle velat lägga fast det långsiktiga utbyggnadsprogrammet, delprogram som har kallats världens mest ambitiösa kärnenergiprogram. Innan vibestämmer oss för nya kärnkraftverk skall , som del sägs i utskottetsbetänkande, ha ell nytt allsidigt beslutsunderlag. Skulle härvid framkomma nyariskmoment får la slällning lill huruvida riskerna kan elimineraseller om andra vägar måste prövas. Alla experter som utskottet hört vid sinahearings har varit överens om en sak, nämligen atl del är en utomordentligtförtjänstfull satsning som görs pä säkerheten vid reaktorerna. Det som harvållat debatt är närmast hanteringen av avfallet och riskerna med atl dettaavfall så relalivl lätt kan utnyttjas för tillverkning av atomvapen.Uppenbarligen är del främst dessa två saker som måste uppmärksammas. Anslag tiU energiförsörjning, m. m. Anslag tiU energiförsörjning, m. m. varvid eninternationell samverkan är ytterst betydelsefull för att nä positiva resultat. Det bör också tilläggas att en ulredning tillsattes 1972med uppgift att göra en genomgäng av de tekniska, ekonomiska ochsäkerhetsmässiga problemen i samband med såväl upparbetning av kärnbränslen somden föhande behandlingen och förvaringen av det högakliva avfallet, transporternadå också inräknade. Frågan är inle ny för . Jag förde själv problemetpå tal i en interpellation 1969, med anledning av de planer som då förelåg omen upparbetningsanläggning i i , ett förslag som i varje falltUls vidare saknar aktualitet. Men problemet finns kvar, och vi får nu närmastse vad landshövding utredning kommer fram tUl. Ingen kan efler att ha lyssnat på olika experter sväva iIvivelsmål om att fusionsenergin, vätekraften, är överlägsen de nu tillämpadekärnkraft-metoderna och även överlägsen bridreaklorerna, som är underutveckling. Problemel är bara all ingen forskare vågar säga säkert närvätekraften kan tämjas och sältas i mänsklighetens tjänst. De mestpessimistiska ifrågasätter som bekant om det någonsin kominer all hända. 1varje fall tycker jag att man måste beklaga alt den ochriksdagsmajorileten har begränsat resurstilldelningen till denna oerhörtviktiga forskningsdisciplin i stället för atl öka den. Visst är Sverigesinsatser i del internationella forskarsammanhanget små, men man skall kommaihåg alt vi i vårt land ändå har en av världens mest framstående forskare pådetta område. Vi från har redan tidigare hävdat attenergifrågorna har så stor betydelse i dagens värld och är förenade med såmånga verkligt svära men för vår fortsatta utveckling helt avgörandeproblem, alt det behövs ett i förhållande tUl kraftproducenter och centralastatliga myndigheter fristående energiinstitut. Vi anser vidare atl del ärviktigt atl detta institut får goda kontaktytor gentemot forskarna på området.Institutets arbetsuppgifter finns redovisade i vår partimotion, som jag ber atlfå hänvisa till. Förevar-ande utskottsbetänkande behandlar ocksåpropositionen I 12, i vilken förslag framläggs om statens engagemang i delsgasirnporl från , dels statligt deltagande i ett konsortium förprospektering av oha och naturgas i och . Båda de härförslagen står i full överensstämmelse med en väckt partimotion frånfolkpartiet. Självfallet har jag därför bara all tillstyrka propositionen, menjag har ändå avslutningsvis velat göra den här lilla bemärkningen. Jag ber att med det nu anförda få yrka bifalltill reservationerna 1, 2, 4 och 6. I övrigt yrkar jag bifall till ulskotlelshemslällan. HerrSVENSSON i (vpk): Jag vill böria med alt yrka bifall tillreservationerna 1, 6, 7, 8, 9 och 10. Frågan om energiförsörjningen är, och kommer att alltmerbli, kärnan i all maktpolitik och grunden för all ekonomisk verksamhet. Del ärdärför självklart att energipolitiken är ell politiskt problem och inte i förstahand ett teknologiskt. Ingen får tro all det i denna fråga går att finnarenodlade fackmän och neutrala experter. Det finns olika energi-politiskavärderingar och kring dessa grupperar sig leknologer och administratörer, likaväl som politiker. Energipolitiken tenderar därför alltid alt spegla dehärskande värderingarna hos samhäUets ekonomiskt ledande grupp. är ettkapitalistiskt land. Den ekonomiska ideologin är byggd på vinstmaxime-ring ochpå ell kommersiellt sätt atl betrakta produktionen. Delta slår naturligtvisigenom i energiproduktionen och dess organisering. Det är ur vinstmaximeringenssynpunkt ofta likgiltigt hur mycket avfall som produceras och hur det tas omhand. Kostnaderna såväl som följderna hamnar ofta utanför den strängtföretagsekonomiska kalkylen och övar därför föga inflytande på produktionensorganisering. Delta är i viss mån kännetecknande också för sättet alt bedrivaenergiproduktion i . Dess huvudsakliga motiv har varit och är de storakraftproducenternas önskan all sälja kraft och att ständigt sälja mer kraft.Kraftproducenternas intresse ligger i alt konsumtionen av kraft stadigt ökar.Det ligger inle i en ur totalkalkylens och det ekologiska perspektivetssynpunkt bedriven hushållning med kraft. Även om det inle funnes någonenergikris skulle de stora kraftproducenterna i varje givet läge ha inlr-esseav alt konstruera en. De statliga kraflproducenterna tänker och agerar i dettaavseende inte annorlunda än de privata. De är företrädare för samma ideologi. Maktförhållandena i ett kapitalistiskt samhälle gör atldet är den ekonomiskt härskande klicken som har de bästa kanalerna lUladministration och forskning, till att indoktrinera, styra och köpabeslutsunderlag, beslut respektive opinioner. I en ekonomi därkoncenlrationsgraden är hög gör sig della särskilt starkt gällande. En alltstörre del av förberedelsearbetena och den faktiska inriktningen avenergipolitiken sker där internt och på byråkratisk nivå. De s. k.representativa instanserna i beslutssystemet ställs ofta inför fullbordadefakta. Inriktningen är redan fastslagen när projekten föreläggs de valdaorganen. Dessa organ vill den härskande klicken och byråkratin förvandla tillstämpelinstitutioner. är ett litet kapitalisliskl land med högutvecklingsgrad. Det betyder alt tillgängen på specialister är liten. En snävkrets av specialister kommer i en koncentrerad ekonomi lätt i beroende av denhärskande oligarkin. Det medför möjlighet att centralisera vetenskaplig ochteknisk-åsiktsbildning och att skärma av landet frän den internationelladebattens mångsidigare inflytelser. I har detta varit en avförutsältningarna för all kunna framtvinga en stark satsning påfissionskraften. Det är alltså ovanligt och anmärkningsvärt när ettpariamentariskl organ inle vill inordna sig i del officiella tänkandet på allapunkter. Därför är utskottets självständiga och restriktiva hållning till denofficiella, färdrglagade energrpolitrska synen ert hälsotecken och en småtthistorisk händelse. Den visar också atl statsapparaten inte är enhetlig. Denvisar för de radikala kritiker som misstror eller förkastar parlamentarisktarbete och arbete inom statsapparaten att sådant arbete kan producera för folkets intressen vikliga resultat. Anslag till energiförsörjning, .m. Anslag till energiförsörjning, m. m. logiskaetablissemangets styrning av energipolitiken har mycket slarkl försvårat denfolkliga opinionsbildningen. Också för vårt parti har det kostat mycken mödaatt tränga igenom den officiella dimbUdningen, Först gradvis har deninternationella och speciellt den amerikanska debattens avslöjanden forceratSveriges gränser. Och det som framkommit har mer och mer försatt den härskandeenergipolitiska synen och dess förelrädai-e i ett egendomligt ljus. En radexempel visar detta. En av de högsta cheferna för kraftproduktionen i landetyttrade följande: "Det bör primärt bli (reaktorindustrins) uppgiftall bedöma när och på vilka vägar man skall skaffa sig kunskap ombridleknologin för alt säkra en plats även på denna marknad," Men satsningpå bridreaktorer - dessa enorma avfallskällor - är sannerligen inteteknoki-atins och kapitalets ensak. Del är inte leknokratin och ASEA och InternationalConibustion Engines som skall få bestämma forsknings-och energipolitik,Byiåkratin betraktar som vanligt opinionen utanför sin egen krets somnegligerbar och som ell bihang, vars efterhands-godkännande avteknokraternas färdiga ritningar man lugnt kan förutsätta i kalkylen. Sedan näringsutskottet gjort silt stäUningstagandeframträdde en annan representant för kraftproducenterna i TV, Med rynkad pannaförklarade han atl energiförsörjningen krävde ett förverkligande avkär-nkraftprogrammet sådant del förelåg, atl del var alldeles omöjligt med etlpar års uppskov. Men då låg värmeverksföreningensulredning rörande oljedrivna kraftvärmeverk på bordet. Med väl grundade skälkunde den visa all möjligheterna för utbyggnad av sådana verk underskattals.Ett fullt utnyttjande av dem skulle ge ytterligare el framtill 1980, Kärnkraftsutbyggnaden förutsätts enligt CDL:sprognos ge etl nettotillskott om ungefär lika mycket, Kraflvärmeverken skullealltså kunna uppskjuta det definitiva ställningstagandet tillkärnkraflsutbyggnaden . De ger bättre oljeekonoini än andraohebaserade kraftkäUor och avvärjer därmed verkningarna av eventuellaoljeprisstegringar. De begränsar antalet föroreningskällor i städerna ochunderlättar starkt möjligheterna all tillvarata avfall och att rena utsläpp. Dehar prövats i t, ex, med resultat som är synnerligen uppmuntrande ochöverlägsna en rad andra lösningar. Men delta vill kärnkraftsintressenterna integärna få utspritt. De vill skapa bUden av fissionskraften som den endaräddningen. Sådant förligande av väsentliga informationer skapar ingetförtroende. Och var tar det vägen med den självsäkerhet med vilkennian förklarar alt del interna säkerhetsproblemet med kärnkraftverk är löst?För sedan hävdades detta i TV av företrädare för den statligainspektionsmyndigheten. Men hur var det då med proven i 1970 som allavisade alt kylsystemen inle fungerade som för-utsetts i nödsituationer? Hur ärdet med de fyra utländska reaktorer, där bränslestavarna visat en oförutseddpåverkan? Hur är det med amerikanska teknikers erkännande all man alltförmekaniskt dragit slutsatser rörande stora anläggningar utifrån erfarenheter avmindre? Alt ökad skala leder till sådana avvikelser är ju ell inaturvetenskapen närmast Det är lätt atl inse även för lekmän. Ätt delta uppträtt oförutsettväcker inte förtroende för kärnkraften och dess företrädare. Alt det förtigs avsvenska säkerhetsexperter är allvarligt. De rnåste rimhgen känna tiUförhållandet. Men de söker dölja del för lekmännen för alt skyddakärnkraftsintressena. Sådant beleende förtjänar ingen tilltro. Och hur kan man bland fissionskraftens anhängare sedanavfärda det yttre säkerhetsproblemet, avfallslagringen? Hur motiverar man dennatvärsäkerhet? .Den svenska kraftproduktionens högste administratör förklararhelt frankt all dessa risker är mindre för kärnkraftverken än för en mängdandra industriella aklivileter. Andra företrädare för samma filosofi betraktarlagringsproblemet som löst. Men i har man ännu inte funnit någonförvaringsplats som fyller säkerhetskraven. Och i pågår inle ens någotarbete för all finna eller utforma en sådan. Måste inte en lekman reageraskarpt inför de tvärsäkra slutsatserna Uksom inför den lättsinniga leken medtanken på avfallsulskjulning i rymden och liknande teoretiska fantasterier?Sanningen är att säkerhetsproblemet bagatelliseras av dem som redan engageralsig i utbyggnad av fissionskraflen. Sådant måste väcka den skarpaste misstro. Kärnkraftanhängarna hänvisar ofta till den hotandeoljekrisen. Men deras argumentering här hänger inte ihop. är denämhgen motständar-e till att ge kraftvärmeverken, som förbättrar oljeekonomin,en större plals i prognoserna. Och veterligen har ingen fackman hävdat atlurantillgångarna med nuvarande utbyggnadsplaner på kärnkraftom-rådel skulleräcka längre än oljelillgångarna, snarare tvärtom. Fördelningen avurantillgångarna är ojämnare än av oljelillgångarna. Maklpoli-tisklutgör uranet egentligen ett svårare och farligare problem. Del är sannerligeninte behagligare med uranberoende än med oljeberoende. Varför tas inle dettaproblem upp lill diskussion av kärnkraflan-hängarna? Vidare: Om de svenska kraflproducenterna är så rädda föroljekrisen, varför har man då inte sökt överenskomma med Sovjetför att få en utgångspunkt för kompletterande försörining? I etl senare lägeblir detta svårare, då sannolikt blir mer benäget all hålla på sin oljaför eget bruk. Kapitalinlressena och statsmakten har själva bidragit till enensidig anknytning i oljepoliliken. De har själva valt beroendet av västernsoljeimperier. Och kommer de och vill bygga ul fissionskraften i forcerattempo med hänvisning till oheproblemet. Dessa .små maktgrupper lyckas alltsåföra landet och folkel i den ena tvångssituationen efter den andra. Dettatillstånd måste bekämpas. Slutiigen är det märkligt alt företrädare förkraftproducenterna bagatelliserar de svåra miljöproblemen vid fissionsprocessenoch samtidigt varnar för miljökonsekvenserna vid fusionsprocessen. Men detingår i mönstret atl tvinga igenom fissionsprogrammel och avvärja alla konkurrerandeenergikällor. Investerarnas intressen skall skyddas. Man kan sammanfatta så: Etablissemanget avkraftproducenter, kapital och byråkrati har undvikit väsentliga fakta, lämnatfelaktiga uppgifter, framställt olösta problem som lösta, bagatelliserat egnaproblem och förstorat dem som hör ihop med andra energikällor och Anslag tUl energiförsörjning, rn. Anslag till energiförsörjning, m. m. söktavskärma från den kritiska utländska diskussionen. Varje självständigtvald representant måste hindra att denna maktgrupp i fortsättningen styrenergipolitiken. En ny energipolitik bör utformas på basis av en öppenpolitisk och teknisk diskussion, inför och tillsammans med folkopinionen.Fissionskraften bör inte vidare utnyttjas. Vattenkraftutvinningen kan i någonmån effektiviseras, men inga nya vallendrag bör las i anspråk. Kvarvarandeobrutna naturområden, stränder, vattendrag och våtmarker behövs för denbiologiska reproduktionen och för att bevara bredden i arternas schema ochutvecklingsprocess. Detta är en viktig faktor, som ofta under-skattas. En bättre oljeekonomi bör eftersträvas, bl. a. genomstarkare satsning pä kraftvärmeverk. Ett pr-ogram för ekonomisering med energibör läggas upp. Enligt etl flödesschema i tidskriften bortfaller 40procent av prirnärenergin genom omvandlings- och överföringsför-luster. En delär tekniskt oundvikliga. En lika stor del beror på slöseri, vinsttänkande ochen kommersiell uppläggning av energiproduktionen. Den svenska grundforskningen på fusionsornrådel bör byggasupp systematiskt och med långsiktiga perspektiv. En större kader av forskaremåste engageras.