prot · FW0917 · 1973-12-31 00:00:00 — Det gäller t. ex. och övriga delarav länet, där vi hoppas att klassificeras som ett s. k. primärtturist- och rekreationsområde, när den stathga utredningen lägger fram sittförslag. Med detta har jag velat peka pä de åtgärdersom statsmakterna förbereder med bättre kommunikationer och bättre miljöer somvi värmlänningar helt naturligt uppskattar. ; När man hört många talare i den här debattenhar man kunnat få en känsla av att det ofta bara är som ärmiljövänligt och slår vakt om naturvärdsintressena. Jag har mött denna debatthemma i Värmtand, och jag har ocksä mött den utifrån andra utgångspunkter.Vänerskog har ett pappersbruk i Bäckhammar som man nu vill bygga ut för en ökadproduktion. Tvä enhälliga länsstyrelser har thlstyrkt utbyggnad ellerinvestering, medan däremot koncessionsnämnden är betydligt tveksammare och iprincip avstyrker den föreslagna utbyggnaden. 1 detta fall har ledamöter iskilda beslutsorgan och med bondekooperationen och i centrumagerat för en utbyggnad. Jag kritiserar dem inte för detta, men då bör man iärhghetens namn också gå ut och tala om, atl man från sida är positivtill denna utbyggnad. Jag menar att i en lågkonjunktur medsysselsättningssvärigheter kan man med sysselsättningsspöket i bakgrundenframtvinga projekt som kanske är tvivelaktiga från miljövårdssynpunkt, mensedan tar man inte ansvaret när naturvårdskritikerna sätter in sin arsenal.Jag är medveten om att det gäller en avvägning mellan naturvårdsintressena åena sidan och sysselsättningen å den andra, men då måste vi alla ta ansvar förvad som blir regeringens avgörande. Jag förutsätter att om regeringensäger ja till utbyggnad i skall samtliga ansvariga beslutsfattare ilänsstyrelser, i bondekooperationen och i andra närstående organisationer talaom var man slår. Sammanfattningsvis vih jag säga att de tvåsenaste åren betraktar vi värmlänningar som miljövänliga år och inte som tväförlorade år. De två åren har gett oss betydande statliga satsningar för attförverkhga som "ett sagans och poesins levande landskap". HerrERIKSSON i Ulfsbyn (c); Inga generationer har väl fåttuppleva sä mycket och fått se så stora förändringar som det ljugonde århundradets generationer.Vi kan här i exemplens långa rad plocka fram olika saker. Inom det läkarvetenskapliga området har enorma framstegskett, och det är realitet att byta ut viktiga organ i vår kropp. Vi kanpeka på vad elektroniken, automationen och datorerna betytt i utveckhngen. Vikan med oro och rädsla ana oss till vad atom- och väteforskningen kan leda tillvid en ovarsam praktisk tillämpning. Vi har fått radio och TV och dessa mediersenorma möjligheter. Och under har raket- ochrymdforskningen resulterat i att människor från denna lilla jord via raketernått tusentals mil ut i rymden. Dessa uppräknade exempel belyser bl. a. den enormatekniska utveckling som skett. Raketen som lusar fram i sin bana där ute irymden speglar mycket av människans rikedom och fantasi, vilja och kunnande.Men i allt detta, herr talman, en liten reflexion, en liten eftertanke; Speglarinte också raketen dämte i sin bana något av människans fattigdom ochokunnighet, människans oförmåga att bl. a. fyha igen klyftor mellan rika ochfattiga tänder? Raketen speglar ocksä med starka reflexer människans oförmågaatt skapa fred och förståelse länder och folk emellan. Men utvecklingens och teknikens hjul rullar allt fortare.Under människans levnadstimme på denna jord har det mesta hänt under den sistaminutens kanske aUra sista sekunder. Den tekniska utvecklingen har accelererati allt snabbare tempo. Hur mycket får den tekniska utvecklingen fortsätta attaccelerera i allt högre varvtal, där även människan dras med i det accelereradesuget? En fråga i sammanhanget: Hur mycket mera orkar människan öka sittvarvtal från sin egen naturtiga rytm? Är stressen och de psykiska sjukdomarnasstarka ökning en varningssignal? Jag tror att vi med fast hand måste hålla ett säkert greppi det redskap som kallas den tekniska utvecklingen, det måste vara ett följsamtoch lydigt redskap i vär hand. Vi vet att den tekniska utvecklingen har variten viktig förutsättning för det ekonomiska framåtskridandet, men de sannolikakonsekvenserna av en fortsatt eller begynnande teknisk utveckling måsteklarläggas och utvärderas, så att både den förväntade nyttan och de negativakonsekvenserna för samhähe och miljö kan uppskattas. Olägenheterna har t. ex.oftast uppmärksammats försent och då investeringarna gått förlångt och bl. a. fått svåra ekonomiska konsekvenser vid ett tillrättaläggande. Vid en praktisk tillämpning måste man försöka mäta dessinverkan på miljön och se vilka effekter av teknisk, social och ekonomisk natursom en ny teknik bl. a. ger upphov till. Det förefaller alltså finnas behov aven mera systematisk och fortlöpande bedömning av såväl nya möjligheter ochalternativ, skapade genom teknisk och vetenskaplig utveckling, som nya behov isamhället och möjligheterna att tillfredsställa dessa. Den process som försökeratt verkställa detta kallas technology assessment, alltså teknikvärdering.Sådan teknikvärdering innebär studier av teknikens möjligheter och behov inomsärskilda områden. Man försöker att förutse vilka tekniska utvecklingslinjersom är möjliga och kartlägga deras konsekvenser. Det gäller att därvid så långtmöjligt klarlägga samspelet mellan dessa utvecklingslinjer och annan paraUellteknisk och samhällelig utvecklingsamt att bedöma verkningarna inom skUda samhällssektorer. Vissa speciellaformer att genomföra analyserna har föreslagits och kan tillämpas om såförefaller lämpligt, men som allmänt omdöme kan sägas att teknikvärderingen inteutnyttjar någon fastslagen eller specieU metodik utan att den utnyttjarbedömnings- och prognosmetoder som redan i annat sammanhang har utvecklats ochanvänts. Utmärkande för teknikvärderingen är däremot ett starkare medvetande omden tekniska utvecklingens potentiella inverkan på olika samhällssektorer ochsträvan att gmndligare planlägga och utreda denna inverkan. Genom denna klarainriktning på konsekvenser och kravet att önskvärdheten av olika utvecklingarskall uppskattas utgör teknikvärdering ett specialområde av s. k.framtidsstudier, vilka har en betydligt vidare omfattning. Teknikvärdering har mest behandlats i ,där kongressens underutskott för vetenskap, forskning och utveckling redan1967 började behandla behovet av en grundhgare bedömning av ny teknik och desskonsekvenser. Som följd härav har ett antal förberedande studier utförts, vilkahar lett till att ett permanent organ för teknikvärdering, anknutet tUlkongressen, häller på att organiseras 'och beräknas börja sin verksamhet undervåren 1973. Detta skall ha tih uppgift att organisera och låta utföra studierav aktueh teknik och därigenom ge kongre.ssen och politikerna ett bättrebesiutsunderlag för behandlingen av ärenden av detta slag. Även i finns ett behov att förutse möjligheter ochkonsekvenser av teknisk och vetenskaplig utveckling, och det bör därför varaangeläget att börja överväga hur detta behov skall tillfredsställas. Åtskilligaexempel på aktueha problem där en systematisk teknikvärdering vore önskvärdkan lätt anges. Teletekniken är under snabb utveckling, och åtskihiga nyatjänster kan förutses som möjliga. Datorstyrda telefonväxlar är underutprovning och kan möjliggöra flera nya tjänster för abonnenterna, menkostnaderna för att införa dessa nya möjligheter är betydande och man måstebestämma om dessa kostnader är motiverade. Koaxialkablar till enskildafastigheter öppnar möjligheter till överförande av mycket storainformationsmängder, t. ex. många televisionsprogram, kabel-TV, vUken t. ex.kan utnyttjas i undervisningens tjänst. Utnyttjande av dessa möjligheter tillinformationsöverföring kan ocksä förändra situationen för tidningar,tidskrifter och bibliotek och kan även skapa nya förhållanden för hälsovård ochbanker. Sammanträden mellan personer på olika orter kan bli betydligt lättareatt genomföra, och delta kan förändra arbetssituationen för åtskihiga utredandeoch beslutande organ. Förbättrade och utbyggda telekommunikationer kan alltsåindirekt påverka behovet av persontransporter och möjligen ersätta vissasådana. Denna fråga aktualiseras genom utlokaliseringenav statliga organ. En naturlig konsekvens av beslutet om utlokalisering är enstudie av dessa ämbetsverks kontaktmönster och kontaktbehov samt av möjligheternaatt genom investeringar i teleförbindelser säkerställa att kontakterna medcentrala och lokala organ inte försämras. Investeringarna itelekommunikationen skutte sannolikt bli endast mättliga i förhållande tillden totala kostnaden för utflyttningen. 1 samband därmed kan man ävenha anledning att överväga bildtelefonens möjligheter. Denna är ännu dyrbar ochhar begränsad användning, men de första anläggningarna finns i drift. Etl aktueUt problem i storstadsområdena ärlokaltransporternas utformning. Ett allmänt önskemål är att skapa snabba ochbekväma kollektiva förbindelser. Samma behov och önskemål är aktuella i deflesta tätbefolkade områden i världen, och flera nya system är under utveckhngeller utprovning. Som exempel kan nämnas spårtaxisystem och efterfrå-gestyrdabussar. Alternativet till kollektiva transporter är bilar, och höjda krav pådessa innebär arbete pä nya framdrivningsmetoder. I pågår ettutvecklingsarbete av Stirlingmotorn, och i andra länder prövas ytterligareandra alternativ till den nu dominerande bensinmotorn. Situationenkarakteriseras även på detta område av stora investeringar och osäkerhet omvilket eller vilka system som är lämpligast och bör gynnas. Genom de beslut somredan nu fattas om taxor och kostnader för olika transportsystem påverkar manutvecklingen utan att klart veta vilken effekt som skaU eftersträvas. Företagsom tillverkar utrustning av olika slag har behov av-att få veta vilka krav somkommer att uppställas, så att de kan säkrare planera sin kommande tillverkning. För längre transporter kommer i bilen att varaaktuell vi kan förutse. Ett alternativ är järnväg, vars framtidamöjligheter i stort sett är bundna tUl nuvarande sträckning och anläggningar.Inom given ram kan emellertid ett fortsatt utvecklingsarbete förutses, ochplaner finns på en väsentlig höjning av hastigheten som kan förbättrajärnvägarnas förmåga att konkurrera med bil och flyg. Andra möjligheter atteffektivisera och förbättra järnvägarnas transporttjänster bör emellertidövervägas och närmare undersökas. Uppgifter har t. ex. framförts att möjlighetskulle finnas att konstruera rälsbussar med lägre driftkostnader ochförbättrade egenskaper, så att dessa skulle kunna underlätta uppehållande avtrafik på trafiksvaga delar av järnvägsnätet. Ytterligare ett altemativ ärnaturligtvis flygtransporter, som har fördelen att inte vara bundna tillbestämda linjesträckningar på marken. Fortsatt utveckling kommer sannolikt attge tystare plan som kan tillåtas starta och landa närmare bebyggelse, vilkethöjer deras konkurrenskraft. Sannolikt kommer likaledes plan med förkortadstart- och landningssträcka att utvecklas. Etl utbyggt och betydUgt tätare nätav flygförbindelser kan delvis ersätta väg- och järnvägstransporter. I vissafalt måste ett val mellan transportalternativ företas så att man inte samtidigtbygger flera möjligheter och åstadkommer att inget blir fullt utnyttjat. För utbildningen kan nya möjligheter uppstå genomteletekniken. Redan förekommer användning av televisionsinspeladeundervisningsprogram, och möjhgheten till kassettelevision kan ytteriigarebredda användningen av sådana program. Man kan sannolikt förutse en vidgadanvändning härav . pågår utveckling av andraundervisningshjälpmedel som möjhggör en fortlöpande kontroll av hurundervisningen har uppfattats och om den behöver repeteras eller kompletteras.Ännu användes sådana hjälpmedel endast i begränsad omfattning, men de kan få enbetydande användning . Utveckling av förbättradesändningsmöjligheter til! skapa heltnya möjligheter för undervisning, kanske speciellt i samband medvuxenundervisningen. Det förefaller angeläget att sådana utvecklingshnjer blirföremål för studier som kan ange under vilka förutsättningar och med vilkarestriktioner de metoder som kan bli tUlgängliga kan fä användas. De stora datasystemen är redan föremål för granskning, ochbestämmelser om hur uppgifter om enskilda personer får sändas och användaskommer säkerligen att fastställas. Detta kan ses som ett exempel påteknikvärdering som redan pågår. Denna torde dock endast ta hänsyn til! detillämpningar som redan nu är aktuella. Man kan emellertid förutse attutveckhngen av datorerna fortgår och att många nya tillämpningar kommer attaktualiseras. Nya minnen som är snabbare och har ännu större kapacitet än denuvarande beräknas om några är bli tillgänghga och kan då möjliggöra nyatiUämpningar, liksom den fortgående miniatyrise-ringen av komponenterna. Även idetta fall borde ahtså en framåtsyftande teknikvärdering vara önskvärd så attproblemen är analyserade och de regler som skall gälla för tillämpningarna ärförberedda när de nya datautrustningarna med höjd kapacitet bhr tillgängliga. Flera av dessa utvecklingstendenser har betydelse förcentraliserings-och decentraliseringstendenserna i samhällel. harutvecklingen främjat centralisering genom stordriftsfördelar och möjhghetertill styrning och reglering vilka kunnal komma till sin rätt i störreanläggningar. Man kan dock inte förutsätta att detta skall vara en nödvändigtendens , utan man kan tänka sig motverkande faktorer. En allmänönskan i samhället om decentrahsering kan möjliggöras eller underlättas genomförbättrade kommunikationer, och möjhgheten torde finnas att främja utveckUngav teknik som gynnar decentraliserade lösningar. Detta fär i sä fall bli envärdering som ingår i de krav som skall användas vid bedömning av olikatekniska möjligheter. De flesta av de system som har nämnts förutsätter storainvesteringar, vilket betyder att det krävs innan en ny teknik kan haslutgiltigt genomförts. Ett aktuellt exempel är den avslutadeautomatise-ringen avdet svenska telefonnätet vilken pågick under närmare . har mänga nyatekniska konstruktioner och metoder komnrit i användning, men kravet har måstuppställas att de skall anpassas till det existerande telefonnätet så att dettahela tiden fungerar med en blandning av gamla och nya komponenter. Det förefaller alltså önskvärt att förberedelser försvenska teknikvärderingsstudier igångsattes. Flera olika organ kan varaansvariga för deras genomförande. De bör dock sannolikt, oavsett det formellaansvaret, genomföras under medverkan av en för varje särskilt ämne specielltutsedd grupp av sakkunniga. Här bör medverka såväl rent teknisk sakkunskap somrepresentanter för andra grupper som direkt eller indirekt kan påverkas av dentekniska utvecklingen. Studierna bör ges en bred uppläggning och genomföras avnågon lämplig organisation som har bred överblick av teknikens och vetenskapensframsteg. Sakkunniggruppen och dess sekretariat bör i möjligaste män arbetaöppet så att den fär in och kan beakta synpunkter och önskemål från alla gruppersom känner sig berörda av det aktuella teknikområdet. För att leda verksamheten på detta område bör man kanskeförsöksvis genomföra en studie på något ämne som förefaller fmktbart ochangeläget så att erfarenheter kan vinnas och exempel erhållas på vilka sedan enmera permanent verksamhet eventuellt kan byggas upp. och jag väckte en motion,vari vi hemställde att förutsättningarna för inrättande av ett svensktteknikvärderingskontor blir föremål för prövning. Jag vet inte om deexemplifieringar jag gjort i mitt anförande kan vara till nytta vidbedömningen av denna fråga. När jag lyssnade till intressantaanförande, noterade jag tacksamt vad hon hade att säga om teknikvärdering. Jagönskar att jag vid detta tillfäUe kunnat marknadsföra min produkt med sammaskärpa och skicklighet Avslutningsvis, herr talman, hoppas jag att denna församhället så viktiga fråga inte drunknar och sjunker till botten i årets storastrida motionsflod. HerrHYLTANDER(fp): har tidigare i denna debattförts fram av .flera talare. Samstämmigt har de givit uttryck åt förvåning för att inte säga förtrytelse över att länet blivit sä hett förbigånget såvälvid utlokalisering av statliga verk som vid placering av institutioner förhögre utbildning. Man kan sannerligen fråga: Varför? Jag skall inte här gå inpå den diskussion för att inte tala om dispyt - som fördes pä förmiddagen om vilket parti som hade störst ansvar och minst samarbetsvilja, störst ansvardå för denna situation. Den diskussionen kan föras i ett annat sammanhang, omden över huvud är nödvändig. Alltså,herr talman, varför? Först en fundering över om orsaken kan vara att man påhögre ort har haft en alltför stel syn på begreppet storstadsalternativ. Manhar räknat alltför mycket på den enstaka kommunens storlek och inte sett tilldet sammanhang i vilket den är insatt i förhållande tUl kringliggande tätorteroch kommuner. Låt mig pä bildskärmen iUustrera med en bild överSkaraborgs län, där tätorterna är markerade med fyllda cirklar, vilkas storlekär direkt proportionella mot antalet invånare. Av bilden framgår att inom enradie med i centrum ligger sä gott som alla störretätorter och bor ca 200 000 av länets ca 260 000 invånare. Vid samhällsbyggande gäller det ju att låta tätarebebyggelse alternera med gröna ytor för rekreation och friluftsliv mellan dehärdare exploaterade områdena. Dessa synpunkter kom thl ett förnämligt uttryckpå den idéutstätlning som anordnades av framstående arkitekter i samband medÖrebro stads jubileumsutställning . Den torde ha vunnit allmäntburskap. Som man ser på bilden - tyvärr går det inte att visa den ifärg - finns de gröna ytorna mellan tätare bebyggelse, och tätorterna bildarett "stadslandskap" eller en "samhällsmolekyl" på ettinbördes relativt nära resavstånd och med tillräckligt av fri mark emellan föratt risken av överexploatering och otrivsamma tätbebyggelsebildningar, som äterupp park- ochgrönområdena, är helt eliminerad. 1 det regionalpohtiska handlingsprogram som riksdagennyligen antagit har man ju också i en del fah räknat flera kommuner i ett länsåsom underlag för ett storstadsalternativ, och det synes synnerhgen välmotiveratatt kunna göra likadant här. Huvudsaken måste vara underlaget inom en vissomkrets från en centralpunkt och inte om området råkar korsas av kommungränser.Föratt illustrera detta visar jag på kammarens interna TV-skärm en bild i sammaskala och med inlagd på Skaraborgskartan. Vi ser där hurlänets fem största tätorter, , , , och ,i stort sett kommer inom Jönköpingsfiguren. I U 68-rapporten stäher man upp tre kriterier på deregioner dit universitetsutbildningen lämphgen kan nylokahseras. 7375står där följande kriterier: För det första regioner med lågastuderandefrekvenser, för det andra regioner som ligger i övergängszoner mellande tidigare studieorternas influensområden och för det tredje regioner som harett befolkningsundertag som uppskattningsvis är lika stort som de nuvarandefilialernas. De områden som uppfyller samtliga tre kriterier är markerade medhelsvart på den aktuella bilden. "Dessa områden skulle alltså vara mestlämpade för nylokalisering av högre utbildning ", konstateras Det framgår ju tydligt att en av de största koncentreradesvarta figurerna på den här kartan över landet finns just inom . Tar man som centrum för en chkel med 50 kilometers radie, ringar man in 220 000 invånare i . Gör man detsamma med ett antal andra aktuella orter, fårman befolkningstal enligt den tabeU som jag nu visar på bildskärmen. Befolkninginom en 5 mils radie 220 000 145 000 210 000 140 000 170 000 190 000 270 000240 000 Källa:F'olkräkningen 1965 framgår av tabellen att av de medtagna orterna är det baraKristianstad och som har något större befolkningstal alltså två orterav åtta - under det att fyra har betydligt lägre tal, och en ort, ,kommer något under. Det skiljer med 10 000 mellan och . Nästa tabell som visar antalet 16-åringarår 1971respektive 1980 inom de olika skolblocksregionerna klargör till fiUlo attSkövde som skol-blocksregion väl skulle hävda sin plats i samma storleksklasssom och och ligga betydligt över exempelvis och . 2 protokoll 1973. Förslag: skolblocksregion delas upp på: 11 847 14 450 3 405 3 750 Markerar man skolblocksregionernamed cirklar runt centralorterna med 5 mUs radie, visar nästa bild på kammarensinterna TV-skärm hur dessa influensområden ibland bhr gemensamma. Det framgårganska tydligt att Boräsregionen har stark influens speciellt från ,som ju ligger på ganska bekvämt pendhngsavstånd från , men även fränJönköpingsregionen. Den inritade föreslagna Skövderegionen har en mindre delgemensam med men är i övrigt helt fri från denna"femmUsinfluens" frän kringliggande orter. Avståndet frånSkövderegionen till , som är närmaste universitetsmöjhghet, är mer ändubbelt sä stort som avståndet från Boräsregionen thl . Avståndet tUlGöteborg är väl nära så stort från själva centralorten somfrån . Jag hoppas att detta mitt anförande går fram till dem somhandlägger dessa ärenden. Jag anförde i regionaldebatten att det ärupprörande, om man nonchalerar mer än en kvarts miljon människors krav på ochbehov av högre utbUdning för sin ungdom, speciellt efter alla uttalanden fränregeringen om allas rätt till utbildning på lika villkor. Jag vill understrykadetta i den förhoppningen att utbildningsministern och de påutbildningsdepartementet som utarbetar propositionen om högre utbildningverkligen tar hänsyn till dessa nära 260 000 medborgares krav och behov. Jag tycker nog, herr talman, att de fakta jag här velatvisa på klart Nr 17 motiverar placering av någon form av högre utbUdning i , i Fredaeen den . i (s): Allmänpolitisk Jag finns uppsatt på talarlistan underrubriken ciebatt bruks- och mhjöfrågor, trafikfrågor m. m., men dettänker jag visligen avhåUa mig från att tala om. Orsaken till att jag står härär en helt annan. För sedan fällde folkpartUedaren yttrande om mig, som tvingade mig att begära ordet. För att slippaomedelbar replik så utelämnade , försiktig och förslagen som han är,mitt namn men uttryckte sig ändå på ett sådant sätt att det framgick, att detvar jag som åsyftades. Han gjorde gällande att jag företrädde den uppfattningenatt tidningarna borde gä i partiernas ledband. BeskyUningen är grundlös menhar upprepats så ofta av hberala politiker och i liberal press, ocksä i dagensoch gårdagens tidningar, att den måste uppfattas som en medveten lögn, insattför att komma en misshaglig politisk motståndare till livs. När blev detegentligen för resten en liberal tradition att så ofta upprepa en lögn att dentill slut framstår som en sanning? Jag skah inte, herr talman, även om mitt anförande bhrlängre än de angivna , falla för frestelsen att ge mig in på någonmera ingående utläggning om min inställning thl pressen och tryckfriheten. Jagskall nöja mig med att ta ett par exempel på mitt faktiska handlande som bättreän amsagor visar var jag står i de här frågorna. Jag har, herr talman, nu varit socialdemokratiskpartisekreterare . Under den tiden har det inte skickats en endacirkulärledare till en enda socialdemokratisk tidning. Jo, först ochfrämst därför att vi tycker att det är fel. De socialdemokratiskachefredaktörerna har en sådan kvahtet, att de är kapabla att själva göra sinabedömningar. För det andra är de självständiga nog att avvisa varje försök frånpartiledningens sida att pracka på dem partUedningens uppfattning. Inte ens omvi vore dumma nog att försöka skulle de låta sig förvandlas till någrapartimegafoner, som de ofta i borgerlig press beskyUs för att vara. PartUedningens övertygelse och försiktighet i de härfrågorna har t. o. m. föranlett en så framstående bärare av liberalapresstraditioner som som chefredaktör iÖrebro-Kuri-ren att klaga över att partiledningen höll honom och de andrachefredaktörerna ahtför Ula underrättade om partiledningens uppfattning ochbedömning av olika politiska sakfrågor.