prot · FW0945 · 1973-12-31 00:00:00 — En fortsatt verksamhet kan motiveras av både pedagogiskaoch sociala skäl och inte minst av hänsyn till de studerande som inte i andraskolor kan få den utbildning dessa enskilda yrkesskolor nu ger. Den tredje reservation som vi anslutit oss till gällerspecialfallet i i . Vi har inte kunnat finna att det är klarlagtatt motsvarande utbildning kan ges på annat sätt redan efter den 1 juli 1974.Inte heller har man kunnat påvisa att personalfrågorna kan lösaspå ett tillfredsställande sätt. Ett beslut om avveckling bör dröja till dess devillkoren är uppfyllda. I en av reservationerna påpekar vi att det är betydandeskUlnad mellan att låta existerande enskilda skolor behålla sina statsbidragoch att besluta om att statsbidrag skall utgå till nya enskilda skolor, somplaneras eller har startat. Från sida har vi under tidigare århävdat att det borde vara möjligt att låta ett ökat mått av frihet stå tillbåde kommunernas och de enskilda skolenheternas förfogande när det gällermöjligheterna till pedagogiska experiment, lokal anpassning av läroplanernaoch en friare resursanvändning. Vi tycker oss ha funnit ett ökat gehör fördessa tankegångar , och kunde vi rent av notera attregeringen började visa förståelse för dessa tankegångar. Det är självfalletatt, om en sådan ökad frihet medges kommunerna och skolenheterna, behovet avenskilda skolor som motiveras främst av pedagogiska eller organisatoriska skälminskar. Men fördenskull finns ingen anledning att behandla de redanexisterande skolorna med snålhet eller brist på generositet. Vi tycker oss kunna konstatera att man främst frånregeringens sida mycket målmedvetet har försökt reduceraantalet enskilda skolor som man har velat dölja dessa ansträngningargenom alt skylla på kommunala ställningstaganden, vilka lätt kan åstadkommas ikommuner som har socialdemokratisk majoritet. I själva verket är det nu en såutomordentligt hten andel av det svenska skolväsendet som handhas i annan regiän de offentliga skolorna att det kan finnas särskild anledning att värna om defå återstående skolorna med annan huvudman än stat och kommun. Antaletprivatgymnasier i har t, ex, på ett litet antal år reducerats frånomkring tio till snart två eller tre. Bara en handfuU privatgymnasier återståri landet. Också på yrkesutbildningssektorn har antalet enheter kraftigtreducerats. Vi kan inte finna att det i ett sådant läge finns någon anledningatt bedriva en dogmatisk klappjakt på de enskilda skolorna. Det är viktigt atterkänna både den pedagogiska insats som de har gjort och fortfarandegör och det utbildningsbehov som de fyller. Dessa skolor är värda ettbättre öde än att slaktas i tysthet, att bli nedlagda därför att en knappmajoritet i en skolstyrelse eller fullmäktigeförsamling inte vill geett kommunalt anslag, som därtill ofta är ganska blygsamt. Får jag också, fm talman, knyta några korta reflexionertUl den debatt som förevarit mellan utbildningsministern och , 1 fjol hade vi en debatt som var baserad på eninterpellation som jag hade riktat till utbildningsministern om statsbidrag tiUde privata gymnasieskolorna i , I sitt svar sade utbildningsministernatt kommunen givetvis inte är skyldig att ge kommunalt bidrag av denanledningen att statsbidrag utgår, I ett inlägg sade jag att man knappast kundetolka det uttalandet på annat sätt än att statsmakternas ställningstagande inteskulle vara helt beroende av ett eventuellt avvecklingsbeslut från Stockholmsskoldirektions sida, Pä det svarade utbildningsministern ingenting, utan detyttrandet fick stå oemotsagt. Jag har därför levat i den tron, ända tillsstatsverkspropositionen kom, att vi sakligt skulle kunna pröva frågan om detfanns motiv att låta statsbidrag utgå till de enskilda gymnasier i Stockholmsom kan länkas vilja fortsätta sin verksamhet, även om kommunen skulle dra inett bidrag som kanske bara uppgår till några procent. finns det risk för att om utskottsmajoritetenssynpunkter vinner kammarens gehör detta blir ett av de sista tillfällen då vikan diskutera denna fråga, i vade faU i anslutning tiU att vi beslutar omstatsbidrag. Eftersom det är så många dunkla punkter i statsverkspropositionenskulle jag gärna vilja ställa några enkla, mycket konkreta frågor tillutbildningsministern frågor som jag tror att många är intresserade av atthöra svaren på. Bör enligtutbildningsmmisterns mening Franska skolan få vara kvar? BörWhitlockska få fortsätta? skolan dras in? Anser utbildningsministern att Fjellstedtska skolan iUppsala bör få fortleva? Hur serutbildningsministern på statsbidraget till Lundsberg? Anslag till gymnasiala skolor m. rn. Torsdagen den 15 mars-1973 Anslag till gymnasiala skolor m. m. Skallundervisningen vid i få fortsätta? Får i vara kvar? Det var sju enkla frågor. Jag ber, fru talman, att få yrka bifall till reservationernaC, D 1 och D2, diskuterade vi anslag förstödundervisning av invandrare i ; i det utskottsbetänkande som vinu diskuterar behandlas bl, a, frågan om stödundervisning av invandrare igymnasieskolan. Vid föredragningar i utbildningsutskottet avrepresentanter från och invandrarverket har det framgått hurallvarligt man i bägge dessa verk ser på invandrarnas utbildningsproblem. Detgäller att så snabbt som möjligt ge dem förutsättningar att anpassa sig tilldet nya samhälle de möter, inle minst då anpassningen till och mötet med osssvenskar pä det rent mänskliga planet, I partimotion behandlas mycket utförligtinvandrarfrågorna, och då också utbildningen. Det gäller både grundskola ochgymnasium. Det finns en klar tendens att invandrareleverna i förhållande tillde svenska eleverna är underrepresenterade i gymnasieskolan. Detta tycker jagär värt att notera med tanke på utbildningens betydelse för möjligheterna atthävda sig i arbetshvet. Det kan inte vara rimligt att låta utvecklingen gå i enriktning som medför att invandrarna hamnar i en sämre ställning ute iförvärvslivet än andra, därför att deras initialsvårigheter har hållit demborta från en utbildning som borde ha gett dem en bättre start i arbetslivet ideras nya hemland. Den stödundervisning som invandrareleverna får igrundskolan borde fortsätta i gymnasieskolan. har ocksåföreslagit att denna stödundervisning skall komma till stånd och därför begärtett belopp av . Centermotionen stöder detta skolöverstyrelsenskrav, och i reservationen B vid punkten 2 i utskottsbetänkandet yrkas attstatsbidrag i gymnasieskolan skall utgå till stödundervisning förinvandrarelever under högst . Utskottet bestrider inteangelägenheten av denna satsning men avstyrker ändå utan någon nämnvärdmotivering. Jag ber att få yrka bifall till reservationen B vid punkten 2. Under punkten 6, Bidrag till driften av vissaprivatskolor, vill jag endast göra några korta kommentarer utöver vad som redanhar sagts av herrar Nordstrandh och , Jag vill bara helt kort slå fastatt ifrån vårt håll ser vi positivt på att det finns en del privatskolor här ilandet. Det är glädjande att utskottet har kunnat bli enigt om att föreslårUcsdagen att bifalla motionerna om en höjning av anslaget till Restenässkolan en blygsam höjning förvisso, men dock en höjning eller kanske snarare ettåterställande med hänsyn till penningvärdets minskning sedan bidragetfastställdes till 6:50 . Enligt vår mening finns det välgrundad anledning attbehålla en del privata skolor. Som bekant är det inte så väl beställt med alltinom vårt ordinarie skolväsende, och det kan nog vara nyttigt att ha skolorkvar som kanbetraktas som något av alternativ. Dessutom bedrivs ofta vid dessa enexperimentverksamhet som kan vara till stor nytta för skolverksamheten i landet.Även om vi inte har någon motion i vad avser privatskolorna, förutom herrMattssons i Lane-Herrestad om Restenässkolan, skall det inte på något sätttolkas som att vi inte har intresse för denna verksamhet. Tvärtom tror vi, somjag nämnde, att det är angeläget att behälla en del av dessa skolor. Men det ärdå också viktigt att se till, att de har ett någorlunda gott ekonomiskt klimatatt arbeta i, för annars är det svårt att vänta några resultat. Jag delar självfallet uppfattningen att vi skall strävaefter ett så väl utbyggt allmänt skolväsende som möjligt och så lättillgängligtsom möjligt för elever oavsett bostadsort och ekonomisk bakgrund. Det är enmening som vi har förfäktat och som naturligtvis alljämtgäller; därom råder inget som helst tvivel. Men det hindrar inte att vi anseratt det finns plats för vissa skolor med annan huvudman, och detta gällerkanske i rätt hög grad de enskilda yrkesskolorna, som med sin specialinriktningmånga gånger kan vara lättare att driva i annan huvudmans regi än under detallmänna skolväsendet. Jag ber med detta, fru talman, att få yrka bifall ocksåtill reservationerna C, D 1 och D 2 vid punkterna 6 och 7, Anslag till gymnasiala skolor m. m. FruNORDLANDER (vpk): Även om på grund av arbetsmarknadssituationeni vårt land utvandringen är större än invandringen är ändåSverige även ett invandrarland, 1972 invandrade sammanlagt 25 600personer; därav kom 13 600 från de nordiska länderna och den övervägande delenvar finska invandrare. Av invandrarna är en stor andel barn, och många av dessaär i skolåldern, I princip råder likställighet för utländska och svenska medborgarei fråga om rätten till undervisning och utbildning. Men när det gällerförutsättningarna för tillgodogörandet av undervisningen är inte invandrarbarnenlikställda. För invandrarelever i finns som harframhållits här tidigare möjlighet till stödundervisning för underlättandetav anpassningen till skolan. För eleverna i gymnasieskolan finns inte dennaförmån, trots att angelägenheten är lika stor, om inte större, att hjälpa dessaelever så att de får möjlighet att följa undervisningen. Om inte dennamöjlighet ges uppnår vi inte den likställighet i utbildningen som vi så vackerttalar om. Hur stort problemet är framgår av att under höstterminen1972 fanns 10 000 enbart finska barn i gymnasieåldern. Avsaknaden av nämndastödundervisning och den omständigheten att det inte heller finns tvåspråkigalärare för undervisning i finska språket på gymnasienivå innebär att endast enbråkdel av de finska barnen jämfört med den normala andelen - kan fortsättavid de svenska gymnasierna fram till examen. Ännu svårare är det naturligtvisför andra mindre grupper av invandrarbarn. är det avsamtliga invandrarbarn som från går vidare till gymnasium; sedanfaller ytterligare ett antal bort på gmnd av de anpassningssvårigheter som demöts av. 11 protokoll 1973. Anslag till gymnasiala skolor m. m. Detta får som ytterligare följd att också den fortsattayrkesutbildningen försvåras för dessa elever, vUket leder till den segregeringsom vi har på arbetsmarknaden när det gäller våra invandrare. Det är påde sämst betalda och ur social synpunkt lägst värderade jobben som vi finner deunga invandrarna, beroende på brister i såväl skolutbUdningen somyrkesutbUdningen, har i årets budget begärt ett anslag förstödundervisning med tillämpning av samma regler som gäller för grundskolanoch som beräknats till en kostnad av . Departementschefen harinte tillstyrkt detta krav. kommunisterna har funnit kravetangeläget och har därför väckt motionen 1973 i denna fråga. Vi har förut sagt att det inte är tillräckligt attutbildningsinstitutionerna är tillgängliga för invandrarbarnen, om man intesamtidigt vidtar åtgärder så att de kan fuUfölja utbildningen, som i störreutsträckning skulle göra dem jämställda med våra svenska elever. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till reservationenB vid punkten 2 beträffande stödundervisning för invandrarelever igymnasieskolan i utbildningsutskottets betänkande nr 5, HerrLARSSON i (c): Under punkten 2 behandlas även en motion,vilken berör den tvååriga gymnasieutbildningen, främst med utgångspunkt frånerfarenheten av skolans jordbrukslinje. Motionen tar främst upp två problem; dels den ökandeelevtillströmningen och dels värderingen av praktikpoängen, hade vi 1 050 sökande till tvåårslinjen, men endastomkring 730 har blivit placerade. En glädjande tendens är ökningen av elever,vilka kommer från andra yrkesområden än lantbruk. Beror denna ökning på den s.k. gröna vågen eller är det alla s. k. hästflickor och -pojkar, som av intresseför hästsporten söker till gymnasieskolans jordbrukslinje? Hur som helst kommercirka av denna linjes elever från städer och tätorter. Jag tyckerfaktiskt att det är bra, ty många får här en ganska fin bred gymnasieutbildningoch även kunskap om djur och natur, och det tror jag inte man skall betraktasom felaktigt. Även om dessa elever inte i fortsättningen blir jordbrukare kandet ändå vara en mycket nyttig utbildning. Det är alldeles givet att detta kan innebära att vissa somär speciellt intresserade av att fä denna jordbruksutbUdning blir utestängda,om antalet elevplatser inte är tillräckligt. Jag vill dock säga att på denpunkten av utskottets skrivning är jag delvis nöjd med behandlingen avmotionen. Det kunde kanske ha varit onödigt för mig att gå upp här och tala ommotionen, men det är nödvändigt att understryka behovet av den flexibilitetmellan skolans huvudmän och som kan tillämpas. Man skulledock för framtiden önska att denna flexibilitet blir ännu större. Både vi motionärer och utskottet framhåller den s. k. friakvotens betydelse vid intagningen. Som aUmän riktpunkt kan upp till 15 procentav platserna reserveras för denna kvot. Utskottet anför därvidlag: "Det är rimhgt attbehörig sökande till jordbruksutbildning, som kan åberopa adekvat praktik avviss omfattning, efter prövning i det enskilda fallet hänförs till den friakvoten om han eljest inte kan komma i fråga för antagning tillutbildningen." Detta kan nog vara bra, men ännu bättre hade varit om mankunnat höja den nu gällande praktikpoängen något. Under aktuahserandet av denna motion och denhär nämnda praktikpoängen har vi i detta hänseende inte bara tänkt på justgymnasieskolans jordbrukslinje. Nej, vi motionärer har funnit att detta börgälla över gymnasieskolans linjer i flertalet fall. En elev får nämhgen intemer än 0,02 poäng för vade praktikmånad, och det tror jag är för litet. Därför villjag rent principieUt hävda att det är nödvändigt att få en bättre praktikpoängpä gymnasieskolans linjer inte bara på den linje som jag här har nämnt utanpå linjerna över lag. Tag exempelvis vårdnadsyrkena. Nog borde praktikge mer än 0,24 poäng till grundskolebetyget. Vi talar så vackert om värdet avarbetslivserfarenhet och yrkespraktik. Menar vi också att yrkespraktiken ärvärdefull vid fortsatt teoretisk utbildning? Då måste vi naturligtvis förbättraden poängen litet grand. Låt oss därför ge den en högre meritering än dessa tvåhundradelar . Jag har inget yrkande med anledning avmotionen, men jag vill gärna understryka angelägenheten av att praktikpoängenblir föremål för övervägande inom berörda myndigheter framöver. Anslag till gymnasiala skolor m. m. HerrALEMYR (s): Den som kommit in i kammaren och följt dennadebatt har kanske lätt kunnat få den föreställningen att detta egentligen är endiskussion om dels enskilda skolor, dels invandrarundervisning, I själva verkethandlar förevarande utskottsbetänkande om mycket mera; det gäller helagymnasieskolan. Det anslagsbelopp som utskottet föreslår att bevUjarör sig om en och en halv miljard. Jag tycker det är värdefullt att diskussionen, där delademeningar råder i detta mycket stora ärende, inskränker sig till ett parpunkter, och jag skall därför fatta mig mycket kort. har det förts endebatt mellan utbildningsministern och om socialdemokratiskapartiets och regeringens syn på de enskilda skolorna. Jag kan hänvisa till dendebatten och bara göra ett par anmärkningar. Vad utbildningsutskottet nuföreslår är egentligen ingenting nytt, det är bara ett fullföljandeav den politik beträffande de enskilda skolorna som haranslutit sig till. Riktlinjerna drogs upp av riksdag egentligenockså tidigare, men det var beslutet som utbildningsministern härhänvisade till och det som har skett under de närmast föregående åren och detsom sker nu är närmast ett fullföljande av de riktlinjerna. Vi har haft en diskussion om dessa frågor , ochargumenten har varit ungefär desamma. Jag har ett intryck av att man frånmoderata samlingspartiet nu glider i sitt ställningstagande i riktning mot ettökat vaktslående om och ett ökat intresse för de enskilda skolorna. För varjegång och jag haft en debatt om dessa frågor har herrNordstrandh varit alltmer angelägen om att de enskilda skolorna skulle Anslag till gymnasiala skolor m. m. öka iantal och förstärkas. Mittenpartierna ligger vid ungefär den ståndpunkt som dehela tiden har intagit jag upplever det så. I de flesta avseenden är manöverens med socialdemokratin, men på vissa punkter vill man slå vakt omenskilda skolor mer än socialdemokratin är beredd att göra. Naturligtvis ligger det en viss ideologisk skillnad idenna diskussion. För socialdemokratiska skolpolitiker är det helt naturligtatt de enskilda skolorna skall minska i antal i takt med utbyggandet av detallmänna skolväsendet. På vissa punkter kommer det inte att vara möjligt fördet allmänna att tillgodose utbildningsbehovet, och då blir det nödvändigt attbehålla ett antal enskilda skolor. På den punkten har utbildningsutskottetsamma uppfattning som utbildningsministern har givit uttryckåt. ansluter sig till tanken attförutsättningen för att en enskild skola skall erhålla statsbidrag är att detfinns ett kommunalt intresse kopplat till skolan. Om en skola har haftkommunalt bidrag, och om kommunen finner att skolan inte längre behövsoch därför drar in bidraget, så kan det inte vara rimligt att statenfortsättningsvis ger bidrag. Jag vill sålunda på utskottets vägnar instämma ivad som står i statsverkspropositionen, att om kommunerna drar in sitt stöd börockså det statliga bidraget dras in. Självklart skall de skolor för vilkastatsbidraget dras in få vetskap därom i så god tid att det inte skapas onödigasvårigheter för eleverna och för dem som är anställda vid skolorna. uttryckte sin glädje över att Restenässkolannu får ett med ett blygsamt belopp höjt bidrag, och det låg väl något avpersonlig stolthet i inlägg i det stycket. åt sig en betydande del av äran därav. Jag kan emellertid för kammarensledamöter tala om att det bland socialdemokraterna på Bohuslänsbänken harfunnits ett stort intresse för att höja bidraget till Restenässkolan, och dehar mycket kraftigt medverkat i det arbete som har lett fram till attutskottet har lagt fram detta förslag. Det har varit mycket delade meningar omhuruvida det var motiverat eller inte, men utskottet har funnit att intresset iBohuslän har varit så starkt på alla håll att det fanns motiv för atttillmötesgå önskemålen. Maj:t nu får fullmakt att dra instatsbidrag till skolor, som kommunerna dragit in sina bidrag till, förutsätterjag alt dessa fall redovisas i kommande statsverkspropositioner så attriksdagen ständigt får reda på vad som händer. Jag utgår ifrån att det görsockså när skolor i övrigt läggs ned därför att statsbidraget tas bort. Jag troratt utskottets vice ordförandes farhågor i det avseendet kan stillas; riksdagenkommer fortlöpande att kunna följa vad som händer på detta område. Så några ord om invandrarundervisningen. Man får iblandett intryck av att det mte vidtas några särskilda åtgärder för att förbättrautbildningsmöjligheterna för invandrarbarnen i skolorna. 1 själva verketanvisar staten ca 100 miljoner till särskilda stödåtgärder för invandrarnasutbildning på olika nivåer. Det är en stor summa pengar. Men jag har sagttidigare i debatter i denna fråga i kammaren att det inte är tillräckligt. Del vore värdefullt om vi kunde öka resurserna ytterligare, och jag hoppas attdet blir möjligt att i en kommande statsverksproposition lägga på ett högrebelopp än vad som bedöms möjligt. förslag om en ökning med 3 miljoner avanslagen till särskild stödundervisning i gymnasieskolan för invandrarelever,som reservationen nu tar upp, har man undersökt. För att den undervisningenskall kunna genomföras räcker uppenbarligen inte 3 miljoner, utan den kommeratt kosta åtminstone 6. Tyvärr finns inte de pengarna, och orsaken till attskolöverstyrelsens yrkande inte har tagits upp är helt enkelt brist påresurser. Jag ber att få erinra om att den reguljärastödundervisningen i gymnasieskolan som andra elever får del av också kananvändas för invandrarundervisning. Dessutom pågår en rätt omfattandeförsöksverksamhet på olika håll ute i landet för att hitta vägar som ärpedagogiskt riktiga att stödja invandrarna. När de försöken kan utvärderas -jag hoppas det blir snart finns det underlag för nya ställningstaganden. Jagupprepar förhoppningen att det då skall bli möjligt att ge mera pengar till deti och för sig utomordentligt angelägna ändamål som en förbättrad undervisningför invandrarna utgör. Jag ber att få yrka bifall tillutbildningsutskottets hemställan på samtliga punkter. Anslag till gymnasiala skolor m. m. räknade upp sju, åtta skolor ochställde en direkt fråga beträffande dessas möjligheter till fortsatt statsbidrag.När del gäller flertalet av dem har statsbidragsfrågan inte blivitaktualiserad. Aktuella nu är endast de skolor som föreslagitskaU avvecklas. Eftersom det pågår enryktesspridning om att Franska skolan skulle få vara kvar därför att mina barnskulle gå i denna skola, vUl jag bara tillägga att dessa rykten självfalletsaknar verklig grund. De går i i och trivs mycket bra där.Jag har för ordningens skull velat tillfoga detta i denna debatt. HerrWIKSTRÖM (fp): Jag har mina barn i , och detär också en utmärkt skola. Men trots att jag inle har några egna barn i dessaprivata skolor försvarar jag en liberal hållning på den här punkten. Låt mig först till säga att jag tyckte att hani själva verket anvisade en möjlighet för i stadshusatt spara ett icke oväsentligt belopp. uttalände måste tolkas så,att om drar in anslaget till Franska skolan, så måsteriksdagen, i konsekvens med ett beslut som man har fattat om att denskolan skall kvarstå av alldeles speciella skäl, svara för det bortfallnakommunala bidraget. Vad finns det för anledning för herrar Aronson och Per-OlofHanson i att betala ut ett kommunalt anslag om skolan ändåskall kvarbli? Man kan inte förenkla denna problematik så att man görriksdagens ställningstagande beroende enbart av kommunala beslut. Detta förslagi statsverkspropositionen är en smart åtgärd som dock är konstitutionelltmycket tvivelaktig. Anslag till gymnasiala skolor m. m. inte så vibrukar lösa problemen i det här landet, utan vi borde väl här kunna samrådamellan stat och kommun. ställde jag en rad frågor till utbildningsministern ochfick svaret att det egentligen bara var Stockholmsskolorna som var aktuella.Ja, det är klart: så länge vi har en säker liberal majoritet i kommerväl kommunala bidrag att utgå tUl och gymnasium. Menprincipiellt är ju delta av intresse om de skolorna skulle mista sittkommunala bidrag är därmed deras öde beseglat utan vidare spisning.Fjellstedtska skolan och Lundsbergs skola har utskottet känt på sig att detfinns behov av att ha kvar och garderat sig på den punkten. Och återstårskolorna i . skall jag inte pressa utbildningsministern mer utanutfärda en invit till samarbete. Skulle vi inte gemensamt kunna slå vakt om dehär få återstående privatgymnasierna? Som jag sagt rör det sig i omen minskning på ett litet antal år från 9 eller 10 ned till två eller treskolor. 1 de flesta fall har huvudmännen själva bedömt det så att man inte harnågon anledning att fortsätta verksamheten. Jag tänker på den skola där jagsjälv varit huvudman - Palmgrenska skolan som en gång i världen startades avSvenska , och och somfortfarande drivs av dessa samfund. Där har man ansett att verksamheten kanavvecklas. Men det finns några skolor som vill fortsätta. Jag tänker på enskola som Whitlockska som representerar en mycket fin pedagogisk tradition ochsom dessutom uppenbarligen erbjuder en skolmiljö som betytt mycket för mängaelever. Kan man inte bara som ett uttryck för generositet i ettskolsamhälle som i övrigt är så starkt reglerat säga att vi bör slå vakt omde här skolorna? Det är nog bra med Franska skolan.