prot · FW09127 · 1973-12-31 00:00:00 — Orättvisorna i de olika boendeformerna framträderalltmera bjärt. Bostads- och hyresfrågorna kommer utan tvivel att vara en av decentrala politiska frågorna . Vänsterpartietkommunisterna kräver en ny bostadspolitik som angriper spekulationsintressenainom markpolitiken och i alla led av byggprocessen. Målsättningen måste varaatt eliminera det privatkapitalistiska inflytandet inom bostadssektorn ochtrygga genomförandet av en social målsättning inom bostadspolitiken, Nägrafrågor borde statsministern eller den nye bostadsministern ge svarpå, Är det riktigtsom uppgivits att regeringen inspirerat till och godkänt sammanslagningen av debåda cementtrusterna tiU ett enda cementmonopol? Inser inte regeringen att ensådan åtgärd är ett slag i ansiktet på den starka opinion inomfackföreningsrörelsen och hyresgäströrelsen som kräver att cementindustrinskaU överföras i samhäUets ägo? När tänkerregeringen tUlmötesgä det krav som likaså med styrka framförts från denfackliga rörelsen om att skapa en statlig bostadsbyggnadsbank förtotalfinansiering av aUt bostadsbyggande till låg och fast ränta? När avserregeringen att lägga ett förslag som skapar likartade förhållanden för boende iolika förvaltningsformer och alltså avskaffar den orimliga diskriminering somboende med bostads- och hyresrätt nu är utsatta för jämfört med vUlaägare? I övrigt anser vi att mervärdeskatten på livsmedelbör slopas och beskattningen av kapitalet i stället skärpas. Denprovisoriska skattereform, som regeringen beställt av skatteut- redningen,måste enligt vår mening ges en klar jämlikhetsprofil. Dess tyngdpunkt måstehgga på skattesänkningar för låglönegrapperna och pensionärema, somden stora mängden av lönarbetama också bereds en skattelättnad. Den sannolika utvecklingen av priser, hyror och skatterunder det närmaste året, med utveckhngen av produktion, produktivitetoch vinster, nödvändiggör mycket kraftiga löneförbättringar i den instundandeavtalsrörelsen för att reallönerna inte bara skall kunna bevaras utan höjas ochlönernas andel av produktionsresultatet dessutom öka på bekostnad avprofiterna. Talet från direktör att det inte skullelöna sig för arbetarna att kämpa för löneförbättringar är nonsens. Det intebara lönar sig utan är helt nödvändigt. Och tyngdpunkten måste ligga päförbättringar för låglönegrupperna. I det sammanhanget vill jag fråga statsministern: Vad hardet blivit av det fortsatta arbetet inom den arbetsgrupp för låginkomstfrågor,som tUlsattes sedan låginkomstutredningen skrotats ner? Vad har den gjort meraän den korta rapport som överlämnades ? Vilka förslag och initiativkan den väntas komma med? Här i ägde en interpeUationsdebatt rum medanledning av den s. k. IB-affären. Dåvarande försvarsministern, numera utrikesministem,medgav i denna debatt att den s. k. informationsbyrån använt sig av agenter isvenska organisationer. Han medgav också att IB sänder agenter för attkontrollera svenska medborgare som tar kontakter med nationella och socialabefrielserörelser. Dåvarande försvarsministern tog inte avstånd från dennaverksamhet. Han sade tvärtom att den skaU fortsätta. Det civila användersig av allt att döma av samma metoder. Sådan agentverksamhet stär i strid med demokratinsprinciper. Den innebär ett brott mot yttrande- och organisationsfriheten liksommot friheten att fritt välja parti i valen. Sädana agenter söker som ickebestridda vittnesmål bekräftar att påverka organisationernas verksamhet ochpolitik. De förgiftar organisationerna. Denna agentverksamhet är verkligensmutsig. Den kan icke accepteras. Det finns, herr talman, många frågor att stäUa omkringIB-affären. Den har utrUcespoUtiska aspekter, eftersom framkommet materialtyder pä en stark ensidighet i den mUitära underrättelsetjänstens inriktning.Den har fått en tryckfrihetspolitisk sida genom polisundersökningen ochbeslagtagandet av material på tidskriften i BUd/Kulturfrontsredaktionslokaler och den groteska anklagelsen för spioneri mot ett par av dessjournalister. Men det avgörande tycker jag är denna agentverksamhet ipolitiska organisationer som avslöjats. Det är viktigt att statsministernsvarar pä två frågor, som jag icke funnit tillräckliga svar på i detidningsinteryjuer som givit under de senaste av dessa dagar.Frågorna är; Står statsministern bakom försvarsminister uttalande i att agentverksamheten i svenska politiskaorganisationer och mot svenska medborgare som söker kontakt med nationellabefrielserörelser skall fortsättas? Anser statsministern att infiltrationen i politiska ochfackhga organisationer står i överensstämmelse med grundlagen och med allmänlag? Värt parti reste kravet på en parlamentariskfemparti-kommission för att granska alla de uppgifter och påståenden somframkommit i samband med IB-affären. Vi anser det inte tiUfredsställande attförsvarsutskottet, som har ett ansvar för IB;s verksamhet och som av allt attdöma försummat att skaffa sig tUlräckliga informationer om denna, nu ensamtskall överväga detta ansvar och granska denna försumlighet. TiUåt mig att härcitera ur en artikel av författaren i den 25oktober . "Enhgt min mening är det oansvarigt av regeringen attskjuta över avgörandet om en utredning av dessa frågor till de borgerligapartiledarna. Svaren pä de frågor som ställts är ingalunda självklara. Men attfrågorna bör besvaras borde vara självklart. Den skada som eventuellt kan hatUlfogats försvaret genom avslöjandena har redan inträffat. Den skada somkommer att tUlfogas den svenska demokratin om frågorna förblir obesvarade kan fortfarandeförhindras." Om valutgången har det sagts så mycket efterden att inte mycket behöver tilläggas. De borgerliga partiernamisslyckades att erövra majoriteten i och därmed regeringsmakten.Det är en källa tiU stor tiUfredsställelse för kommunistema attdet var genom vår frammarsch som den borgerliga anstormningen kunde slåstUlbaka. I det uppkomna parlamentariska läget ansåg vi det riktigavara att den socialdemokratiska regeringen stannade kvar, eftersom den utgår urriksdagens största parti. Borgerliga partiers försök att utnyttja tronskiftetför att åstadkomma en regeringskris måste betecknas som stridande motgrundlagen. Vpk;s ställningstagande till regeringsfrågan innebärsjälvfallet inte att vi skulle ha förpliktat oss att i alla frågor rösta förden socialdemokratiska regeringens förslag. Vårt parti kommer att som hittUlsföra en självständig politik och pröva de ohka förslagen med utgångspunkt iarbetarklassens och folkets intressen. Det uppkomna läget i har föranlett spekulationerom ett nyval före mandatperiodens slut. Det avgörande mäste enligt vår åsiktalltid vara politikens innehåll, inte kortsiktiga taktiska bedömningar. Vårtparti kräver att politiken skall ges en sådan utformning att arbetslösheteneffektivt motverkas, att stegringen av priser och hyror stoppas, attskattepolitiken omlägges i demokratisk riktning, att lönearbetarnas kamp förverklig bestämmanderätt pä arbetsplatsema underlättas, att arbetstidenförkortas och pensionsåldem sänks, att diskrimineringen av kvinnorna upphör,att en ny regionalpolitik genomförs som säkrar full sysselsättning utanavfolkning i alla regioner, att mUitärutgifterna sänks, att den svenskastorfinansens utsugning av folken i , och stoppas samtatt ökat stöd ges åt befrielserörelserna. En sådan politik kommer vpk attarbeta för. Men värt parti kominer att som hittUls energiskt bekämpa, utanförriksdagen och i , varje eftergift ät höger, varie åtgärd riktad motlönearbetarklassens intressen. En socialdemokratisk regeringspolitik som sneglar åthöger, som söker vinna samförstånd med eller , är detsäkraste sättet att förbereda ett nytt och ännu större socialdemokratisktnederlag i nästa riksdagsval. Regeringen mäste i stället enligt vpk:s meningföra en politik som angriper själva de grundläggande orsakema tillarbetslösheten, prisstegringama, hyresstegringarna, missförhållandena på arbetsplatserna,dvs. kapitalismens ekonomiska system, och låta de borgerliga partierna takonsekvensema i form av ett nyval, om de fäller en sådan pohtik i . AUa tidigare talare har berört detinternationella läget och framför allt krisen i . Det ärnaturligt att vi riktar våra bhckar utanför värt lands gränser. Denvapenvila som ingätts i hänger på en utomordentligt skör tråd.Vi fruktar budskapet om att fientlighetema på nytt har irUetts.Denna fråga har behandlats utförligt här i . Vi återkommersäkert till den. Jag skall begränsa mig till några aspekter på hur vii indirekt berörs av krisen. Det sker på flera sätt. Många strategiska,politiska och ekonomiska intressen knyter sig till detta geografiska område.Det innebär särskilda risker för att våldsanvändningen där kan sprida sig ocksåtiU andra länder och i sista hand sätta världsfreden i fara. Avspänningenmellan stormakterna äventyras, och då gäller det även säkerhet. FN har aUtid spelat en särskild och ibland avgörande roU iMeUersta Östern. Staten tUlkom i anslutning till ett FN-beslut. FN harunder långa perioder erbjudit ett lät vara bräckligt skydd mot våldsanvändning.Det gör att världsorganisationen också nu måste göra sin insats för attåterställa freden och skapa grundvalar för en varaktig och rättvis lösning. För oss svenskar är det viktigt att FN:s auktoritetskyddas och stärks. Det är en fråga om svensk säkerhet på längre sUct. Det ärockså bakgrunden till att nu åter efterkommit FN:s uppmaning att skickaen fredsstyrka till . Genom att en svensk trupp nu åter verkari MeUersta Östem blir mänga svenskar samt deras anhöriga och vänner pä ettomedelbart sätt berörda av krisens utveckling. Våra soldater far dit somfriviUiga i fullt medvetande om att uppdraget är ömtåligt och riskfyllt. Viföljer dem i deras svära verksamhet med respekt. En stor del av den olja världen behöver kommer frånMellersta Östern eller passerar genom området. Vår egen direkta import därifrånutgör bara en mindre del av vår oljeförsörining, men vårt totala oljebehovtäcks tiU av olja från arabländerna. Om produktionen ochexporten av olja görs tUl pohtiska vapen i konflUcten, sä som har böriatske, då berörs alla svenskar pä ett direkt sätt. Och slutligen; Krig betyder att människor hder och attmänniskor dör. Krigföringen blir allt brutalare. Vi hyser medkänsla med krigetsoffer. De folk som bor i området mäste äntligen få fred, en fred som grundas påalla folkens legitima intressen. Vi kan alltså inte stå lUcgUtiga för utvecklingen iMeUersta Östern. Även vi har ett ansvar. Våra möjligheter att medverka tiU enpolitisk uppgörelse är naturligtvis begränsade, men vissa insatser kan vi göra.Jag har nämnt fredsstyrkan den är redan på plats för att övervakagenomförandet av säkerhetsrådets beslut om eld upphör. Ett trettiotal svenskaofficerare är verksamma som FN-observatörer. Ambassadör ärgeneralsekreterarens särskilde representant med uppgift att söka främja enfredlig lösning. Och pä svenskt initiativ har FN;s hjälporganisation haft iuppdrag att hjälpa flyktingarna efter junikriget - lämnar ett bidragtill organisationen på 15 mUjoner kronor. Vi ger också tillden insats som inlett för att bistå krigets offer. Principerna för en fredlig uppgörelse finns nedlagda isäkerhetsrädets resolution frän . Den har fullastöd i alla delar. Resolutionen lägger klara förpliktelser på båda parterna ikonflUcten. Det gäller att fä till stånd ett program för det praktiska genomförandetav principerna. har anbefaUt omedelbara förhandhngar i sådantsyfte. Om sädana förhandlingar kommer till stånd, dä skymtar också möjlighetentill fred. Då skuUe den senaste krisen inte bara vara en episod i en evigkonfrontation mellan israeler och araber utan också kunna visa vägen ut urhatet och misstron fram mot en fredlig samlevnad meUan dessa folk. , , gicksvenska folket tUl val. Nio av tio röstberättigade svenskar deltog i valet. Vidiskuterar valresultatet utifrån våra olika utgångspunkter. i är krossades demokratin i ChUe.Skändlighetema kastar en mörk skugga också över vårt land. Vi har aUa kunnat seoch läsa om terrorn, tortyren, morden, förtrycket och förföljelsen avoliktänkande. Vi läste i tidningama och hörde i nyhetssändningarna om händelser kring den svenska ambassaden. Det ligger sä till att ettantal flyktingar av chilensk och annan latinamerikansk nationalitet förnärvarande befinner sig inom de svenska och kubanska ambassadfastig-hetema iSantiago. är skyddsmakt för i , och fastighet stårdärmed under svenskt beskydd. Större delen av flyktingarna befinner sig i denkubanska fastigheten, som är mycket större än den svenska. Under de senare dagarna har såväl den svenska ambassadensom särskilt dess B-avdelning vid det kubanska kansliet utsatts förtrakasserier från karabinjärer, militär och säkerhetspolis. Endast svenskpersonal med diplomatpass tiUåts gå till och från B-avdelningens kansli.Nattetid äger skjutövningar rum omkring kansliet. Vår ambassadör har iutrikesministeriet protesterat och begärt att ambassaden icke förhindras attsköta sitt arbete. Som framgått av nyhetsmedia har en svenska, fra MargaretaSourander, och tvä chilenska chaufförer, anställda vid , i gårarresterats utanför det kubanska kansliet. Två ambassadsekreterare, som skulleundersöka saken hos polisen, förhindrades att lämna sin bostad och hade fåtttelefonen avskuren. Sedermera har de båda ambassadsek-reterama emellertid fått tillfäUe att ta kontakt med vederbörande kommissarievid säkerhetspolisen, vilken bekräftade att de tre arresterats. Begäran att fäbesöka dem avslogs, och kommissarien vägrade uppge anledningen tillarresteringen med motiveringen att rapporten härom vore hemhg. Ambassaden fortsätter sina ansträngningar att få klarhet isaken. Ambassadör befinner sig själv i det kubanska kansliet. Detta är de senaste nyheter vi har därifrån. Regeringenkommer naturligtvis ytterligt uppmärksamt att följa den fortsatta utvecklingentmder dagen. Bakgrunden är ju denna; valseger 1970gav de fattiga förhoppningar och förväntningar om ett bättre samhälle och ettökat människovärde. Dessa förhoppningar krossades med våld. Det var inte enutveckling som obönhörligen ledde fram till våldet, , utan det varen fredhg utveckling och förhoppningar som ledde tiU att våldet användes motdem som representerade förväntningarna och förhoppn ingarna. Störtandet av den folkvalda regeringen i har väcktfrågan, om det över huvud är möjligt att genomföra djupgående förändringar iett fattigt och orättfärdigt samhälle utan att de privilegierade gruppernagriper till våld. Det hävdas såväl från höger som från vänster att AUendes fallvisar att den fredliga samhällsomdaningens väg är omöjlig att beträda. Från en del grupper tUl höger pä olika håll i världenriktas kritiken nästan mera mot än mot själva kuppen. Den folkvaldepresidenten anklagas för uraktlåtenhet, misstag och övergrepp. Det påminner,tycker jag, om den kritik som riktades mot Dubcek för att hansliberaliseringspolitik i diktaturen mötte ekonomiska svårigheter. Detta kanaldrig legalisera våldet, vare sig på det ena eller pä det andra hållet. I botten pä denna kritik framtonar uppfatttungen att enpolitik för social utjämning och rättvisa är oförenlig med demokrati. Det är enuppfattning som vi väl känner från arbetarrörelsens barndom och som stundomåterkommit . Vi har ständigt motbevisat påståendet i praktiskhandling. Från motsatta sidan hävdas att det endast är väldet somkan besegra diktaturen och privilegiesamhället. Det är en pessimistisk ochdestruktiv ödestro som historien också har motbevisat i åtskUliga fall. För den som bekänner sig tUl en reformistisksamhäUsuppfattning och bygger sin övertygelse på den fredligasamhällsomdaningens och det sociala framstegets praktiska möjlighet är detviktigt att inte falla undan inför sådana förestäUningar. Det är tvärtom viktigtatt understryka att demokratin inte är förbehållen det bestående samhället, attsociala förändringar är dess förutsättning, att demokratin ständigt i praktiskhandling måste visa sitt värde och sin livskraft. Den svenska arbetarrörelsen går ut i den störstainsamUngsaktion som Folkrörelsesverige engagerat sig i sedan . Detkraftiga gensvar vi mött är ett uttryck för solidaritet med ChUes sak men ocksåför det svenska folkets orubbliga tro på demokratin och på en fredligsamhällsomdaning. Mentragedin i visar också en annan sak. kunna värjasitt liv. Jag skall inte ta upp en utförlig debatt om vårunderrättelse-riänst. Jag har uttalat mig om den i ohka sammanhang, och vi färåterkomma därtUl i interpellationsdebatten och när försvarsutskottet slutförtsin granskning. Men jag viU upprepa tvä reflexioner: Små oberoende nationer har det pä många sätt svårt idagens värld. De är utsatta för ett ständigt hot, för ständiga risker. Därpåser vi mänga exempel, alltför många. En liten nation mäste på olika vägarbestämt värna sitt oberoende. TiU sitt stöd mäste den därvid också ha en motnationen lojal underrättelsetjänst. Man kan känna principiell olust inför attdet i en demokrati mäste finnas ting som inte i sin helhet kan redovisasoffentligt. Men så som världen ser ut är jag fullständigt övertygad om att detför oss inte finns någon annan möjlighet. En sådan underrättelsetjänst somtill sin omfattning är mycket begränsad är ett instrument för vårutrikespolitik och vär säkerhetspolitik. Dess enda syfte är att tjäna detsvenska folkets säkerhet och trygghet. Även i en demokrati måste vi ha en polis och en mUitärtill tjänst för medborgarna. Det är och förblir emellertid oerhört viktigt attdessa krafter står under strikt demokratisk kontroll. Makt som ger möjlighet tUl fysiskt övervåld och som delvismäste utövas i hemhghet måste kontrolleras särskilt noga. Det bör en bådehistorisk och aktuell erfarenhet ha lärt oss. Detta innebär självfallet intenågon kritik mot de människor som där arbetar. Men det är farligt i varjenation om man i en yrkeskår med bestämda arbetsuppgifter och särskUdapåfrestningar skapar grogrund för isolering och extremism. Dessa yrkesgruppermäste vara en del av samhället och tjäna de värderingar som flertaletmedborgare bekänner sig tUl. bet har bland alla de väldiga anklagelser som riktats motunderrättelsetjänsten hittUls icke framkommit något belägg för att den pänågot allvarligt sätt skulle ha svikit sin uppgift. Däremot har det framkommitavgörande belägg för att en rad av anklagelserna varit grovt osanna. får nu göra en ingående granskning. Därefter finns det skäl attgöra en slutlig bedömning. Men med anledning av de frågor som här riktats tillmig vill jag göra några uttalanden. För viU jag bara understryka vad han självsade att de rättsvärdande myndigheterna har en självständig ställning i vårtland. De regleras av lagar och förordningar som denna riksdag har stiftat. DekontroUeras av särskilda organ som denna riksdag tiUskapat, främstjustitieombudsmannen. Det finns olika synpunkter om de aktioner som derättsvårdande myndigheterna företar. Men sä länge vi vill upprätthälla dennasjälvständighet och den är nödvändig i en demokrati - skaU vi slå vakt om densjälvständigheten. Det pålägger oss återhållsamhet. Jag delar alltså herrFälldins uppfattning på den punkten. Till , som framstäUde tvä spörsmål tUl mig,vUl jag säga att i det första av dessa är själva frågeställningen felaktig. JagviU hänvisa tUl vad försvarsministern sade i ett interpellationssvar den 18maj. När det gäller andra spörsmålet, som avsåg infiltration, viU jag säga attjag i utomordentligt hög grad ogUlar om man arbetar med infiltratörer iorganisationer, vilka det än vara må. En sak är emellertid klar: om en medlem ien organisation anser sig kunna konstatera brottslig verksamhet ellerförberedelse för brottslig verksamhet det spelar ingen roU om dennaorganisation är politisk eller av annat slag - bör denna medlem ta kontakt medmyndighet. I det avseendet mäste vi säga oss att medlemskapet i en organisationinte upphäver en människas förpliktelser att hjälpa samhället att avslöjabrott. TiU herrar och -vill jag säga följande. HerrHelén frågade mig om det var sant att regeringen vidarebefordrade hemligauppgifter, som den får i tiänsten, tiU det socialdemokratiska ungdomsförbundet.Herr tUlade att det skulle rensa luften om jag kunde ge besked pä denpunkten. Jag vUl kategoriskt förneka att sådant förekommit. Jag undrar vad detär för luft som har mött, där sådant kan frodas. Det skulle juinnebära att jag, om jag genom försvarsministern fick en hemlig uppgift frånunderrättelsetjänsten, för vilken min tystnadspUkt och mitt ämbetsansvargäller, skulle lämna denna uppgift tUl en partipolitisk organisation. Jag kanförsäkra att jag aldrig skulle drömma om att göra något sådant. Jaghar naturligtvis inget emot att detta undersöks av försvarsutskottet eller avkonstitutionsutskottet eller av vilken instans det vara må. Detta spörsmål reser en principiell fråga som jag har möttoch som är av visst intresse. Vi skaU ju slå vakt om samhällskritiken. Men närvi möter ett medvetet användande av lögnen i ett förment samhällskritisktsyfte, skall vi då säga: Ja, men det är ju fråga om samhäUskritik, så det fårvi lov att acceptera - det gör väl ingenting? Tro nu inte att jag beskyllerherr för detta det gör jag inte. Jag har uttalat mig mycket hårt om den verksamhet som des. k. joumalisterna har bedrivit. Jag gjorde det efter att ha läst deras bokoch upptäckt att jag där var något slags huvudperson. Jag menar, min person ärhelt betydelselös, men jag fungerar i detta sammanhang som symbol församhället. Det påstods att jag hade arbetat inom den s. k. IB:sföregångare och sysslat med kontakter med utländska spionorganisationer. Jaghar aldrig medvetet träffat nägon representant för en sädan. Det påstods att jag skickade folk frän IB tUl malmfälten iKiruna och över huvud taget dirigerade ett antal personer för hemhgaspionuppdrag. Det påstods att jag personligen dirigerade ett förmentinbrott på den egyptiska ambassaden. Det påstods att jag sammanträffade med chefenför IB och lämnade detaljerade instruktioner och att han kom hem frän dessainstraktionsmöten vaqe vecka och var djupt skakad. TUl slut angav man t. o. m. ett datum då jag skulle hasammanträffat med denne chef för , . Det var lätt attkontrollera i planeringskalendern. Så pass nyfiken är jag att jag slog uppplaneringskalendern för att se vad jag hade gjort den dagen och just dendagen hade jag sammanträffat med en person som i och för sig hadetUlgång till ett register som berörde politiskt verksamma personer, det skalljag erkänna. Den dagen sammanträffade jag nämligen med detsocialdemokratiska partiets talarförmedlare för att bestämma vilka föredrag jagskulle håUa den hösten. Utifrån dessa påståenden kom man fram till att den härverksamheten leds av regeringen, och med hänvisning till att bolagsskatten iSverige är låg be-visade man på något egendomligt sätt att regeringschefen idet närmaste mäste vara agent för CIA. Alla dessa påståenden är grovt lögnaktiga. Kan det varaett litet misstag? Vart enda ett av dessa påståenden hade mycket lättkunnat kontrolleras i en normalt samhällskritisk verksamhet genom ett telefonsamtaltUl mig eller nägon av mina medarbetare. Men i stället trycktes de i tidningaroch böcker, och sedan skall man ut och dementera vartenda ett av dem. Jag tror att det är ganska viktigt att säga - det ger migherr Heléns fråga anledning tUl att lögnen, den medvetna lögnen, den lättkontrollerbara lögnen, icke ur någon morahsk synpunkt kan accepteras som ettnormalt inslag i samhällskritik. Jag har också kritiserat en annan sak. var innepå den tekniska utvecklingens risker även snuddade vid det förden personliga integriteten. Han nämnde som exempel att man hade ropat upp ettpersonnummer i stället för ett namn i en bank och att man hade gjort fel vidmilitära inskrivningar. I fråga om aUt sådant här delar jag . Jag känner ett slags olust inför det, och jag skall gärna medverkatill att vi alla gemensamt tar itu med att stärka den personliga integriteten gentemotden tekniska utveckling som pägår. Den fär vi reglera hårt i lag.