prot · FW0931 · 1973-12-31 00:00:00 — Sedan citerade den förnämhga publikationenAktuell ekonomi som stöd för sin konjunkturteori. Det var litet otur att herrSträng inte vände på sidan utan bara tittade på s. 1. På s. 2 står det somrubrik: Svag byggkonjunktur. Vi instämmer i den bedömning som tidningensredaktör har. Byggkonjunkturen är svag, och det är därför vi säger att detbehövs ytterligare påspädning för att få bukt med byggarbetslösheten. Att de stora löntagarorganisationerna, arbetsmarknadensparter, representanter för regering och riksdag skulle sitta med vidöverläggningar kallar sedan för en seminarieövning. Alla de trestora löntagarorganisationerna - LO, TCO och - har vädjat till regeringen:Se till att det blir en sådan utformning av skatter och bidrag att de storalöntagargrupperna får någonting över av den löneförhöjning de förhandlar sigfram till! Klappjakten mellan priser, löner och skatter förlorar framför alltlöntagarna i de vanligaste inkomstlägena pä. , jag har en avskrift av radiointervjun medLO:s blivande ordförande. Om det behövs skall jag läsa upp den. Han sade: Om viskall fortsätta på detta sätt kommer stora mellangrupper inom LO att notera inte uppnår någon reallöneeffekt. Därför, menade han, bör politikerna göranågonting åt skatte- och bidragssystemets utformning. Det är fakta. Det varalltså litet otudigt att försökte schabbla bort vad har sagt. Vad svarar nu finansministern på det här? Har konkret att komma med för att underlätta framgångsrika avtalsförhandlingar,som löntagarorganisationerna talar om, utöver de här allmänna förmaningarna somhan ger då och då om återhållsamhet och samhällsekonomiskt ansvar etc? Nej,låtsas som om den vädjan som är framförd från löntagarorganisationernainte är någonting som man egentligen behöver bry sig om. ärfelaktigt refererad, det är försvarslinje. Det verkar nästan somom han vädjar till LO:s andre ordförande att han skall göra avbön. Den somborde göra avbön är ju , när han inte vill inse att det härverkligen är ett problem som rör löntagare. Problemetmed de orimliga marginaleffekterna, som bara är en del av det som enstabiliseringskonferens skulle syssla med, är någonting, säger , somden borgerliga pressen och oppositionen har hittat på. Det är inte det, herrSträng, och försök inte övertyga någon om att det är så! De som skall betalaskatterna - de som ser att det inte blir några pengar över, att det blir mestluft när de får löneökning - vet att har fel. På den punkten trorjag att hade maximal otur i sitt långa inlägg. sade valrörelse när den här sakendiskuterades: "Inte skulle jag bli klokare, om jag satte mig ned vid ettbord och lyssnade på andra." Nej, det kan tänkas att inteskulle bli klokare för det. I så fall är det svenska folket som får betala förden lomhördheten. "Socialdemokraterna är mer ambitiösa i fråga omsysselsättningen, tro mig", säger . Vad har det inneburit ihandling? Man har sagt nej till oppositionens förslag 1971, som skulle ha getttiotusentals människor arbete. Det var första gången som socialdemokraternainte ville ställa upp i främsta ledet mot arbetslösheten. Det är det som göratt vi är i ett nytt läge. Jag undrar om inte även känner att detförtroende, som stora grupper har haft för socialdemokratins förmåga att klarasysselsättningen, kanske sviktar htet grand. Och det är inte så underligt.Verkligheten talar nämligen så högt att försäkringar inte hörs avfolket försäkringar som dessutom visat sig så felaktiga. "Det är oansvarigt, det som oppositionen harföreslagit", säger , och då talar han om att det som varriktigt kan man nu inte använda. Men, , de ekonomersom säger att det är som har varit oansvarig lever , deverkade inte . Det är ju redaktören för den här utmärktapublikationen, , som har präglat uttrycket "de tvåförlorade åren" åren som svenska folket får betala därför att herrSträng inte ville gripa till en aktiv konjunkturpolitik. Vem är oansvarig, herrSträng? Svenska folket får betala för regeringens dåliga grepp omkonjunkturpolitiken, det är sanningen. HerrBOHMAN (m) kort genmäle: Jag ställde en enda konkret fråga tillfinansminister , nämligen hur han tolkade den prisregleringslag som hansjälv hade utfärdat. Det var det enda som finansministern inte gick in pä -annars tog han upp allting. Han har tillfälle att komma tillbaka. Det är väldigt svårt att plocka ut några blommor urfinansministerns stora replikkvast; sådana här debatter präglas ju inte precisav den jämUkhetspolitik som ni i andra sammanhang talar om. Men skall jagplocka ut något, måste det i så fall bli den konjunkturpolitiska ochskattepolitiska grundsyn som finansministern än en gång redovisar på ett sättsom visar hur fruktansvärt fastlåst han är i sin uppfattning. Det finns ingenmöjlighet att rucka på finansministern, det finns ingen möjlighet att fåförståelse för att andra människor kan ha en annan grundsyn i dessa försysselsättningen utomordentligt väsentliga frågor. bryr sigtydligen inte ett skvatt om att samtliga av mig kända Nr 31 ekonomer, inklusive LO:s ekonomer,underkänner den konjunkturpolitik O-isdaopnåp regeringen drev 1971 och 1972och anser att de förslag som en samlad 78 fb 107"? opposition lade fram låg i linje med vad den svenska -------------------- ekonominjust då behövde. tinansdebatt jgg tycker liksom finansministerns försvar för sin egenpolitik är helt fantastisk jag tror att använde det uttrycket.Det är naturligtvis ofta svårt att fastställa vad som är rätt. Men här kan viju peka pä resultatet. Vi kan ju peka på den vardag som vi lever med, med denlåga tillväxten, den höga arbetslösheten, de snabba prisstegringarna. Detta ärföljder av en felaktig ekonomisk politik. Och finansminister kanväl inte frånsäga sig allt ansvar för den politik som landetssocialdemokratiska regering har fört . Det är fel att påstå att oppositionen lade sina förslag"ovanpå" regeringens. Oppositionen presenterade sina förslag, innanregeringen kom med sitt paket. Vi hade krävt de åtgärdersom vi fick tillfälle att redovisa på första dag - våra förslaglades alltså inte "ovanpå" regeringens. Men om våra förslag hade genomförts den gången, vad hadeblivit resultatet? Sannolikt man kan naturligtvis inte svära på sådant ettbetydligt mindre antal arbetslösa, högre skatteinkomster till samhället, ensnabbare tillväxt i samhällsekonomin och, finansminister , lägreutgifter för de arbetslösa, eftersom antalet arbetslösa skulle ha gått ned,samt minskat behov av de selektiva åtgärder som föreslogs från regeringens sidasom recept mot den arbetslöshet som redan inträffat. Man kan alltså inte läggade två stora klumpsummorna på varandra, som finansministern gör, och säga attde skulle ha lett till en helt orimlig ekonomisk situation. Likaså är finansministern fortfarande helt låst, heltstatisk i sin syn på skattepolitiken. Finansminister gjorde förresten gällande att vi hade kommit med överbud på någonting sådant som 1miljard kronor. Och finansministern meddelade att han hade en sammanställningav våra partimotioner som skulle visa att överbudet var sä stort och att vitidigare inte hade kunnat gendriva motsvarande sammanställningar av våra motioner.Om jag inte minns fel så har sådana sammanställningar lagts fram först vid denstora debatten . Och vi har faktiskt vid flera tillfällenvarit i förbindelse med vederbörande i och påvisatfelaktigheter i sammanställningarna. Jag har inle besvärat finansministern medatt ringa till finansministern själv. Mina medarbetare har ringt till dem ifinansdepartementet som har sysslat med detta och klarat av det. Man hade glömtbort vissa poster, räknat vissa poster fel och missförstått vissa poster. Vihar aldrig haft anledning att ta tillbaka en enda post av dem som tagits in iden sammanställning som finansministern haft den stora vänligheten att hjälpaoss att göra. Men vi har förstått, varför finansministern har gjort sinafelbedömningar i sina angrepp mot oppositionen. Det varsärskilt intressant - och väldigt oroande, för resten - att lyssna på finansministerns syn på de svenska skatterna. 96 finansminister påorden, då vet nu alla de människor som lyssnadepå finansmmistern att han anser det omöjligt att sänka skatterna 31 Det var ju en klar deklaration som finansminister den Stränggjorde - att det icke går att sänka skatterna. Om ni går ut och c februari1973 talar försänkta skatter så bedrar ni den svenska allmänheten, sade--------- finansministern.Finansministern däremot, som förklarade att skatterna tinansaebatt aldrig kansänkas, bedrar alltså inte den svenska allmänheten. Finansministern står fast vi skall ha dessa världens högsta skatter kvar. Det är värdefullt att få ensådan här deklaration inför valet. Men den stämmer inte med det resonemang somförs på arbetsplatserna och de resonemang som har förts av ,och - om man inte skall fatta deras resonemang på detsättet, finansministern, att vad de vill åstadkomma är ett skattesystem somdöljer skatternas verkliga stodek, ett nytt system som trollar bort att vifortfarande har världens högsta skatter. Jag tycker att det var enutomordentligt värdefull deklaration i och för sig, men den var väldigt oroandeför de enskilda medborgarna, med hänsyn till framstegstakten i vårt samhälle,med hänsyn till samhällsekonomin, med hänsyn till våra möjligheter att ge allade människor sysselsättning som saknar jobb. Ur den synvinkeln var detalltså utomordentligt oroande att finansministern gjorde sin klarläggandedeklaration om den skattepolitik som socialdemokratin eller i varje fallfinansministern står för . (vpk) kort genmäle: Den regerande socialdemokratin underskattarden faktiska arbetslösheten. Det gör också finansutskottet i sitt betänkande. Finansministern talar här som vanligt om ökandesysselsättning bland kvinnorna. Den enda grupp som ökat i storlek åren1962-1972 är de deltidsarbetande kvinnorna. Men många som har deltidsjobb hardet därför att heltidsarbete inte finns att få. AUa andra grupper har minskateller stått stilla i storlek - det gäller heltidsarbetande kvinnor lika väl sommanliga med såväl heltid som deltid. Det räcker inte att minska arbetslösheten med 40 000, somherr Sträng påstod. Det är en alltför låg målsättning, sett mot bakgrunden avden totala arbetslöshet som finns - en alltför låg ambitionsgrad, somfinansministern brukar säga. Regeringen underskattar också behovet av nya metoder föratt komma till rätta med arbetslösheten. Det gör även de borgerliga partierna.Den stora arbetslösheten, nedgången i ekonomin, är en följd av bl. a.långsiktiga stagnationstendenser i det kapitalistiska systemet. Men regeringenoch de borgerliga partierna trampar på i gamla spår. Ökade reservarbeten ochökade hndringar till framför allt storfinansen är metoden. fordras emellertid flerahundra tusen nya arbetstillfällen för att kunna hålla en tillräcklig sysselsättningsnivå. sade förut att det krävs en medveten planering för att minska arbetslösheten. Det är riktigt. Vårt parti har anvisat vägar för hur nya arbeten skall skapas. Men hur ser regeringens planer ut? Var finns långsiktigheten i regeringens politik - för i finansplanen påstår man att man har långsiktiga målsättningar? Och vilka är medlen? Är det fortsatta 97 7 protokoll 1973. reservarbetenoch fortsatta lättnader för kapitalet? Eller varav består programmet?Finansministern, som ju har god tid på sig och inte brukar ta strid medklockan, kan kanske ge sig tid att redovisa detta, som är väsentligt för dennadebatt. Hur tänker regeringen få fram tillräckligt antal jobb ? Det har varit ekonomisk kris . Kapitaletmöter sin kris genom att på arbetsplatserna öka hetsen och utsvettningen av dearbetande. Rationaliseringen drivs allt längre och arbetstakten pressas upp.Nya metoder för den kapitalistiska utsugningen införs. Meritvärderingssystem,ökad deltidsanställning av arbetskraft för att undgå sociala kostnader ochavgifter ökar utsugningen och makten över de anställda. Med denna utvecklingsker en allt längre gående uppbindning av fackföreningarna i olikasamarbetsavtal, i skenradikala förslag om minoritetsposter i styrelser osv.Kapitalägarna försöker att lasta bördorna för sin kris på de arbetande. 1 den situationen bodar man från socialdemokratiskt hållatt ta över borgerliga resonemang om en statlig inkomstpohtik om att"utrymmet" för lönestegringar skall kunna fastställas avskilt frånde arbetandes fackliga kamp och att löneförhöjningar skulle kunna tas ut genomskattelindringar osv. Man vill lyfta bort lönekampen från arbetsplatserna.Däremot ställs inga förslag om kontroll av den ökade utsvettningen. 1 debatten här har man ju hänvisat till inlägg av olikaslag bl. a. av LO:s näste ordförande om önskvärdheten av ensamordning av lönepolitik, skattepolitik och socialpolitik. Det reser denallmänna frågan om vad en s. k. statlig inkomstpolitik syftar till. Statlig inkomstpolitik brukar i de kapitalistiska staternarikta sig mot lönearbetarklassens intressen. Dess syfte är att söka förhindraatt löneökningarna blir så stora att de hotar kapitalets intressen. finnsdet ju viktiga gradskillnader när det gäller statsmakternas påverkan pälönepolitiken. Finansministern uttalar ofta i finansplanen varningar för vadsom brukar benämnas alltför stora lönehöjningar. Regeringen och arbetsköparnaaccepterar en årlig inflation som starkt minskar värdet av vunna löneökningaroch alltså redan det är ett slags ingripande mot lönearbetarna. Direkta ingripanden i avtalsrörelserna har också ägt rum.Men vad som frän vissa håll har förts fram i debatten är en direkt samordningav den statliga politiken och avtalsrörelserna. Först har en centralisering ägtrum inom den fackliga rörelsen, vilken har starkt reducerat medlemmarnasinflytande över avtalsuppgörelserna. vill man driva centraliseringen ännulängre, så att statlig politik och avtalspolitik helt samordnas. Vi tror attdetta är en farlig och skadlig linje. Om den drivs till sin ytterlighet betyderden att fackföreningsfolket helt berövas inflytande över avtalsrörelserna.Vissa av de framförda förslagen tar också frän dess beskattningsrätt.Ingetdera kan accepteras. Det borgerliga kravet på en stabiliseringskonferens är juett steg mot en statlig inkomstpolitik, trots att man här i debatten har förtfram en viss kritik mot en sådan. Det vore mycket intressant att få veta: Hurplanerar de borgerliga partierna att göra, om de eventuellt skulle erövraregeringsmakten? Avser de dä att införa en sådan här statlig inkomstpolitikeller att ta viktiga steg i riktning mot en sådan? HerrÅSLING (c) kort genmäle: Jag noterade med intresse finansministernsförvåning över mitt blygsamma försök till konjunkturanalys, men jag förstårinte riktigt bakgrunden till finansministerns förvåning. Jag sade att man underen tidsperiod på 1 2 14 månader får vara beredd pä en successiv uppgång, ochnär finansministern sedan tog till orda sade han att man får räkna med att enuppgång har kommit . sade det i anklagande ton,som om jag olovandes hade tittat i finansministerns kristallkula. Det har jagemellertid inte gjort. Det var mm helt privata fundering. Det väsentliga, och det som jag ville illustrera, varemellertid att trots de påtagliga tendenser till uppgång som kan iakttasfinns det ändå -kanske mer än i ett motsvarande läge i enkonjunkturcykel - en rad orosmoment och osäkra faktorer. Och det är det som ärdet intressanta vid dimensioneringen av de ekonomisk-politiska åtgärderna. Jagåberopade och ägnade i mitt anförande ganska stort utrymme åt justarbetslöshetsfrågorna och kom även in på konjunkturuppgångens regionalpolitiskakonsekvenser, vilka är av betydande intresse när vi nu äntligen står inför enregionalpolitisk satsning av mera målmedveten och genomtänkt art. För skogslänens del blir högkonjunkturerna egentligenaldrig några högkonjunkturer, utan de blir endast tillfällen då man till övrigasvårigheter också måste lägga att man får hjälpa till att bära de konjunkturpolitiskaåtgärder som överhettningen i landets expansiva regioner motiverar. För varjehögkonjunktur ökar pä det sättet avståndet i ekonomiskt avseende mellan landetsskilda regioner. Jag tycker att man skall kosta på sig att notera detta, och detbör göras mot bakgrunden av den besvikelse som jag uttryckte över att man nufrån regeringens sida går ut med en i jämförelse med länsstyrelserna sänktambitionsnivå när det gäller regionalpolitiken. HerrBURENSTAM () kort genmäle: gjorde gällande att det var enmyndighetsförklaring av löntagare att AP-fonderna skulle ge sig in och köpaaktier. Men vem är det en myndighetsförklaring av egentligen? Det är enmyndighetsförklaring av en fondstyrelse, och det är sannolikt att det i dennafondstyrelse kommer att sitta personer som sedan mycket länge ärmyndighetsförklarade i bemärkelse. De har sannolikt redan mängderav olika uppdrag, till vilka nu detta skall läggas. Jag undrar om det är denriktiga formen av myndighetsförklaring att på det viset skapa enmaktcentralisering. Det är inte en myndighetsförklaring av de enskildalöntagarna. Jag undrar hur de skulle uppleva det att staten i praktiken blevägare av en allt större del av näringslivet. Hur är det, , med deanställda i - upplever de mer av medbestämmande än anställda i andraföretag? Eller hur är det med de anställda vid posten, vid ,vid verkstad, som gjorde Tjorven? Hur är det med dem som är anställda ide olika verk som skall flyttas ut från har de en känsla av att dehar blivit myndighetsförklarade och har ett speciellt inflytande över vad somhänder och sker? Nr 31 Sträng, jag tror inte att det ärnågon speciellt löntagarvänlig politik att Onsdaeenden pensionera det enskildanäringslivet med pensionspengar. 28februari 1973 sannolikt en så mycket sämre ekonomisk utveckling i landet att alla - parter utsätts för större påfrestningar. Genom svensk historia har självägande bönder utgjort ettstarkt värn mot alla möjliga former av överhet. Det kanske är någonting som mankan dra slutsatser av även när det gäller hur man skall bygga upp ett moderntframtida samhälle. Det är bakgrunden till vår uppfattning att man skallmyndighetsförklara de enskilda människorna genom att åstadkomma ett sprittägande så långt det nu går. Vi tror inte alls, som kanske inbillarsig, att man löser alla svåra företagsdemokratiska problem genom att den enaeller andra har några aktier eller någonting sådant - förvisso inte. Deföretagsdemokratiska problemen är mycket större än så. Men jag tror, herrSträng, att man den vägen skulle kunna undvika den företagsdemokratiskakatastrof, som ligger i förlängningen av ett system som inriktar sig pä att gestaten större och större ägande, vilket medför att man kommer attfå bara en enda arbetsgivare. Det är icke det system som är det lämpligaste urföretagsdemokratisk synvinkel. konstaterade alldeles riktigt attjag i mitt första anförande sade att arbetsmarknadsstyrelsensrörelsestimulerande politik måste fortsätta. Jag sade också i mitt förstaanförande att vi har att förvänta en proposition från inrikesministern omfortsatt lokaliseringspolitik, dvs. statens hjälp till etablering av företagute i provinsen. Det kommer att krävas rörlighet åt båda hållen. Felet med herrFälldin är att han inbillar sig att det nu skall vara slut med all flyttning avarbetskraft; nu är det bara företag som skall flytta. Man måste vara sällsyntfrämmande för den verklighet vi dväljs i, om man tror att detta skall kunnagenomföras efter den ordalydelse som det uttalas i från sida. blir alltid irriterad när jag sluter uppbakom den organiserade ekonomiska bonderörelsen och säger att den lika väl somalla andra har rättighet att göra sina koncentrationer och rationaliseringar.På något oförklarligt sätt blir irriterad när jag ställer migbakom dess göranden och låtanden i den riktningen. Jag kan delvis förstå det,eftersom det inte går ihop med den enkla bondepolitiska filosofi som herrFälldin gör sig till talesman för: nu skall ingen flytta - nu skall företagenut i bygderna, där det finns folk. Drar vi konsekvenserna av den filosofin,kommer vi fram till att man naturligtvis inte heller får lägga ned företag ibygder där det finns folk. Det är logik i det. sade emellertid överraskande nog att vi inteskulle tala så mycket om exemplet från utan se hur det kommer att gå. Det var ju en förhoppningsfull utgångspunkt för den fortsatta observationen på det här området. Om går ut och säger att den här fusioneringen inom slakteriverksamheten inte kan bli av därför att den inte är i överensstämmelse med politiska ideologi - om det 100 finns företag ute i bygderna skallde vara kvar oavsett hur små och oräntablade är får jag ta av mig hatten för , för då har han gjort eninsats i den sant bygdepolitiska och lokaliseringspolitiska verksamheten. Menvi får väl följa detta i fortsättningen och se hur det går. Vi får ta ställning till ett annat nädiggande exempel rättsnart. Jag håller på att skriva avslutningen på ett departementschefsanförandeom den andra etappen av utlokaliseringen av statliga verk i landsorten. Jag tarmig friheten föreslå kammaren att även jordbruksnämnden flyttar till ,där tidigare och lantbruksstyrelsen är placerade. Jönköpingskulle kunna bli något av ett jordbrukets förvaltningscentrum där finns juElmia tidigare, så det är inte så tokigt som man kan tycka. När jag har justerat dessa skrivningar har jag tillätitmig säga att med hänsyn till jordbruksnämndens flitiga kontakter medjordbrukarnas ekonomiska föreningsrörelse, lokaliserad till Bondtolvan häriKlara, dvs. i , vore det naturligtvis högst önskvärt att ävenjordbrukarnas ekonomiska föreningsrörelse tog chansen och följde medjordbruksnämnden till . Det skulle underlätta kontakterna mellan detstatliga ämbetsverk, som har att hantera den kompliceradejordbruksregleringen, och dess motpart, dvs. På denna punkt hoppas jag att jag skall få med mignär det gäller jordbruksnämnden, och min förhoppning är att exemplet även skallföljas av jordbruksnämndens partner, dvs. Naturligtvis litar jag på att jag har vid skuldra med mig själv när det gäller detta utflyttningsarrangemang.Riksdagen kan inte fatta beslut om att flytta jordbrukarnas ekonomiskaföreningsrörelse till , men en uppslutning från sidabakom regeringens proposition och en anslutning frän i övrigt skulleväl inte utan vidare kunna nonchaleras. Denna lokalisering av en av jordbruketscentrala ekonomiska organisationer tycker jag skulle vara mycket värdefull. Det här var naturligtvis en liten diskontering av endebatt som vi skall föra längre fram, men kan man väl komma med ennyhet också. återkom till frågan om de båda alternativaförslagen ; om jag inte minns fel följdes det upp även av möjligen . Men de missar ju hela poängen och lyssnade tydligeninte på vad jag sade i mitt första inlägg. Jag skall inte bestrida att ni hadeett förslag innan regeringen lade sin proposition på bord.Regeringen insåg inte det kloka i det förslaget utan valde att sätta inpengarna där arbetslösheten uppstod i stället för att använda dem till degenerella gåvorna till svenska företag, som ingick som en väsentlig del i ertförslag. Jag skulle ha respekterat er ståndpunkt om ni, när de bådaförslagen sedan låg bredvid varandra, hade sagt nej till regeringsförslaget,matchat upp ert förslag såsom ett alternativ till regeringsförslaget och röstatför detta. Men det gjorde ni inte. Ni tog inte avstånd från regeringsförslaget.Ni följde regeringens förslag och yrkade därutöver på även ert förslag. Detta kanvem som helst övertyga sig om, och man behöver inte gå till akterna. Så långttillbaka var det inte. De flesta i denna kammare har minnesintrycket mycketklart för sig. förklarade avslutningsvis att han läserstatistiska centralbyråns statistik, medan jag läser arbetsmarknadsverketsräkningar. Jag tror att dessa båda statistiska beräkningar i viss mänkompletterar varandra. Men arbetsmarknadsverkets räkningar har mera karaktärenav arbetslöshetsräkning, medan statistik har merakaraktären av sysselsättningsredovisning och innebär försök att analysera ochinventera de dolda arbetskraftsresurser som finns, dock med bortseende från omdessa dolda arbetskraftsresurser i verkligheten kan placeras i ett arbete ellerinte.