prot · FW09110 · 1973-12-31 00:00:00 — Valbesvär skall prövas på ett strikt juridiskt sätt efterlagens grunder, det måste vara ett rättmätigt krav. Regeringsrätten har i allrimlighets namn fungerat väl och måste i detta sammanhang garanteraobjektivitet avsevärt bättre än en riksdags-vald nämnd. Jag ber att få yrkabifall till reservationen 13. Vad gäller befordringsgrunderna vid tillsättning avstatlig tjänst vUl departementschefen och utskottsmajoriteten ändra påhittillsvarande bestämmelse om att avseende endast skall fästas vidvederbörandes "förtjänst och skicklighet". Bestämmelsen har varit engaranti mot ovidkommande hänsyn. Övertramp har lätt kunnat påtalas, men det harockså varit möjhgt för vederbörande myndighet att i begreppen förtjänst och skicklighetväga in en rad skilda men adekvata meriter av betydelse vid bedömningen. har departementschefen och utskottet mot en enhälliggrundlagberedning ändrat på texten så att det skall fästas avseende vid"sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet". Vi anser dettavara ett allvarligt avsteg. Begreppet sakliga grunder kan bedömas mycket subjektivt.Man motiverar förändringen med behovet att bl. a. kunna väga in ävenarbetsmarknadspolitiska och lokaliseringspolitiska hänsyn - och det rnå så vara.Men man skriver ju "bland annat". Man frågar sig med bävan: Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Vad ärmånne det andra? Tendens tUl politiska hänsyn har varit oroväckande, och medden nu föreslagna ändringen öppnar man dörrarna för hänsyn som kan sättaförtjänst och skicklighet på undantag. De blir ju inte ovUlkorliga längre. Härhjälper det nog föga att utskottet förutsätter "att inga faror för denenskildes rättssäkerhet kommer att uppstå". Hur vet man det? Med femfuttiga rader förordar utskottet ett beslut som går stick i täv mot en eniggrundlagberedning. Det låter betänkligt. I sammanhanget ber jag att få yrkabifall till reservationen 26. Vi har i en motion, representerande alla demokratiskapartier, slagit vakt om högtidliga öppnande och gudstjänsten isamband därmed. Vi tycker inte att det finns anledning att göra oss av med envacker och värdig ceremoni, där nästan allt har en symbolisk innebörd medhistorisk anknytning. Och predikan i Slottskapellet brukar vara både tUlgängligoch uppbygglig om man är där. TUl detta högtidliga öppnande har ständerna och sedanriksdagen samlats i drygt 350 är. Det var som kom till och stadgade om detta högtidliga öppnande. Finns detverkligen något vettigt motiv att på punkt efter punkt skära av sambandet bakåtoch göra oss historielösa? Kan vi inte själva behöva htet fest och högtid övervärt dagliga arbete, en hten gnutta eskapism som kanske ger oss enhälsosam förnimmelse av att vi - även den stortaligaste och märkligaste blandoss - är en liten tillfällighet i det stora historiska perspektivet? Denupplevelsen kan också ge något av trygghet och meningsfullhet. Ett är i varje fall säkert; Ceremonin i rikssalen betydermycket för folket ute i landet. TV redovisar hög tittarfrekvens. Säkert betyderdet TV- och radioreportaget mera för än månget reportage frånfantasilösa debatter denna som regel glest besatta kammaren. Självfallet gerdet högtidliga öppnandet i rikssalen inte en realistisk bild av en riksdag ifunktion, men det kan tända intresset för att följa fortsättningen. Somliga ärkritiska mot ceremonin i rikssalen därför att diplomatiska kåren kommer icentrum och inte riksdagsledamöterna och andra samhällsverksamma. Men ingethindrar faktiskt riksdagsmannen att ta rocken på armen och visa sig i sin fuUaglans och frack om han så vUl. Och vad den diplomatiska kåren beträffar så ärdet inte helt betydelselöst att man på det hållet är mycket uppskattande enuppskattning som lär prägla rapporterna till respektive hemlandsregeringar. Grundlagberedningen menade att öppnandet borde förläggastill , vUket utskottet har accepterat. Vi har därför yrkat attöppnandet må kunna förläggas utanför detta hus. Utskottet har anförtatt ingenting hindrar att en gudstjänst i sammanhanget förlägges tillSlottskapellet. Man får verkligen hoppas att så också blir fallet. Så oändligtmycket av människoord som vi får höra i , ord som visst intealltid är visa eller välmenande och då tänker jag inte bara på mig själv kan vi behöva börja vår session med ett ord i hus. Jag yrkar bifaU till reservationen 29. TUl slut några ord om kyrkan i regeringsformen ellerrättare sagt varför kyrkan inte syns i regeringsformen. Den tycks lysa med sinfrånvaro trots att den spelar en nog så väsentlig roll i det svenska samhället.Den har nämhgen med sitt kyrkomöte, sin lagstiftning, sina biskopar och mycketannat hamnat i regeringsformens s. k. övergångsbestämmelser. Detta kannaturligtvis uppfattas som en händelse som ser ut som en tanke. Men orsaken ärsjälvfallet den som i Luttra också anförde att närgrundlagberedningen utarbetades och propositionen skrevs förmodade man att detskuUe bli ändrade relationer meUan kyrkan och staten. FördenskuU ansåg man siginte på det stadiet kunna arbeta in bestämmelserna i regeringsformen. blevdet inte ändrade relationer, men det gavs heller inte någon tid för att göranågon ändring i den föreslagna regeringsformen, och inte heUer utskottet hadetid för detta. Tidsnöden, som har nämnts , var redan stor nog. Detär emellertid helt klart att övergångsbestämmelserna är grundlag i Uka hög gradsom regeringsformen i övrigt. Vårt särskilda yttrande är knutet till 1 kap. 6 § av denanledningen att man där både enligt utskottsmajoritetens och enligtreservanternas skrivning i begreppet "primärkommuner" respektive"kommuner" inkluderar också kyrkliga kommuner. Man får hoppas, herr talman, att kyrkan fårbehålla den plats den förtjänar både i regeringsformen och i det svenskasamhället. I detta anförande instämde i (m). i TroUhättan (s) kort genmäle; Eftersom i på en punkt såbestämt vände sig till mig bjuder artigheten från min sida att jag svarar pådenna punkt. Min första adressat i mitt föregående anförande var inteherr , utan det var de som kritiserade det språk som begagnas iregeringsformen och som har bett oss att i stället skriva lagspråk från1800-talet. Då tyckte jag det var lämpligt att den intresserade i sammabetänkande kunde få jämföra dessa olika stilarter. Även om både utan möda orkar läsa igenom aUtsammans, trorjag inte att det är lämpligtatt ha hela regeringsformen i den språkliga dräkt som framträder på s. 137 iutskottets betänkande. Vidare förstår jag att det varit omöjligt att göra omsuccessionsordningen. Min andra adressat var centerpartister och folkpartistersom begärt utredning. Det är nämligen att märka att vi har två reservationer pådenna punkt, dels reservationen 37 med lagtext, dels reservationen 40 som begären utredning. Jag vUle att man något skulle fundera över var man kunde hamnagenom en utredning, nämligen i den successionsordning som redovisas på s.137. Min tredje adressat var . Jag vUl säga att jaghoppas att inte vare sig eller i tar illa uppom jag betecknar successionsordningsreservationen som uttryck för en god ochdjup konservatism till både språk och innehåU. Kanske borde ändå iMalmö läsa en artikel i denna fråga, som införts i en tidning vUken kommer utpå hans egen hemort. Den är skriven av . Även om man kandiskutera enskildheter i den, trorjag att det är en intressant läsning även förherr i . Mm egen argumentering har jag ju redovisat i form av ettcitat. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. HerrWERNER i (m) kort genmäle: Jag ber att fä tacka iTrollhättan för hans vänliga anvisningar pä böcker och annat. Men jag villockså säga att det väl inte vore någon stor olycka om och folkpartietgenom en utredning skulle komma fram till att ansluta sig tillsuccessionsordningen sådan den ter sig . Som jag nämnde tycker jag attdess språk är mycket passande just i det sammanhanget. Det är måhända någotsvårtillgängligt, men ger en åt grundlagen som jag tycker är värdig påmånga sätt. i uppehöll sig en del vidgrunderna för tjänstetillsättningar. Jag har i propositionen strukit under attkravet på saklighet vid tjänstetUlsättningar är så viktigt att det bör finnasen särskild bestämmelse om det i regeringsformen. Varför har vi då formuleratom bestämmelsen? Jo, omformuleringen har skett därför att vi vill attgrundlagen skall ge vid handen att det är tillåtet att vid statligatjänstetillsättningar anlägga också vissa arbetsmarknadspolitiska ochlokaliseringspolitiska synpunkter och inte bara ta hänsyn tUl de faktorer somman i allmänhet lägger in i begreppen förtjänst och skicklighet. Grundlagen börexempelvis inte lägga hinder i vägen för att det också för statliga tjänstemänanordnas ett återanställningsskydd. I samband med omorganisation ellerutlokalisering av statlig verksamhet kan det visa sig nödvändigt att vidtasärskilda åtgärder för att tillgodose en del arbetstagares behov av annananstäUning i statens tjänst. Då kan det eventuellt finnas saklig anledning attgå ifrån den vanliga tUlsättningsnor-men. Jag vin i detta sammanhang också erinra om attbestämmelserna om tillsättning av statliga tjänster numera omfattar inte barade kategorier av statsanställda som av ålder haft stäUningen av tjänstemän. m. är så gott som samtliga arbetstagare hos staten anställda somtjänstemän. Detta förhåUande ökar behovet av möjlighet att anläggaarbetsmarknads- och lokaliseringspolitiska synpunkter. Självklart är, , att den nya bestämmelsen skalltillämpas på sådant sätt att ingen som helst fara för rättssäkerheten kommeratt uppstå. Jag vill understryka att grundtanken i förslaget är densamma somgrandtanken bakom bestämmelsen i nuvarande regeringsform och grundlagberedningensförslag, nämhgen att statliga tjänster skall tillsättas efter objektivagrunder. Förslaget tinåter inte att någon otUlbörlig hänsyn tas. HerrWERNER i (m) kort genmäle: Jag tackar justitieministern för dessa ord,som ju kommer in i protokollet och som kan vara vägledande för framtiden. Tynog blir man betänksam när förtjänst och skicklighet inte längre prioriterasutan bara får ingå i en exemplifikation pä begreppet sakhga grunder. Somlagtexten är utformad kan man ju faktiskt gä förbi förtjänst och skicklighetoch finna andra sakliga grunder, som motiverar en utnämning, och det ärbetänkligt. Lagtexten med det komplement som justitieministern just nu gjortger dock en viss trygghet. HerrBERNDTSON i (vpk): Det vore en Ulusion att tro att någrademokratiska fri-och rättigheter uppnåtts utan kamp. Tvärtom är det så attvarje rättighet det må vara att hålla möten, att rösta i valen,att'sammansluta sig i intresseorganisationer eller vad man vill peka på förrättigheter vi har - endast har vunnits genom hård kamp mot reaktionärakrafter. Kampen för demokrati har varit och är en kamp motkapitalets makt. I den svenska arbetarrörelsens historia har hävdandet av dedemokratiska fri- och rättigheterna spelat en stor roll. Med den kampen kännersig kommunisterna förbundet. I partiets program heter det ocksä; "Partiet förpliktar sig att delta i och utvecklavarje rörelse, som befordrar det arbetande folkets intressen. Det bekämparvarje inskränkning i och slåss för varje utvidgning av folkets demokratiskarättigheter: nationell självbestämmanderätt; rätt att med allmän och likarösträtt välja folkrepresentation, som väljer och vrakar regering;organisations-, mötes-och demonstrationsfrihet; åsikts-, yttrande- ochtryckfrihet." Det är utifrån denna grundläggande ståndpunkt vi tagitställning tiU förslaget till ny regeringsform och ny riksdagsordning. Vinoterar de framsteg som förslaget innebär i förhåUande tUl nu gällandegrundlag. har vi i motion 1881 utvecklat våra krav i syfte attutvidga folkets demokratiska rättigheter. Den kamp som pågår i samhället framtvingar undan för undanförändringar, och i förslaget till ny grandlag har i flera avseenden gäUandepraxis accepterats. Men den avgörande frågeställningen är om grandlagen skalltillerkänna medborgarna nya rättigheter. Man fick i det här landet slåss för rösträtten innan deninfördes. Man har fått slåss för den ena rättigheten efter den andra. Men manhar som regel inte haft stöd i gäUande lagar och förordningar. Man kämpar mot enväldet på arbetsplatserna och förde anstäUdas rättigheter. Men man får tydligen även i fortsättningen föra denkampen utan stöd i grundlagen. Vi kommunister menar att denna rättvisa kamp börkunna föras med stöd av lagen. Det är därför vi så starkt framhäver justarbetsplatsfrågorna i detta sammanhang. Det är utifrån samma utgångspunkt som vi anser att regeringensskrivning är alltför vag och passiv när det heter; "Samhället skaU verka för rättvisa och jämUkhet meUanmedborgarna. Varje medborgare bör ha rätt till utbildning, arbete och socialtrygghet." Vad är det som utgör hinder för rättvisa och jämlikhet mellanmedborgarna? Jo, det är klassförhållandena, och därför har vi också föreslagitföljande formulering: "Folket har rätt att försvara sig mot och bekämpautsugning och klassförtryck och att forma sådana samhällsförhållanden, som kangarantera arbete, bostad, utbildning, kultur och social trygghet åtenvar." Kampen för demokrati har varit och är en strid motklassförtrycket. Att söka dölja detta faktum kan inte vara särskiltmeningsfullt ur demokratisk synpunkt. Även om grundlagen aldrig kan ersätta denbreda folkhga kampen för demokratin bör man ha rätt att i grundlagen få stödför denna kamp. Ny regeringsform och ny riksdagsordning rn. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. påpekade i sitt anförande tidigare i dagatt aU lagstiftning spelar en begränsad roll i samhällsutvecklingen och attreaktionära lagar inte varaktigt kan förhindra folkens kamp för rättmätigakrav, liksom att den avgörande garantin för rättigheterna ligger i folkenspolitiska kamp. betonade han att grundlagsskydd för de demokratiskafri- och rättigheterna inte får bagatelliseras. Det sätt varpå dettakonstaterande möttes av är anmärkningsvärt. Man förbiser tydligenatt det finns lagar också i de reaktionära staterna som , ,och andra. Men dessa lagar kan aldrig varaktigt förhindra folkenskamp för sin frihet. Det är också minst sagt anmärkningsvärt att folk somkallar sig liberaler tydligen förnekar klasstrukturens roll för demokratin. Harman glömt mot vem kampen för rösträtt fick föras? Förnekar man kapitalets maktpä arbetsplatserna? Låt mig ta ett konkret exempel. Lagstiftningen i ett kapitalistiskt samhälle reglerar ochvärnar kapita-hsmen. I denna lagstiftning finns särskUda paragrafer som äruppenbara klasslagar. En sådan är arbetsköparnas § 32, som genom dom iarbetsdomstolen upphöjts tUl att ha lags verkan. Denna paragraf kan dock inte hindrade arbetandes kamp för makt på sina arbetsplatser. Arbetarna slåss trots § 32mot orättmätiga avskedanden, de slåss trots paragrafen mot arbetshets och denomänskliga uppdrivning av arbetstakten som genomförts på många arbetsplatser.De slåss alltså redan nu mot verkningarna av § 32. Det är också en grotesk tolkning man från folkpartihållsökt göra av vårt förslag till formulering av den inledandemålsättningsparagrafen. Man har påstått att vi skulle vUja förbjuda alla andrapartier, att vi vill upphäva alla rättigheter som beskrivs i de andraparagraferna osv. Dessa påståenden är nonsens. Med den skrivning vi föreslagitavser vi naturligtvis just vad som står där och ingenting annat. Men det är jubetecknande för nutida liberalism i tappning att när man hör ordenatt det är rätt att bekämpa klassförtryck blir man rädd och börjar protestera.De riktiga liberalerna hade som bekant en helt annan inställning. För de flesta människor utgör arbetsplatsen det ställe därkonfliktanledningarna är koncentrerade. Med nuvarande ordning ärskyldigheterna mänga för de anställda medan rättigheterna är förbehållnakapitalägarna. Strejkande arbetare kan dras inför arbetsdomstolen och bötfäUas,men kapitalister som vägrar upprätthåUa produktionen och ställer arbetarna utanarbete och försörjning går fria. Arbetsköparna kan inskriva bestämmelser av typ§ 32, som ger dem rätten att anställa och avskeda arbetare och rätten att ledaoch fördela arbetet. Kapitalet har alltid varit ett mäktigt vapen i händerna pådem som förfogat över det. Detta mäktiga vapen har också hänsynslöst använts.Arbetslöshet, hård arbetstakt, dålig arbetsmUjö är några av de följder dettahaft med sig för de arbetande människorna. Mot den hänsynslösa utplundringenhar de egendomslösa haft strejkvapnet som motvärn. När maskinerna i fabrikernastannat har också profiten uteblivit. Strejkvapnet har varit både nödvändigtoch framgångsrikt. Borde inte rätten att tUlgripa strejk skrivas in igrundlagen, när denna nu ändå skall moderniseras och i vissa andra avseendenanpassas till vad Ja, det har ingen tänkt på, hävdade pä fullt allvar statsministernför sedan. Den saken skulle aUtså ha glömts bort i det omfattande grundlagsarbetet.1 själva verket torde det vara så att man inte vill inskriva denna rättighet igrundlagen. I kommunisternas partimotion krävs att rätten atttillgripa strejk inskrives i grundlagen. Vi vUl också göra slut på den skärande kontrasten mellandemokratins principer och klassamhäUets realiteter, sådana de framträder päarbetsplatserna. Vi menar att demokrati kräver rätt att uttala och spridaåsikter, även på arbetsplatserna. kan arbetare avskedas för agitation,tidningsförsäljning eller flygbladsspridning på arbetsplatserna. Vi nöjer ossinte med den vaga mälsättningsparagrafen i förslaget till grundlag, därregeringen endast föreslår följande; "Arbetstagare bör genom lag eller avtal varatillförsäkrade inflytande över ledningen och fördelningen av arbetet och andrafrågor som berör honom nära i hans anställning. Han bör genom lag vara skyddadmot uppsägning som är sakligt ogrundad." kommunisterna kräver preciseraderättigheter gentemot privata och offentliga företag och myndigheter. Vi kräverför de arbetande "rättatt organisera sig fackligt och politiskt; rätt att på sina arbetsplatser bedriva agitation,propaganda och mötesverksamhet; rätt att genom sma fackliga organisationer förhandla i aUafrågor rörande arbets- och anställningsvillkor, arbetstid, arbetsledning ocharbetsfördelning, lön och löneformer, anställning, avskedanden ochpermitteringar; rätt atttillgripa strejk." Viföreslär också följande; "Avtal eller föreskrifter, som inskränker dessa rättigheter,förbjuds i lag." Som konsekvens av detta anser vi att § 32 bör i lagförbjudas och att 4 § kollektivavtalslagen, 3 § statstjänstemannalagen och 2 §kommunal-tjänstemannalagen bör upphävas. Utskottets förslag att särskUt utreda grundlagsskyddet avde demokratiska fri- och rättigheterna tas som intäkt för att vpk-motionenskulle vara besvarad. Det är en sak att pröva hur regeringens målsättningsparagrafskall grundlagsmässigt förankras och en helt annan sak att vidga frågan om fri-och rättigheter tUl att gälla arbetshvet, som vi gör i vpk-motionen. Det ärotillfredsställande att utskottet inte går in i en sakdiskussion om dettasynnerligen viktiga område för fri- och rättigheter. har i sitt anförande sammanfattat deområden där det enligt vår mening finns skäl att vara kritisk mot förslagettill grundlag. Låt mig ta upp några av dessa. Frågan om rättigheterna påarbetsplatserna har jag redan berört. Vi har i vpk-motionen tagit upp frågan om den nationellasjälvbestämmanderätten och begärt att den s. k. EEC-paragrafen slopas. Hurvälmotiverat detta krav är framgår av grundlagberedningens förklaring; Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. 9 protokoll 1973. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. "Grundlagberedningen vill erinra om att ett beslut omöverlåtelse enligt detta stycke kan sägas leda till att svensk grundlag ipraktiken ändras utan att detta kommer till synes i grundlagstexten. Detta ärofrånkomligt i de fall då överlåtelsen göres genom ett enda beslut medkvalificerad majoritet." Det är just detta vi vänt oss emot, att man utan att hörafolkets mening kan urholka den nationella självbestämmanderätten. Detta ger också i ett nötskal faran i att överlåta viktigaavgöranden till beslut i annan ordning än vad som gäller för grundlagen. Det ärinte särskilt övertygande att åberopa bestämmelserom kvalificerad majoritet. Det finns exempel inte minst från krigsåren pä hur enmajoritet kränkte de demokratiska fri- och rättigheterna, bl. a. genominförandet av transportförbud mot den kommunistiska pressen, som då gick ispetsen i kampen mot fascismen och kriget. Attackerna mot demokratin blev intebättre av att de genomfördes med betryggande majoritet. Med all rätt varnas för följderna av eneventueU borgerlig regering. Det borde därför kunna begäras av socialdemokraternaatt de inte i lagstiftningen medverkar tUl att i en sådan regerings händersätta instrument som kan äventyra den nationella självbestämmanderätten ellerandra fri- och rättigheter. Som redan framhålhts kommunisternabetraktar vi det som ett framsteg att parlamentarismen skrivs in. Men hur kan man skriva en ny grundlag utan att ta konsekvenserna i fråga om statschefen och slopa monarkin? När man har avslagit vpk-motionerna om övergäng till republik har detta bl. a. skett med följande motivering: "Frågan om statschefens ställning i en modern parlamentarisk demokrati övervägs inom grundlagbered ningen ----- ." Av dessa överväganden blev tydligen resultatet att i"en modernparlamentarisk demokrati" skall den feodala kvarleva som monarkin utgörfinnas kvar. Monarkin mäste enligt vår mening avskaffas. Statschefensrepresentativa uppgifter - som kan minskas i omfattning kan med fördel handhasav talman, som är utsedd av folkvalda representanter och själv ärfolkvald. Detta tycker vi överensstämmer med begreppet modern parlamentariskdemokrati. När utskottet avstyrker vpk-kravet, som för övrigt har starkförankring i fackföreningsrörelsen, blev motiveringarna synnerligenknapphändiga för att inte säga torftiga. I fråga om aUmän och lika rösträtt har utveckhngen gått irätt riktning från den tid då rösträtten var inkomstgraderad.Grundlagsändringen innebar också att de störstaorättvisorna vid mandatfördelningen till undanröjdes genom systemetmed tilläggsmandat. Men genom gällande 4-procentsregel upprätthålles enallvarlig åsiktsgradering. Ett parti kan samla närmare 200 000 väljare utan attdessa blir företrädda i . Om flera partier var för sig når upp tillnära blir en betydande del av väljarna orepresenterade. Denna spärrär odemokratisk och måste slopas, vilket vpk också har krävt. Utskottet säger:"I likhet med departementschefen finner utskottet inte skäl att omprövade spärrar mot småpartier som beslöts som ett led i den partiellaförfattningsreformen 1968 och 1969." Ingen argumentering behövs tydligen;det räcker att vara ense med departementschefen. Den dåliga kompromissen och hänsynstagandet tillfolkpartiet i slutet Nr 110 av blir inte bättre av att manenvist stär kvar vid denna yjsdaeen den kompromiss. När skuUe misstagenfrån den partiella förfaltningsreformen 5 [973 lämpligare kunna repareras än i samband med antagandet av ny----- I motionen 117 har kommunisterna begärt attriksdagen ' riKSdags-uttalar sig för attinvandrare erhåller rösträtt oraning rn. Vi pekar i motionen pä det faktum att invandrarna i mängakommuner utgör en betydande del av befolkningen, i vissa fall omkring enfemtedel. Detta innebär att demokratin begränsas i kommuner där en stor del avinvånarna saknar rösträtt. anser visserligen frågan varabetydelsefull men säger att den måste göras till föremål för särskild prövning.Vi kan inte dela denna uppfattning utan anser det möjligt att redan nu lösafrågan. Låt mig sä, herr talman, få beröra några andra frågor somvi har tagit upp i vpk-motionen 1881. Vi vänder oss mot uttrycket att alloffentlig makt i utgår från folket. Det vore önskvärt, men så är intefallet. Därför menar vi att § 1 bör ges karaktären av en målsättningsformuleringoch uttrycka en strävan att den offentliga makten bör utgå från folket. Vi kräver att paragrafen om att enskUd bör varatUlförsäkrad ersättning enligt gmnder som bestäms i lag, om hans egendomexproprieras, skall utgå.