prot · FW09103 · 1973-12-31 00:00:00 — Jag skaUnämna ett par avsnitt av en kommentar i nr 11 avFackföreningsrörelsen, Jag är besviken över att en tidskrift av den karaktärsom den tidningen dock har och bör ha inte kan känna respekt föroppositionspartiernas ärliga vilja att ge trygghet för människorna. Jag ärförvånad över att tidningen menar att en utredning om en allmän försäkring böranstå, tills man har fått erfarenheter av den reform av försäkringen som nuskall genomföras. Man är medveten om och säger det helt klart att frivilligsystemethar vissa nackdelar. Varför dä inte ta itu med att förbättraförsäkringen? Vi har erfarenheter nog av de nackdelar som nuvarande system har.Och flera av de nackdelarna kommer ju att kvarstå. Det finns aUtså olika röster, men tendensen är klar: Detfinns en växande opinion för en allmän försäkring. Hur länge kommer nuregeringen att fortsätta att fördröja en sådan allmän försäkring? riksdag är i samma situation som 1964, Då beslutade om vissa förbättringar av då gällandeförsäkring. kommer vi att göra detsamma, riksdag beslutadesamtidigt att begära en utredning om en allmän försäkring. Den utredningengjordes inte. bör nu ånyo begära en sådan utredning. Vi bör få enutredning rörande organisation, administration och finansiering av en allmänarbetslöshetsförsäkring. Den utredningen bör kunna göras snabbt. En allmänarbetslöshetsförsäkring är en av de trygghetsreformer som återstår att göra, enreform som skulle öka tryggheten för de många som har otillräckligt skyddeller inget skydd vid arbetslöshet. Den reformen kan inte vänta . Arbetslöshetsförsäkring m. m. I detta anförande instämde heiTar i (fp)och i (fp). Jag kan kanske ha anledning att anknyta tUldet som sade avslutningsvis. Han menade att vi inte kan väntalängre. inlägg är ganska betecknande för hållning iarbetsmarknadsfrågor. Man har i allmänhet inte fäst avseende vid vadorganisationerna själva ansett, utan man har tyckt att det skulle vara bättreför dem om de följde linje. Jag är inte övertygad om att mankommer att imponera på löntagarna genom en sådan inställning, ATP-debatten t,ex, är väl ändå i färskt minne hos många. Jag skall återkomma tiU detta längre fram. Arbetslöshetsförsäkring m. rn. Jag skall inte häUa någon historisk betraktelse överarbetslöshetsförsäkringen, även om det skuUe finnas god anledning till det.Lät mig i alla fall erinra om att det var arbetarnas fackliga organisationersom startade de första arbetslöshetskassorna. Det skedde utan något stöd fränstaten. fick de ett sådant bidrag, och det var ganska blygsamt frånbörjan. Sedan har statens bidrag vuxit, och efter hand har kassorna fått ökadomfattning, fler har anslutit sig och nya grupper har bUdat kassor. Förmånernahar också successivt förbättrats. Det har varit möjligt därigenom att man gettett allt generösare statsbidrag. När de första erkända arbetslöshetskassorna kom tUl hadede knappt 50 000 medlemmar fördelade på fem kassor, har vi 44 kassor mednärmare 2,5 miljoner medlemmar. Under denna snart 40-åriga period har det variten praktiskt taget oavbruten framgång för kassorna. Det är viktigt att ha dettai minnet, när vi nu skall ta ställning tUl kassornas framtida organisation.Ännu viktigare är emellertid att vi kan konstatera att kassorna under denna tidhar fullgjort sin ofta svåra uppgift pä ett föredömligt sätt. Jag har självhaft tUlfälle att arbeta i en organisation, ettfackförbund, och där haft daglig kontakt med dem som skötte arbetslöshetskassani det förbundet. Jag vill gärna framhålla att bedömningarna i dessa frågorgjordes med bäde intresse och kunnighet frän kassaföreständarens och hansmedarbetares sida. När en arbetslöshetssituation uppstår, har de ansvariga ikassorna inte bara nöjt sig med detta konstaterande, utan de har också tagitreda pä orsakerna och ofta påkallat insatser frän arbetsförmedlingen ochvidtagit åtgärder på annat sätt för att råda bot för problemet. Man har medandra ord hjälpt medlemmarna ekonomiskt under en arbetslöshet, men man harockså tryckt på för att försöka åstadkomma den allra bästa hjälpen, nämligen attfå in människorna i produktiv sysselsättning. Kassornas möjhgheter att fungerapå det här sättet har i hög grad underlättats av den anknytning man har hafttill de fackliga organisationerna. Därmed har man fått kännedom omarbetsförhållandena för de enskilda medlemmarna och om förhållandena på deolika arbetsplatserna. Detta har varit av utomordentligt stor betydelse när detgällt att ta ställning till de ärenden som uppkommit. Det är självklart att vimed en vunnen erfarenhet har fått en tillgång, som vi inteskall förspilla. Att bygga upp en sädan erfarenhet tar läng tid. Enligt minmening är dessa goda erfarenheter inte bara ett resultat av den verksamhet sompågått , utan de beror just på att kassorna kunnat anpassa sigtill de olika yrkesgruppernas situation och att just detta är en lämpligorganisationsform i det här sammanhanget. En förutsättning för att vi skall kunna bibehålla det somjag anser lyckliga samband mellan intresseorganisationen och kassorna ärnaturligtvis att det alltjämt skall finnas ett aktivt intresse hos dessakassor att fortsätta sin uppgift, viljan att stå som huvudmän för verksamheteni fortsättningen. Det är inget märkligt i att det vuxit fram rörelser i vårtsamhälle som velat ha sociala förbättringar och som först sökt fä fram dem iform av frivillig samverkan; sä småningom har man funnit att verksamheten vuxitut pä sådant sätt att samhället borde överta den. Men vi har ju inte densituationen, utan vi kan konstatera att dessa kassor alltjämtvill fortsätta sitt arbete. I de remissvar som lämnades till KSA-utredningenförespråkade alla T-,Aa a i isuagen uen fackliga organisationer liksom arbetslöshetskassornas samorganisation 90 ma' 1073 och även flertalet remissinstanser att de frivUUga kassorna skulle Visserligen har inom TCO förts fram ett förslagom Arbetslöshetsför- attorganisationen skuUe ändra sin uppfattning på den här punkten och säkringm.m. att man nu skulle förespråka en obligatorisk försäkring. måste ensädan tvekan av en av de stora organisationerna tUlmätas en viss betydelse,men jag har ändå svårt att förstå den här inställningen. innebär, att den grupp som TCO representerar vUl frånhända sig möjligheten att genom ett eget organ bestämma inom en facklig Jag har kunnat konstatera att man i tidskriften uttryck för oro inför möjligheten av att en försämring skullebli följden för de medlemmar man representerar, om ett obligatorium skullekomma till stånd. Den artikel jag läst är förmodligen densamma som den herrMundebo här refererat. Men om TCO:s nya synsätt skulle accepteras av allt flerafår man självklart vara beredd att ompröva denna sak. Men innan vi gör en sädanomprövning bör vi under alla omständigheter först skaffa oss erfarenheter avden nya ordning vi nu står beredda att besluta om. Vi kommer att fåförutsättningar att bedöma möjligheterna av förbättringar på det sätt somKSA-utredningen har föreslagit, Pä alla väsentliga punkter tror jag att detföreliggande förslaget innebär sädana förbättringar att de ofullkomligheter somman ofta pekat pä i det nuvarande systemet kan komma att undanröjas. Samtidigtbevarar man de avgjorda fördelar som den frivilliga försäkringen i alla fallhar. Kritiken mot det nuvarande systemet inriktas framför alltpå två saker som också kommit fram i debatten här . Det gäller dels attfrivilliga kassor inte skulle kunna omfatta alla och dels att avgifterna i deolUca kassorna är beroende av arbetslöshetens omfattning inom respektivekassakollektiv. Jag har redan nämnt att det är 2,5 mUjoner medlemmar.Kassorna omsluter därmed större delen av de förvärvsarbetande. För dem som inteär kassaanslutna införes nu ett kontant arbetsmarknadsstöd. Vi fär därmed ocksåekonomiskt skydd för alla arbetslösa som uppfyller de villkor som ställs förersättningen. Med detta är jag inne pä den viktigaste delen av den härfrågan. Oavsett om vi kallar det här arbetslöshetsskyddet för försäkring,kontant arbetsmarknadsstöd eller någonting annat, sä måste vi ha regler somanger under vUka förutsättningar som stödet skall utgå. Dessa bestämmelseravgör i realiteten vUken personkrets som detta skydd kommer att omfatta. Den grundläggande principen för det förslag som vi nubehandlar är att ersättningen skall ge en viss kompensation för ettinkomstbortfall som förorsakas av arbetslöshet. Man kvalificerar sig förersättning vid arbetslöshet genom att man har arbetat . Man kan också ha andra kvalifikation.sgrunder. Inom detnorska obligatoriska systemet, som här åberopar, har man den ' 6 protokoU 1973. Nr 103 bestämmelsen att vederbörande skallha taxerat för Tisdagenden inkomst under det föregående åretför att ha rätt att få ersättning efter 29 mai1973 ' obligatorium som där tillämpas.Vad innebär det? Jo, alla nytillträdan- -------------------- -- de som inte varit ute i arbetslivet ställs utanför.Man åberopar det norska ' obligatoriet som något av ettideal, men där ställs ändå stora grupper Jag anför detta exempel närmast föratt belysa vilken betydelse bestämmelsernas innehåll har. Det är inte denbenämning vi lägger pä en reform eller en anordning som är avgörande. Som jag sade är grundprincipen för vårt förslag attarbetslöshetsersättning skall utgå till den som pä grund av arbetslöshet harförlorat inkomst av förvärvsarbete. Det är alltså en obligatorisk ersättningtUl alla som hamnar i den situationen. Vi har dock för vissa grupper gått ettsteg längre. Även den som inte har haft förvärvsarbete eller som av en ellerannan anledning inte fullgjort arbetsviUkoret under de senastetolv månaderna kommer ju under vissa förutsättningar att kunna få kontantarbetsmarknadsstöd. Jag skall inte närmare gä in på detaljer, utan nöjer migmed att peka på att här öppnas möjlighet för dem som genomgåttungdomsutbUdning, -vuxenutbildning eller arbetsmarknadsutbildning i tre månaderatt kunna få det kontanta arbetsmarknadsstödet om de inte kan beredas sysselsättning.Utvidgningen av stödet tiU dessa grupper är ju mycket betydelsefull. Någraerfarenheter har vi naturligtvis inte ännu av detta system, och därför kan viväl inte heller helt bedöma vilka effekter det kommer att fä. Följaktligen kandet finnas anledning att, innan man går ifrån propositionsförslaget på dennapunkt, skaffa sig vissa erfarenheter av hur systemet kommer att verka. Det kan också finnas anledning att betona i dettasammanhang att den enskilde inte bidrar med några avgifter eller ger någontribut för denna förmän. Vi får se hur detta verkar. Jag hade för nägot halvårsedan tillfälle att besöka en kommun, där man sade mig att man hade införtkommunalt kontantunderstöd för tvä är sedan. Jag hade sett att det blivit ettspräng uppåt i antalet arbetslösa inom kommunen. Jag visste dä inte om att manhade infört ett kontantunderstöd. Men, sade man, vi har redan gått ifrån stödetdärför att vi kunde helt enkelt inte behärska det i kommunen. Det är klart att vi ger oss in på något nytt . Det ärendast ett 40-tal kommuner som tillämpar systemet med kontantunderstöd, men nuskall vi utvidga det tiU att gäUa för hela landet, och alla de grupper som jaghar nämnt kommer in i systemet. Därför tror jag det kan finnas anledning att visäger oss: Låt oss skaffa oss erfarenheter innan vi bygger ut systemet. Självfallet gäller vad jag har sagt omarbetslöshetsskyddet att det inte automatiskt blir bättre därför att man kallar det ett obligatorium. Detsamma gäUer naturligtvis också beträffande ersättningsnivån. Ett obligatorium ger ju inte i och för sig bättre ersättning. Det är ingenting som säger det. Avgörande blir ju ändå vad vi anser oss ha råd med, vad staten skaU betala eller vad medlemmar skall ge i avgifter eller vad företagen skall betala. När detgäUeren försäkring tillkommer ju även att 82 den kompensation som skaU utgåskall stå i relation till den inkomst man har.Kompensationen får ju rimhgtvis inte vara större än inkomsten om Nr 103 det skallvara någon mening i begreppet ersättning för mkomstbortfall. Därför ärjag litet förvånad över när han står upp och 29 mai 1973 rycker påaxlarna ät de ersättningsbelopp som föreslås skall gäUa i------------ kassornaoch säger att det där är ju ingenting. Han borde ändå veta att Arbetslöshetsför-grundprincipen är att vi skall komma upp högst tiU 11/12 av den säkring m. m. förlorade inkomsten. Jag vet inte om herrMundebo menar att man skulle gä längre. Jag skaU knyta an till den norskaförsäkringen för att beskriva vad ersättningsnivån kan betyda. I har manordnat det på det sättet att en dagspenning utgår med plus perdag för varje tusenlapp som vederbörande har förtjänat . Omdetta system skulle ha tillämpats i för en årsinkomst pä ,skulle ersättningsbeloppet ha blivit per dag räknat på femdagarsveckasom vi har i . 1 har man sexdagarsvecka och där blir dagsersättningenlägre. Jag har för mig att skulle en försäkrad i sammainkomstläge kunna påräkna i i de frivilliga kassor vi har. Värförsäkring är ju uppbyggd pä ett annat sätt än den norska. Det är ju kassornasom själva bestämmer dagsersättningen, som då inte får överskrida viss nivå.Ersättningen är skattefri. föreslär vi att maximibeloppet skall höjasupp till , men det skall, som redan har framgått här, då beskattas.Därför kan man inte göra jämförelser mellan de nuvarande beloppen och de somskall tillämpas i frarntiden. Men om man beaktar skatteeffekterna torde densumma som den försäkrade erhåller i kassor, som gått upp till de högstaersättningsbeloppen, bli . Liksom tidigare får dock ersättningen inte överskrida11/12 av medlemmens arbetsinkomst. Ätt alla inte får samma dagpenning vidarbetslöshet har alltså inget samband med att det är en frivillig försäkring om det nu skulle vara någon som tror det. Det beror pä att det är en ersättningför inkomstbortfall. Ätt inkomsterna är ojämna kan vi inte rätta tUl viaarbetslöshetsskyddet. Det måste ske på andra vägar. Det är ingen som har yrkatatt ersättningarna skall vara högre än de som föreslagits i propositionen,bortsett frän att en reservant vUl att konsekvenserna av höjningen av detkontanta arbetslöshetsstödet närmare skall utredas. SjälvfaUet kan det kontanta stödet, per dag,synas lågt. Men de jämförelser som gjorde visar ju att iförhållande tUl andra områden i värt sociala trygghetssystem ligger denersättning som vi nu introducerar inom arbetsmarknadsstödet inte särskilt Ulatill. Vi bör också hålla i minnet att det bara är i inledningsskedet som manhar att räkna med detta belopp. Efter hand som arbetstagaren får en fastareanknytning till arbetsmarknaden har han möjlighet att komma in i enarbetslöshetskassa och där komma i åtnjutande av högre bidrag. AUa som arbetar inom en kassas verksamhetsområde harenligt lagförslaget uttryckligen rätt att ansluta sig tUl kassan. Med den snabba utbyggnad av kassorna, bl. a. inom företagarsektorn, som har skett kommer det att vara möjligt för de allra flesta förvärvsarbetande som så önskar att förbättra sitt skydd. Det kan kanske finnas skäl att 3 Nr 103 understryka att vi bör propageraför att människor ansluter sig. Tisdagenden när det gäUer de nya områdenabehövs det naturligtvis information för 29 mai1973 '* ®n fulltalig anslutning skaUkomma tiU stånd. -------------------- ibland hör att arbetslöshetsförsäkringen skulle vara ett privilegium för Arbetslöshetsför- LO-medlemmar saknar aU grund. Vi har ju nu skapat ett system som säkring m. m. möjliggör för alla grupper attutnyttja arbetslöshetsersättningarna. En effekt av att kassorna har olika ersättningsbelopp äratt avgifterna varierar mellan kassorna. När en kassa höjer ersättningsbeloppenslår det i viss mån igenom på avgifterna. Det anser jag inte vara något fel.Förbättrar kassan medlemmarnas förmåner är det rimligt att de är med om attbetala för denna förbättring. Också inom sjukförsäkringen varierar avgiftenberoende pä vilken sjukpenningklass man tillhör. Allvarligare är naturligtvisatt avgifterna inom arbetslöshetskassorna också är beroende av hur storarbetslösheten är inom respektive kassa. Statsbidraget har emeUertid enutjämnande effekt. En del av statsbidraget är progressivt det medför attbidraget täcker en allt större andel av kassans utgifter när arbetslöshetenökar. Detta gäller , men i förslaget förstärks den effekten väsentligt.Såsom utskottet påpekar finns också möjligheten att via det särskilda stödetbiträda sådana kassor som råkar i en besvärlig situation. De nya bestämmelserna kommer att medföra enhetliga viUkorför alla kassamedlemmar och vidare att flertalet får ersättning under längretid än vad som är fallet. De förbättringar som 1968 genomfördes för de äldregenom förlängd kassaersättning och omställningsbidrag inordnas nu definitivt iarbetslöshetsskyddet. Genom att ersättningstiderna förlängs förbättrassituationen för de mest behövande, nämhgen de långtidsarbetslösa. Jag tror attdet kan vara viktigt att understryka det i den här situationen. I och med att den här reformen genomförs försvinner dekommunala kontantiinderstöden. De har fått nägot ökadomfattning. förekom de ju i ett 30-tal kommuner. Några har tUlkommit,som jag antydde, och är det 40 kommuner som har denna stödform.Arbetsmarknadsstyrelsen har beviljat sammanlagt 8 000 s. k. understödsrum i dethär sammanhanget. En stor del av dem som har fått sådant stöd är utländskamedborgare. 1 de fallen har kommunerna fått full täckning för sina kostnaderfrän staten, och därför har vissa kommuner, där man har haft ett stort inslagav utländska medborgare, praktiserat det här systemet. I övriga fall harkommunen haft 20 procents statsbidrag. I och med att det kommunalakontantunderstödet nu ersätts av det nya arbetsmarknadsstödet befriaskommunerna från en del av kostnaderna. De kommuner som inte har haft kommunaltkontantunderstöd bör möjligen också kunna nedbringa sina socialutgifter enaning. Omställningsbidrag uppbär ca 4 300 personer. Ävendet bidraget är avsett att inordnas i det nya stödet. Det kommer dock attfinnas vissa övergångsbestämmelser för dem som har omställningsbidrag . Sammanfattningsvis vill jag säga att den här reformen innebäratt alla förvärvsarbetande får ett grundskydd vid arbetslöshet. allraflesta får vidare möjlighet att ansluta sig till en arbetslöshetskassa ° och kan därmed tillgodogöra sig deytterligare förmåner som det medför. Förmånernai kassorna förbättras genom att ersättningstiderna förlängs Nr 103 och maximum för dagpenningen blir högre. De äldressituation förbättras den dels genom längre ersättningstid i kassorna, dels genom tidsmässigt 29 mai 1973 obegränsat kontant arbetsmarknadsstöd frän 60 till . Reformenär, som antydde, genomgripande, och jag e s os e J - tror kan tala om en ny epok i arbetslöshetsskyddets historia. ring m. m. Menjag vUl betona att vi bibehåller och vidareutvecklar den nära anknytningeni försäkringen mellan medlemmen och hans kassa. Jag tror att det skulle varaoklokt att pröva ett annat arbetslöshetsskydd innan vi har fått erfarenheter avdet nu föreslagna. Det ligger enligt min mening ett stort värde i att man kanbevara och vidareutveckla det positiva intresse som har markerats frånorganisationernas sida i denna betydelsefulla trygghetsfråga. () kort genmäle: Vi kan inte vänta det är enligtstatsrådet vad jag oftast säger om arbetsmarknadspolitik. Ja, vi vUlinte vänta pä att förbättra tryggheten för de människor som är utan arbete, päatt ge ett tillfredsställande skydd. Organisationernas uppfattning är självfaUet av storbetydelse för oss liksom, antar jag, för andra partier. Vi har också dä detgäller arbetsmarknadspolitiken i väsentliga frågor samma uppfattning som TCO nuhar framfört i sitt arbetsmarknadspolitiska program. Ett studium avfolkpartiets partimotioner om arbetsmarknadspolitik under gångna år visar klartdetta. Det visar också att vi har drivit flera frågor som LO har fört fram mendär man i förstone inte har fått gehör från regeringens sida. Statsrådet säger att TCO:s tvekan måstetillmätas betydelse. Men TCO tvekar inte. att inan frän utgångspunkt frän en strävan att tillvaratade förtjänster som det nuvarande systemet för arbetslöshetsförsäkringobestridligen har utan dröjsmål bör tillsätta en utredning om hur enobligatorisk försäkring skall utformas, finansierad med arbetsgivaravgifter menmed bibehållande av ett avgörande inflytande frän de fackliga organisationernapå systemets tUlämpning." Det är icke någon tvekan. Man begär enutredning om en obligatorisk försäkring; den skall tillsättas utan dröjsmål. Skulle TCO.s synpunkter delas av flera, så skall vi göraen omprövning, säger statsrådet. Liknande synpunkter har förts fram frän , från vissa , från SAF, från socialförsäkringsexperter, t. ex. riksför säkringsverket, från socialvårdare, t. ex. Föreningen chefer. De politiska oppositionspartierna har i motioner och i utskotts betänkandet redovisat samma uppfattning. Det finns en bred och en växande opinion för en aUmän arbetslöshetsförsäkring. Skulle vi inte åtminstone kunna fä en utredning om organisation, administration och finansiering av en sådan försäkring? Statsrådet skulle göra en god insats i svensk social historia om han skuUe säga: Ja, vi viU göra den utredningen. Nr 103 () kort genmäle: Tisdagenden Herr talman! Inrikesministern vUlegöra gällande att jag förordade de 29 mai1973 ' bestämmelser som gäller i Norge.Nej, inte på något sätt. -------------------- framhöllvar att det inte kan vara självklart att vi skall ha i stort sett sammahärda villkor för erhållande av ersättning frän kassorna som man * ' " hade i och i våra nordiskagrannländer , när vi nugenomför en reform . Vidare kandet inte vara självklart att mänga som vill komma in påarbetsmarknaden inte skall kunna få del av försäkringen. vi enutredning, inriktad pä en obligatorisk försäkring som fär en större bredd päsamma sätt som gäller för sjukförsäkringen och de andra sociala i (c) kort genmäle: Det är väl rätt naturligt, när en sädan härfråga diskuteras, att det blir mycket tUlbakablickar på hur verksamheten harbyggts upp och vilka ståndpunkter man från olika partier har intagit. Jag harnöjt mig med att inledningsvis i mitt anförande konstatera att vi under ettantal år hävdat att en obligatorisk försäkring vore den riktiga formen. Någonytterligare historieskrivning har jag inte gett mig in på därför att jag tyckeratt det i alla faU är fråga om att utforma regler för 1970-talet. Då kanvisserligen historien vara uitressant och tjäna som en viss bakgrund och somett erfarenhetsunderlag för oss. Men den skall ju ändå inte styra den ståndpunktvi intar när det gäller hur vi skall ha arbetslöshetsskyddetorganiserat. Departementschefens anförande här var en beskrivning avvad propositionen innehöll, och det var närmast bara denmeningsskiljaktigheten meUan departementschefen och att vi anseratt man bör verkställa en utredning för övergång till ett obligatoriskt system.Det är alldeles riktigt som statsrådet säger, att bestämmelsernasutformning är det viktigaste. Det kommer ju att vara avgörande även i ettobligatoriskt system. Men som jag konstaterade redan i min replik till herrFagerlund kan vi slå fast att man inte klarat av utökningen tUl flera grupper,utan att gä utanför det frivilliga systemets ram. Då tror jag att dennyinträdande pä arbetsmarknaden tycker att det är litet underligt att han, omhan inte fär arbete med detsamma och om han uppfyller kravet pä de tremånaderna, har möjlighet att fä-kontant arbetsmarknadsstöd genom att vända sigtUl något samhälleligt organ som svarar för detta, medan det är tUlhörighetentill arbetslöshetskassa som ger honom möjligheter att få stöd om han blirarbetslös efter att ha varit i arbete . Jag tror att utvecklingen går den vägen att vi ganskasnart måste räkna med att samordna detta i ett enda system. Jag hade den föreställningen att hela detarbetsmark nadsprogram som TCO har utarbetat och där den här frågan behandlas är ett förslag som kommer att föreläggas kongressen för ställningstagande, 86 och därför har jag varit angelägenatt betona att för mig är det tUls vidare