prot · FW09143 · 1973-12-31 00:00:00 — Ökadestödundervisningsresurser bör skapas för undervisningen av invandrarelever. Jaghänvisar till petita /75. Klassföreståndarnabör erhålla reduktion av sin undervisningsskyldighet med en veckotimme. Ett särskiltresurstillskott bör ges till områden med omfattande skolproblem, framför aUtstorstadsområdena. Det tiUskottet skall användas för att, då detta visar sigvara det bästa, skapa mindre klasser och grupper. Jag kanske inte borde användaordet klasser, eftersom jag inte tycker om det ordet, utan jag kanske skaU sägaundervisningsgrupper i stället. I expanderandekommuner, där man kan förutse mflyttning av elever under läsåret, borde kunnatillåtas en viss överkapacitet på lärare i förhållande till vad elevunderlagetvid läsårets början tillåter. Man skulle sålunda exempelvis kunna medge delningav klass vid 27 eller 28 elever i sädana kommuner där man med nägon säkerhet kanförutse att inflyttningen under läsåret annars kommer att medföra klasstorlekarpä över 30 elever. Vi har åtskilliga sådana klasser på över 30 elever, ochegentligen vore detta anledning nog till att ställa en speciell fräga tillutbildningsministern. Nuvarandemöjligheter för länsskolnämnd - det är väl Kungl. Maj:t som bestämmer det attmedge överskridande av delningstal, detta håller man på med, bör slopas. Somjag ser det föreligger det inte skäl att tiUäta överskridanden avdelningstalen. Ett särskilt problem i det sammanhanget, som jag tror jagtidigare haft uppe och nägot diskuterat med statsrådet , ärundervisningen i teoretiska ämnen på de yrkestekniska linjerna igymnasieskolan. Det förekommer att länsskolnämnderna medger att delningstalet30 får överskridas vid undervisning i teoretiska ämnen genom sammanläggning avtvå grupper på 16 elever från undervisningen i arbetsteknik på de här linjerna.Jag för min del anser att grupperna pä högst 16 elever bör bibehållas också vidundervisningen i teoretiska ämnen. För de elever som det här gäller ärundervisningen i dessa ämnen ofta så krävande att de mindre grupperna är mycketvälmotiverade. I varje fall måste delningstalet 30 för grapp i dessa ämnenrespekteras det gör man inte . För den kommunala vuxenutbildningen, som också börnämnas i detta sammanhang, bör man kunna höja det högsta antalet tiUåtna undervisningstimmar för färdighetsämnenas ämneskurser. Det är ett krav som ofta framförts från de studerande inom denna skolform. Här är alltså min lista, herr utbUdningsminister. Den måkritiseras, den mä begrundas och kanske också föranleda ett och annat beslut. Jag har samma uppfattning som utbUdningsministernatt vi skall akta oss för att ge pekpinnar till de kommunala skolstyrelserna.Däremot tror jag att det är bra om man kan ge uppslag. Det var tUl den ändansom jag nämnde ett antal förslag. På talade jag om utbildningen i desshelhet, naturligtvis även om vuxenutbildningen. Jag gjorde det därför att dendåvarande utbildningsministern hade sagt, att han inte trodde att statensutbildningsbudget kan överstiga vad man nu disponerar. Jag tyckte det var ettdefaitistiskt yttrande han var tydligen märkt av mänga ärs kamp motfinansministern. Jag tog upp det uttalande som jag gjorde i ochGunnar Heléns yttrande närmast för att antyda för den nyeutbildningsministern att man kanske ändå inte har slagit huvudet i taket.Inför den omgång som har påbörjats med finansministern hoppas jag att dessaminnesord på vägen skall kunna fylla en viss funktion. Den som har öron tillatt höra, han höre. Jag häller med om att de hstor som herrNordstrandh och har läst upp är intressanta underlag för dendiskussion som vi ständigt måste föra och där vi säkert kan lära oss avvarandra - jag skulle i och för sig också kunna bidra till de här listorna. säger att det är uppslag och inte pekpinnar.Jag förstår att det är tanken, men jag tycker ändå att det är litet tidigt attkomma med nägra uppslag. Vi skall låta kommunerna också tala. Om man ärangelägen att framföra uppslag, skall man inte göra det i den litet hårdföraformen att det är eller regeringen som framför dem, utan man skaUlåta det ske i den offenthga debatten. Slutligen;jag har ännu mina öron i behåll. Jag vill inte heller i första hand utfärdanägra direkta anvisningar för kommunerna. Därför gläder mig ett uttalande frånStockholms skoldirektion om vilka åtgärder man där kan tänka sig, I mycket storutsträckning är det åtgärder som fordrar medverkan och insatser av lärare. Mendet är ju fråga om ett storstadsområde, och man har kanske där redan uppfattatde pekpinnar som ännu inte är tillverkade. Överläggningen var härmed slutad. Ang. produktion av TV-program för sjöfolk § 11 Ang, produktion av TV-program för sjöfolk Herr utbUdningsministern ordet för att besvara () framställdainterpellation, nr 145, och anförde: 10 protokoU 1973. Ang. produktion av TV-program för sjöfolk har frågat mig om jag är villigatt medverka till ett statligt engagemang för produktion av utbildnings-,informations- och underhållsprogram medelst TV-kassetter och bildskivor avseddaför sjöfolk i utseglande fartyg, och tiU att samhället i övrigt vad gällerutbudet av TV-program för sjöfolk får ett inflytande hknande det som gäller förSveriges Radio och dess program. Redan nu kan utbildningsprogram inspelade på videokassettförvärvas från kommittén för den fortsatta verksamheten med television ochradio inom utbildningsväsendet, som har i uppdrag att bl, a, undersöka nyadistributionsformer för utbildningsprogram, däribland videokassetter ochbildskivor. Inom pågår ett arbete som syftar till attlösa de juridiska och ekonomiska problem som är förenade med försäljning ellerupplåtelse av TV-program som spelats in pä videokassett eUer bildskiva. Den planerade TV-verksamheten på fartyg i handelsflottanbetraktas inte som rundradiosändning. Det är därför knappast möjligt att utövaett samhälleligt inflytande över verksamheten av det slag som interpeUanténtorde åsyfta. Erfarenheter av programutbudets sammansättning och kvalitet finnsännu inte. Enligt vad jag erfarit är de fartygsanställdas fackligaorganisationer representerade i det till verksamheten knutna programrådet, ochjag räknar med att de därigenom skall ha ett inflytande över programutbudet. Först ber jag att fä tacka för svaret. Min interpellation gällde aUtså möjligheterna tillstatligt engagemang i fråga om programutbudet för kassett-TV för sjöfolket i defartyg som befinner sig långt borta frän och där besättningarna harmycket små möjligheter att ta del av händelser såväl i som utomlands.Härmed menar jag htet mera än vad en kort telegramremsa kan ge av information.Med TV-kassetter och bildskivor finns stora möjligheter att bryta den isoleringfrån omvärlden som sjöfolk drabbas av. Att ligga med en båt i enoljehamn i , i eUer nägra dygn i hettan uppe iGambiafloden ger ändå inte det perspektiv på händelser i världen som alla viandra fär genom att följa med i massmedia här hemma. Sjöfolk som kommer hemunder en avlösningsperiod känner sig därför stå vid sidan av det som varitaktuellt och hänt . Här är alltså ettmotsatsförhållande: sjömännen som reser och ser mycket runt om i världen blirdåligt informerade om vad som händer i världen. kan fyUa en verklig uppgift ombord i båtarnanär det gäller information, nyheter, utbildning och god underhållning. Det harredan gjorts försök i några båtar med kassett-TV - försök av teknisk natur.Arbetsgivarsidan - redarna har en beställning pä 200 apparater som äravsedda för fartygen. Det är bra att redarna insett att människorna i fartygen,där de arbetar, äter, sover och tvingas tillbringa övrig fritid skall hamöjlighet att också se TV och ta del av den moderna teknikens mänskligafördelar. Men här spelar också programutbudet en mycket väsentlig roU. Redarsidanhar även här engagerat sig; man har bildat ett eget bolag - AB - som har hand om detta. Enligt uppgifter i , vars redaktör tillika är verkställande direktör i , skaUprogramvalet gå till pä sä sätt, att först skall TV-bolaget tillställa redarnaen programkatalog, där rederierna kan välja ur produktion vadde vill kopiera och sända ut till fartygen. Därefter skall det urvalet granskasav ett programråd, där medlemmarna, som består av representanter för redarnaoch för de ombordanställda, har vetorätt mot program som de inte tycker skallsändas ut till fartygen. Det sägs eftertryckhgt att om ett program misshagarnägon, skall det strykas frän programlistan. Det här innebär också att rederierna kan bestämma vad folkute i båtarna skall fä se och vad de inte skall få se. Det torde inte finnasandra arbetsgivare här i landet som bestämmer vad den anställde skall få se förprogram. Och inte försenas väl de nyhets-och informationsprogram som andra färta del av genom att de först skall koUas på det sätt som är tänkt försjöfolkets del. Det är här jag efterlyser ett statligt engagemang. Det ärinte orimligt att kräva att staten ansvarar för såväl kostnaden för programmetsom för objektiviteten och mångsidigheten i programvalet, TV-verksamheten i fartygen betraktas inte somrundradiosändningar, och därför kan inte samhället utöva något inflytande öververksamheten, sägs det i svaret. Jag vet att det kan distribueras program tiUfartygen även vid sidan av de program som kan komma genom ,Talesmannen för bolaget säger i attnaturligtvis kan vem som helst köpa, kopiera eUer tillverka program och skickaombord. Med andra ord: fältet står öppet och fritt för (DNSvenskfilmindustri) och utländska företag i branschen att producera program förredarsidan, som man därifrån kan ha specieUa intressen av att visa för en pubhksom tar del av programmen i brist på andra aktiviteter. Så här i början påTV-kassettäldern kan det också vara ett intressant fält för experiment för ohkasyften. Det gär att få bättre balans i programutbudet med även ettstatligt-samhälleligt engagemang. Enligt vad jag kan förstå av svaret så måsteutbildningsprogram som redan finns inspelade på kassett om dessa kassetter nupassar den apparatur som kommer ombord i båtarna förvärvas, dvs, köpas fränkommittén för verksamheten med television och radio inom utbildningsväsendet.Det vore riktigt om statliga medel också funnes tillgängliga här och att på detsättet sjöfolket finge del av samhällets insatser på utbildningsområdet. Jag tror vi kan ha lärdomar att hämta på det här områdetfrån vårt södra grannland, I en kommentar till den nya danska radiolagen, somträder i kraft , sägs att det är av väsenthg betydelse attmöjlighet öppnas för distribution av program pä annat sätt än genomutsändningar, nämhgen genom s, k, videoband eUer bildkassetter. Sådana programskall kunna distribueras till fartyg eller ingå i utrikestiänstensinformations- och upplysningsverksamhet. Det förutsätts att produktion av TV-kassetter skall kunna finansieras av staten. Ang. produktion av TV-program för sjöfolk Ang. produktion av TV-program för sjöfolk specielltavses dä program för sjöfarande och andra danskar i utlandet, 1 kulturudvalgets alltså kulturatskottets betänkandeöver förslaget finns en passus angående en framställning från"skibsfartens" organisationer om att de sjöfarande skall ha samma möjlighetersom andra danska medborgare att se dansk TV, Utskottet hänvisade till attbestämmelsen i en viss paragraf i nya radiolagen ger möjlighet till etableringav den önskade programservicen och hemställde att resterande problem avpraktisk och ekonomisk art möjligt skulle lösas. Utskottet hadeinhämtat att dessa problem skulle komma att behandlas av en kommitté underkulturministeriet. Enligt uppgift från i har denkommittén tillsatts redan. Om möjligt kommer kommitténs förslag att presenterasföre ikraftträdandet av den nya radiolagen, dvs, före den , Vi ligger alltså efter danskarna här, och vi kanske måstetillstå att danskarna varit mer på alerten när det gällt problem kringkassett-TV, Med god vilja skulle vi dock kunna tillmötesgå ett berättigat kravfrån vårt sjöfolk på jämställdhet vad gäller möjligheter att få information,nyheter och god underhållning på TV. Det svar jag har fått på frågorna i interpellationenklarlägger inte om man kan påräkna ett snart och konkret engagemang frånstatens sida för sjöfolket, exempelvis ett engagemang liknande det danska. Jagvore tacksam för ytterligare kommentarer frän statsrådet. Det är klart att vi delar de farhågor som harframförts i pressen och som också genom sin interpellation hargett uttryck ät om att utbudet skulle kunna bli styrt på ett eller annat sättfrån redarnas sida. De fartygsanställdas organisationer har dock tillförsäkratsinte bara inflytande utan ett faktiskt majoritetsinflytande i programrådet -har två ledamöter i rådet och de fackliga organisationerna hartre. Jag uppfattar det som betryggande att man beträffande själva utbudet harmajoritetsrätt. Jag kan hålla med om att det naturligtvis skulle vara önskvärtatt detta inflytande kom tiU uttryck på ett tidigare stadium, TRU är i färd med att bygga upp enprogranibank med utbildningsprogram på videokassetter. Det är klart att en delav materialet kommer att användas för TV-verksamhet på fartyg. Det finns vissajuridiska och ekonomiska komplikationer när det gäller möjligheterna attutnyttja program. Jag hoppas att de skall kunna lösas iframtiden, men jag hoppas naturligtvis att sjöfolkets fackligaorganisationer väldigt noga följer detta. Jag antar att de har så stor fantasiatt de slår larm om det skulle bli anmärkningsvärda styrningar i det avseendesom har tagit upp. Jag vill också gärna säga att det danska projektet ärnågonting som vi följer med uppmärksamhet. Att det är angeläget att fortlöpande följa dennautveckling bäde på tekniksidan och på innehållssidan är väl alldelessjälvklart. HerrROSQVIST (s); Jag hälsar med tillfredsställelse attstatsrådet är beredd att följa det danska projektet med intresse, men jag troratt vi kanske inte skall nöja oss med bara det, utan vi kanske själva fär tainitiativ till något hknande. Det tar nämligen tid om man först skall följa ochutvärdera det danska systemet, och vi får väl ändå förutsätta att danskarnatidigare noggrant hade undersökt verksamheten innan man fattade beslut i dendanska . Det kan väcka bekymmer när man tänker på att ett programsom skaU visas i TV skall gä igenom ett programråd, där olika parter harvetorätt. Det gäller då ett program som är sällat - ochsållat av bara en part. Det kan självfallet finnas program som arbetsgivarsidan avspecieUa anledningar ur sin synvinkel sett inte anser lämpade att visas förfolket ombord på båtarna. Författaren och sjömannen har beskrivitdetta på nägot ställe och säger att det exempelvis inte kan vara av särskiltstort intresse för svenska rederiföretag, som har långtgående och intimakontakter med t. ex, United Fruit i fråga om transport av frukt från stater iLatinamerika, att svensk TV tar upp program som kritiskt granskar dessa ländersinre förhållanden och politiska situation. De farhågorna kan nog vara riktiga.Man viU kanske inte stöta sig med de eventueUa kunder som man har irederiverksamheten. Det vore värdefullt om sjöfolket också fick ta del avprogram som vi andra på landbacken får se här i . Här är det ingen sompå förhand censurerar programmen, vilket man praktiskt taget kan säga, kommeratt ske när det gäller sjöfolket. Det är bra att det gär att få till stånd ett samarbetemeUan TRU och . Men då måste det samarbetet innebära att manproducerar kassetter som passar för den apparatur som finns ombord på fartygen. Jag tycker att den här frågan som gäller kassett-TV försjöfolket bör kunna övervägas så att man kan ta ett initiativ. Detkanske inte bara är kassetter för sjöfolk som man skall titta på, utan det kanröra hela problematiken på TV-kassettområdet. Ang. beredningen av frågorna om ljudradions ochtelevisionens framtida stmktur och organisation m. m. överläggningen var härmed slutad. § 12 Ang. beredningen av frågorna om ljudradions och televisionens framtidastruktur och organisation m. m. Herr utbildningsministern erhöll ordet för attbesvara () framställda interpellation, nr 93,tUl herr utbildningsminstern Carisson, och anförde: har frågat mig i vUka formersom jag anser att frågorna om ljudradions och televisionens framtida strukturoch organisation och deras relation och påverkan på pressen skall beredas. Bakgrunden till interpellationen är den avslutaderemissbehandlingen av radioutrednings betänkande Radio i utveckling.Remissmaterialet i dess helhet har ännu inte kunnat bearbetas, men det Ang. beredningen av frågorna om ljudradions ochtelevisionens framtida struktur och organisation m. m. stär klartatt meningarna är mycket delade på vissa centrala punkter. Äv betydelse isammanhanget är också andra utredningar, bl. a. inom . De nämnda omständigheterna motiverar enligt min mening ensamlad översyn av hithörande frågor. Jag avser att statsverkspropositionnärmare behandla formerna för en sådan översyn. Vi skuUe kunna ha en ganska lång debatt omdetta ämne, men om inte herr talmannen har nägot aUvarligt att invända skalljag försöka begränsa mig till en ganska kort debatt, bl. a. mot bakgrunden avatt vi hade en längre överläggning om radio- ochTV-frågorna då utbildningsministern tyvärr var förhindrad att vara med. Jagframförde i den debatten jag vet inte om statsrådet haft tillfälleatt läsa debattprotokollet skälen till att det behövs en samlad översyn avmassmediepolitiken. Jag behöver inte upprepa dem . Jag citerade också några kända socialdemokratiskadebattörer som frän skilda utgångspunkter har gett uttryck för samma syn,nämligen och . Jag vet att det finns de som sägeratt nu krävs inte en utredning, utan nu krävs handlande. Jag skulle kunna tänkamig att det även inom departementet finns någon som skulle vara beredd att sägaatt det nu är dags att handla. Men jag tror inte att det är riktigt så enkelt. Först måste vi precisera vad som skaU utredas. Av mininterpellation framgår att det inte bara är ljudradions och televisionsframtida struktur och organisation det är fråga om utan också rundradionsförhållande tiU och dess påverkan på pressen, aUtså de frågor sompressutredningen sysslar med. Redan detta antyder att vi måste fä en samladmediapolitik så att vi kommer ifrån situationen där man tar ställning frän falltill fall tiU nya tekniska landvinningar och krav pä nya mediaformer. har jag varit med på enmycket intressant konferens ute på som sekretariatet förframtidsstudier hade anordnat. 1 ett föredrag där sade frånInternational om temat Kommunikationsutvecklingen iintemationeUt perspektiv bl. a. följande: "Ur en annan synpunkt kan manbeskriva dessa problem i förhållande till bristfälliga strukturer pä kommunikationsområdet- inteUektuella och institutionella, nationella och internationeUa. I första hand skulle vi i varje land behöva en nationellkommunika-tionspohtik. Varken praktiskt eller akademiskt har det ämnet blivitaktuellt förrän och det är inte heller många ländersom kommit långt på den vägen. Ur många synpunkter har tagit ledningen idetta avseende. I finns styckevis en politik - av vilket slag det må varaär en annan fråga medan man i ofta inte ens har en organisatorisk ramsom gör det möjligt att utforma riktlinjer. Massmediaråd och -kommissionerbörjar nu sättas upp i ett antal länder, framför allt i utvecklingsländer pågrund av den tvingande nödvändigheten att integrera kommunikation, informationoch utbildning i utveckhngsplaneringen; även deras mandat är dock oftast förbegränsade." påpekarPloman den stora förvirringen även internationellt där samma regeringar kanföreträda olika meningar i FN, i , i Internationella telegrafunionenosv. EddiPloman fortsätter på följande sätt: "Om staterna och följaktligen de internationellaorganen inte är vare sig framsynta eller effektiva är det motsatta sant vadgäller tvä andra institutioner i. eller kanske man skaU säga utanför -samhället: de mUitära komplexen och de multinationella kommunikationsföretagen.De militära kommunikationssystemen är utan tvivel de bästa, mest effektiva somexisterar i världen. Liksom de multinationeUa företagen har de kunnat gå utövertraditioneUa kategorier och har anlagt en tvärfacklig, system-betonadinställning och är därför också i mänga länder de största informations- ochutbildningsföretagen. Och de ofta multinationeUa, stora företag som i sigkombinerar tUlverkning av elektronisk apparatur från transistorer tillsatelliter, samt radio, tv, bokförlag, filmföretag, kabel-tv, kassetter,grammofonskivor, teaterverksamhet, sportarrangemang har inte endast makt utanäven ett försprång över både stater och internationeUa organ. Resultatet är bl a en uppenbar brist på en balanseradkommunikations- och informationsekologi. Balansen är dålig nog inom mångaländer, mest uppenbar i fräga om skillnaden mellan stad och land, ofta likaskadlig i skillnaderna mellan olika samhäUsgrupper, mellan dem som har tillgängtiU informationsmedlen och dem som inte har det." Jag har refererat detta närmast för att ge enföreställning om vilka gigantiska problem vi måste ta itu med och samtidigtpåpeka det här antyder, nämligen att staterna och i detsammanhanget måste man inkludera värt eget land - släpar efter i förhällandetiU exempelvis de multinationella företagen. I debatten sade den socialdemokratiskamajoriteten i kammaren nej till kravet pä en översyn. Jag tillät mig förmodaatt utbildningsministern tiU våren ändå skulle tillsätta en sådan utredning,och bekräftar utbildningsministern detta. Jag ber naturhgtvis attfå tacka för den ovanligt snabba reaktionen. Frägan är nu: Hur skall denna översyn ske? Tre huvudalternativär möjliga. Det första är att man gör en översyn inom departementets ram,varvid man överväger radioutredningen, massmedieutredningen, det material somSveriges Radios interna utredningar kommer fram till, pressutredningen och ettantal andra utredningar som berör den här sektorn. Den andra möjligheten är att man ger tiUäggsdirektiv nu sittande utredning. Jag tänker närmast på pressutredningen, vars direktivhar skrivits av finansministern som där antyder att vi bör se pä pressen irelation till massmedia i deras helhet. Men direktiven är så pass vaga att jagtror att det är uteslutet att pressutredningen pä grundval av dem skulle kännasig förpliktad att söka utforma denna samlade massmediapolitik. Den tredje möjligheten är en parlamentariskt förankrad nyutredning, vars arbete dä naturligtvis måste samordnas med pressutredningen.Att jag själv vUl rekommendera den tredje modeUen hänger samman bl, a. Ang. beredningen av frågorna om ljudradions och televisionensframtida struktur och organisation m. m. Ang. beredningen av frågorna om ljudradions ochtelevisionens framtida struktur och organisation m. m. med detta:Pressutredningen behöver både 1974 och 1975 pä sig. Avtalet meUan SverigesRadio och staten måste ses över under just den perioden. De tvåangelägenheterna hänger intimt samman med varandra. Men framför allt tror jaginte att man kan åstadkomma en samlad mediapolitik utan att erfarenheter ochsynpunkter frän olika grupper i samhället fångas upp och utan att nya principerfår en så bred förankring som möjligt. Valet mellan de tre modellerna borde alltså inte varasvårt, och min fråga till utbildningsministern är bara denna: Kommer denöversyn av mediapolitiken som aviseras att ske i en parlamentariskberedning? De skäl som tar upp för viktenav att vi diskuterar mediapolitik och naturligtvis situation isynnerhet kan jag i varje fall delvis ansluta mig till. Jag tror att dennainställning är relativt allmän och att det här är en mycket viktig frågasom bör följas mycket noga. Vi har ett ganska brett register av utredningar,och nya initiativ är på gäng. De är kanske litet ohka i sina syften. Vi harhaft 69-förslaget, och som jag sade i mitt svar är meningarna delade omdet, inte minst i fräga om den lokala radioorganisationen. Jag bedömer denlokala och regionala utbyggnaden av radion som en väldigt väsentlig fråga i detmediepohtiska sammanhanget, och därför tror jag det är viktigt att man måstepröva den här remissvändan med 69 mycket noga. Sedan finns det alltä en rad utredningar.