prot · FW09152 · 1973-12-31 00:00:00 — Med dessa ord, herr talman, yrkar jag avslag påreservationerna 5, 6, 7, 8, 13 och 14 den sistnämnda en följdreservation tillreservationen 13 och bifall till inrikesutskottets hemställan med undantag avpunkten 19, där jag yrkar bifall till reservationen 12. Anställningsskydd, m. m. HerrEKINGE (fp) kort genmäle: i är förvånad över att vifrån vårt håll visar intresse för de fackliga rörelserna. Det har vi emellertidalltid gjort, och det är alldeles självfallet, eftersom de betyder så mycketför arbetsfred och för framsteg i vårt land. Vidare menar att man inte har något behov avatt stödja en organisation som inte ens är så stark att den kan få eget avtal.Men är det rimhgt att en organisation av den typ som jag nämnde skall ståutanför möjligheten att deltaga i överläggningar, då den på en bestämd arbetsplatsråkar ha en eUer två medlemmar? Här är det inte fråga om organisationensstorlek, här är det fråga om det antal medlemmar den har på en vissarbetsplats. Det var egentligen på en annan punkt jag var angelägen atträtta till ett missförstånd. säger att det inte är konsekvent attvi inte vill ge också varselrätt. Vad vi har velat slå vakt om i vårt förslagär att den organisation som har medlem som berörs av en åtgärd icke genomlagstiftning skall utestängas från rätten att deltaga i överläggningar. A nställningsskydd, m. m. borde ståhelt klart att det därav inte automatiskt behöver följa någon skyldighet att gevarsel till den organisationen. Vi har med andra ord insett att det ligger enviss styrka i den argumentation som säger att arbetsgivaren icke alltid kanveta vilken organisation en anställd tillhör. måste jag fråga stämmer resonemang med andemeningen i förenings- ochförhandhngsrättslagen? Vill att statsmakten skall bestämma vilkaorganisationer som skall finnäs? Vill ta bort rätten att bUda friaorganisationer? Skall vi tumma på den förenings- och förhandlingsrätt som vihar? Frågan är vUken väg är inne på i sitt resonemang. Det voreytterst beklagligt om vi skulle få en sådan situation att statsmakten skullefavorisera vissa organisationer i förhandhngshänseende och motarbeta andra. Lagbör så långt möjligt gälla Uka för alla också den här lagen. () kort genmäle: i tog upp frågan om 9 § ilagen om anställningsfrämjande åtgärder. Denna paragraf i och för sig skapar juinte förutsättningar för nyanställningar i företag. Först då det finns ettbehov för ett företag att anställa arbetskraft har enhgt 9 § länsarbetsnämndenmöjligheter att anmoda arbetsgivare att anställa äldre arbetskraft, omålderssammansättningen på företagen är sådan. I fråga om varselskyldigheter förutsatte jag att herrNilsson i av mitt förra inlägg fick klart för sig att vi aldrig har sagtnågonting annat än att de kollektivavtalsbundna parterna skall varslas. Denmeningen har ju också utskottsmajoriteten enhälUgt slutit upp kring. Vidare sade i Kalmaratt införandet av en överläggningsrätt för även andra fackliga organisationerskulle innebära en splittring av fackföreningsrörelsen. Jag har mycket svårtatt förstå att denna möjlighet skulle leda till en sådan splittring. När vinämner organisationer i utskottsbetänkandet, så är det självfallet de fackligaorganisationerna vi syftar på. Det kan ju inte vara riktigt att om ett fåtalanställda på ett företag tillhör exempelvis och det inte finns något kollektivavtal, attSvenska då inte skulle ha möjlighet attföreträda sina medlemmar vid överläggningar med arbetsgivaren. HerrHALLGREN (vpk) kort genmäle: i har yrkat avslag påvåra reservationer när det gäller "saklig grund". Jag vill bara frågaherr i om inte han är överens med oss om att det är nödvändigtatt fackföreningarna får ett väsentligt större inflytande. Vårt förslag innebäratt fackföreningarna skall ha vetorätt, dvs. laglig rätt att förhindrapermitteringar, uppsägningar och avskedanden av anställda. Ett led just i det som ni säger i er propagandaskrift att man skall lagfästa tryggheten i anställningen och fastslå principen om denanställdes rätt till sin arbetsplats måste väl också vara attfackföreningarna skall ha ett avgörande inflytande. Därför kan jag inte riktigtförstå när han säger att fackföreningarna skulle få ett alltförstort övertag. Fackföreningarnahar inget övertag, utan de har snarare alltid hamnat i underläge både vidförhandlingar och i andra sammanhang. Det är nämhgen så i detta klassamhälle,trots den pohtiska makten, trots en stark fackföreningsrörelse, att om denmakten inte utnyttjas med den kapacitet den har, om man för en återhållsampolitik, då är den makten av inget värde. Det avgörande är ändå den ekonomiskamakten, och det är den vi til syvende og sidst måste komma åt frånarbetarrörelsens sida. i (s) kort genmäle: var förvånad över att jag varförvånad över att visade intresse för fackföreningsrörelsen. Jagfinner i och för sig inte inställning förvånande, men att man ärså välvillig som man är just på denna punkt är jag utomordentligt förvånadöver, för något sådant har jag mött under min mångårigaverksamhet inom fackföreningsrörelsen. Då har man intagit helt andra attityder.Men det är självklart att ett politiskt parti i vissa sammanhang försökerstryka fackföreningsrörelsen medhårs; jag skall inte påstå att är värsti det avseendet. Otvivelaktigt skulle ett genomförande av det förslag sommajoriteten i utskottet förordat innebära att man öppnar möjligheter, som jagsade, för de här avgrundsgrupperna att bilda organisationer ute påarbetsplatserna. Det finns ju inga krav när det gäller vad som menas med enarbetstagarorganisation. Man kan bilda en organisation med några styckenmedlemmar och förklara att det är en fackförening samt kräva överläggningsrätt.Ett sådant krav skulle tillmötesgås om utskottsmajoritetens förslag gickigenom. Men självfallet har man rätt att bilda organisationerna - det har jagaldrig ifrågasatt och jag tror också att det skulle komma flera sådana. Här har talats om att favorisera vissa grupper vidförhandlingar. Man har ju kommit tUl insikt om att man inte kan ha för mångaorganisationer vid avtalsförhandlingar, för då skulle vi aldrig komma fram tillett resultat. Därför har man i kollektivavtaislagen och i andra lagar somgäller arbetsmarknaden fått göra vissa specialiseringar och kanske favoriseratvissa grupper. Det är klart, , att 9 § lagen omanställningsfrämjande åtgärder skapar inga nya platser. Men bestämmelsernaöppnar möjhgheter för länsarbetsnämnderna och arbetsmarknadsverket attförelägga arbetsgivarna anvisningar om hur anställningarna skall ske, ochdärmed kan anställningar skapas för just de grupper som vi är ute för attförsöka hjälpa. frågar mig om det inte är nödvändigt attfackföreningarna får större inflytande. Jo, otvivelaktigt är det på detsättet, och där råder nog inga delade meningar. Men vår åsikt är inte attfackföreningarna skulle ha vetorätt, ty då skulle vi inomfackföreningsrörelsen få samma övertag som arbetsgivarna tidigare haft. Detkunde i och för sig vara rättvist att arbetsgivarna finge pröva på detta etttag, men har vi nu sagt att det är felaktigt på arbetsgivarsidan skall vinaturligtvis inte kräva att få komma i samma situation. Under detta anförande övertog herrförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Anställningsskydd, m. m. A nställningsskydd, m. m. () kort genmäle: Jag är glad att i nuretirerade en del från de positioner han intog tidigare. Vi sätter värde på de fackliga organisationerna och troratt de kommer med många bra förslag. Dessa förslag skall prövas på samma sättsom vi prövar alla andra förslag. Om vill kalla det för att strykafackföreningsrörelsen medhårs spelar ingen roll för mig. Det får vara herrNilssons egen bedömning av hur han känner att han handlar i sådana ögonblickoch får alltså stå för hans räkning. Vi har talat om fackliga organisationer herrNilsson framhärdar med att tala om avgrundsgrupper. Det får också stå för herrNilssons räkning. Jag är inte hka skrämd när det gäller fackhga organisationer.Det är dem vi viU slå vakt om också i detta sammanhang. Om villfortsätta att tala om avgrundsgrupper må det vara hans sak. () kort genmäle; Som påpekade använde beteckningen avgrundsgrupper, och jag vUl knyta an till detta. Vi harhela tiden talat om fackliga organisationer, och vi anser självfallet att justdessa fackliga organisationer skall ha den här överläggningsrätten. Som jagnämnde tidigare är det vår principiella uppfattning att medlemmar i en fackligorganisation på en arbetsplats också skaU kunna företrädas av sin organisation. Vad sedan gäller 9 § delar jag i Kalmarsenaste uppfattning, men det avviker ju från vad sade i sitthuvudanförande. Där menade han, om jag uppfattade det rätt, att just 9 § omanställningsfrämjande åtgärder skuUe medverka till att skapa nyasysselsättningstillfällen. I stället är det ju fråga om att länsarbetsnämndernaskall kunna anmoda vissa arbetsgivare att anställa äldre arbetskraft. Den äldrearbetskraften har det i många sammanhang besvärligt på arbetsmarknaden. i (s) kort genmäle; var glad över att jag retireradei dessa frågor, som han sade, och menade att vad jag sagt fick stå för minräkning. Men jag vet inte i vilket avseende jag har retirerat. Jag konstaterardäremot att både och tydligen inte har satt sig in ivad det betyder att vilken grupp som helst kan bilda en facklig organisation,det behöver inte vara någon tidigare existerande organisation, utan man kanbilda en sådan organisation när som helst. Och menar jag att det skullepassa dessa "avgrundsgrupper" aUdeles utmärkt att sätta i gång ochbilda fackföreningar på löpande band och ställa tiU oro ute på arbetsplatserna.Det är det som är anledningen till att vi inte vUl gå med på förslaget. I övrigt finner jag inte något skäl att fortsättadiskussionen. Herr förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. HerrOSKARSON i (m): Låt mig först instämma i vad anförde i debatten. Därefter vill jag gå direkt in på några avreservationerna och börjar då med den som senast har varit aktuell, nämUgenrätten till varsel och rätten till överläggningar. Enligt utredningen, som ligger tUl grund förpropositionen, skulle arbetstagare eller arbetstagarorganisation som har rätttill varsel även vara berättigad till överläggning med arbetsgivaren om dentilltänkta åtgärden. Om det gäller uppsägning av arbetstagare pä grund avförhållanden som hänför sig till den anställda personen skulle varslet lämnastill arbetstagaren personligen. För att skydda den anställdes integritetföreslogs också i utredningen att dessa bestämmelser skulle vara tvingande. Lagförslaget i propositionen avviker frånutredningsförslaget i så måtto att förslaget innebär att den organisation medvilken arbetsgivaren är bunden genom kollektivavtal alltid skall varslas.Departementschefen går t. o. m. så långt att han inte är beredd att lagfästa enregel som säkerställer att den enskilde alltid skall underrättas i frågor somberör honom personligen. I en motion från moderata samlingspartiet har vi velat slåvakt om den enskildes integritet och självbestämmanderätt och föreslagit, delsatt varsel om uppsägning på grund av arbetstagarens personliga förhållandenskall tillställas arbetstagaren själv och efter hans medgivande denorganisation han anvisar, dels att rätt till överläggning med arbetsgivaren omavsedda åtgärder endast tillkommer den organisation som arbetstagaren anvisar. På den senare punkten har också utskottsmajoriteten kommitfram till ett lagförslag, som i sina huvuddrag tillgodoser dessa motionskrav,där utskottet föreslår att rätt till överläggning skall tillkomma den organisationsom arbetstagaren tillhör. Därmed har utskottet tillgodosett den enskilde arbetstagarensintresse att vid överläggningar som berör honom personligen företrädas av sinegen organisation. Detta anser vi vara ett minimikrav för att tillgodose ochskydda den enskildes integritet. Denna mening har inte de socialdemokratiskarepresentanterna i utskottet kunnat dela, vilket har framgått av debattenalldeles , utan de har i en reservation i princip anslutit sig tillpropositionens förslag och även skärpt detta - att överläggningsrätt skallvara förbehållen den arbetstagarorganisation som har kollektivavtal medarbetsgivaren: alltså rätt till överläggningar för alla arbetstagare på enarbetsplats, även om dessa inte tillhör den kollektivavtalsbundnaorganisationen. Det är, i , inte fråga om att splittrafackliga organisationer, utan det är, som jag har sagt tidigare, fråga om attslå vakt om den enskilde. Vi är väl överens om att de lagar vi stiftar skallvara neutrala, neutrala till person och även neutrala till organisation. Vi kanalltså inte godta det monopol som föreslås i reservationen och även ipropositionen. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottetshemställan på denna punkt och avslag på reservationen 12. I reservationerna 13 och 14 har och jagyrkat pä en ändring av 3 § i så måtto att 35 § i lagen om anställningsskyddockså görs Anställningsskydd, m. m. A nställningsskydd, m. m. dispositivoch icke tvingande och att vi alltså överlåter åt arbetsmarknadens parter attgenom avtal komma överens om hur dessa problem bör lösas. Om tvist uppstår huruvida uppsägning är sakligt grundadhar arbetsgivaren enligt propositionens förslag inte rätt att avstängaarbetstagaren från arbetet. Den situationen kan emellertid, somdepartementschefen också mycket riktigt påpekar, uppkomma att en arbetsgivarehar behov av att avstänga arbetstagaren från tjänsten. Föreligger dåsärskilda skäl har arbetsgivaren alltså rätt att avstängaarbetstagaren. Men arbetstagaren har också, om han inte anser att uppsägningenär sakligt grundad, rätt att få sin sak prövad inför domstol. Enligt vår meningborde denna bestämmelse, som ger domstolen möjlighet att genom interimistisktbeslut ge den anställde rätt att kvarstå i arbetet, också gjorts dispositiv.Med de oändligt skiftande förhållanden som råder inom olika branscher och olikaföretag framstår det inte som särskilt rimligt att en domstol snabbt skallkunna pröva om en uppsagd arbetstagare bör få kvarbli i tjänst under sin saksprövning. nämnde tidigare problemet när det gällerfartygsbefälhavare. Låt mig ta ett par andra exempel. Vi kan ta de personerinom ett företag som sysslar med kundregister, leverantörsregister ellerproduktutveckling. Dessa personer har nyckelpositioner inom företaget. Det ärinte svårt att föreställa sig vilka problem som kan uppstå, om dessa kan tvingasig kvar på arbetsplatsen mot arbetsgivarens vilja. Här är det inte fråga omrisker och följder enbart för den mannen eller den kvinnan, utan för helaföretaget som sådant. En person i en sådan befattning skulle kunna åstadkommamycket stora skador för företaget. Därmed har vi inte på något sätt åstadkommitnågon anställningstrygghet för övriga anställda inom företaget. Det förefaller alltså rimligare att överlåtaåt arbetsmarknadens parter, kanske branschvis eller t. o. m. befattningsvis,att fastställa ett regelsystem för denna fråga. Parterna på ömse sidor besitterlångt mera ingående kunskaper om de olika branschernas inre förhållanden änvad en domstol kan förvärva och lägga till grund för det snabba beslut det härskulle bli fråga om. Även då det gäller mindre företag med en eller några fåanställda kan de personliga påfrestningarna både i förhållandet mellanarbetsgivaren och den anställde och mellan arbetstagarna sinsemellan bliutomordentligt besvärliga om arbetstagaren trots den uppkomna tvisten stannarkvar på arbetsplatsen. Det för den anställde väsentliga måste ändå vara att haninte gör någon ekonomisk förlust i sammanhanget, och det är fullt riktigt atthan inte gör det. Jag ber att få yrka bifall till reservationerna 13 och 14. Enligt de underrättelser vi fått beträffande skadeståndför arbetsgivare som åsidosätter domstolsbeslut har - vilket också framgår avpropositionen överläggningar i dessa frågor ägt rum inominrikesdepartementet med de stora arbetstagarorganisationerna underdepartementsbehandlingen av propositionen. Det framgår inte av propositionenatt det skulle ha förelegat skilda meningar i dessa frågor. Följaktligen hararbetstagarorganisationerna accepterat de skadeståndsregler som finns i 39 §.Vi finner också dessa regler väl avvägda, varför jag stöder reservationen 1 5 - som ocksåinnebär bifall till propositionen. Socialdemokraterna jämte kommunisterna iutskottet har med stöd av motion av i m. fl.föreslagit en skärpning av dessa regler. Departementschefens grundinställningär, efter vad jag förstår, att lagförslaget bör syfta till att främjasamförståndslösningar och att myndigheter m. fl. bör åstadkomma vissåterhållsamhet då det gäller tvångsåtgärder och påföljder. Det sägs bl. "att åtgärder inte får gå längre än vad som rimligen kan krävas avarbetsgivare i varje enskilt fall", och vidare att arbetsgivaren"inte skall åläggas sådana åtgärder att verksamhetens fortbestånddärigenom kan äventyras". Går man för långt i påföljdssystemet, som jag anser attutskottsmajoriteten här gör, får man de effekter som departementschefenuttrycker farhågor för. Och en förutsättning för att skapa och kunna geanställningstrygghet är att vi kan hälla verksamheten över huvud tagetnäringslivet och sysselsättningen i gång. Jag yrkarmed det anförda bifall till reservationen 15. Här har talats mycket om äldrelagarna. Låt mig någotberöra dem i anslutning till att jag tar upp reservationen 22 av mig. publicerades en rapport om potentiell arbetskraft en undersökning av efterfrågesidan av ochGöran vid nationalekonomiska institutionen vid universitet.I sin undersökning behandlar de också hur äldrelagarna påverkat och kanförväntas påverka rekryteringen av äldre arbetskraft. har tidigare i debatten sagt att man intekan påvisa några negativa verkningar av äldrelagarna. Jag skall be att fårelatera något av vad dessa båda herrar genom intervjuer kommit fram till. Deanför att av de tillfrågade arbetsgivarna har uppgivit att de harändrat eller kommer att ändra anställningspolitiken mot äldre arbetskraft pågrund av just äldrelagarna. Jag kan nämna-ett par siffror som belyser detta:Endast en av de tillfrågade arbetsgivarna anger att han kommer att anställafler äldre än tidigare, medan totalt 24 av 31 tillfrågade har angivit att dekommer att anställa färre äldre . Därutöver anger också arbetsgivarna i intervjun att derasförändring i anställningspolitiken blivit kraftigare ju äldre arbetskraften är. Ytterligare några kommentarer som görs tycker jag är avintresse; Tillfrågade arbetsgivare anger att de nu mer än tidigare ser till denfysiska spänsten hos äldre vid rekrytering och att de över huvud taget mer äntidigare kontrollerar lämpligheten hos de arbetssökande. Sedan säger de; Iprincip har vi följt lagarnas andemening tidigare och arbetat i den riktningen,men genom den bindning som äldrelagarna har medfört anser vi oss tvingade noggrannare planering av anställningspolitiken. Vidare framhålls att detdrabbar arbetarna i högre grad än tjänstemännen, då dessa är lättare attomplacera inom företaget. Jag skall inte nu närmare kommentera de härredovisade resultat som de båda Göteborgsutredarna har kommit till. Men nogfinns det anledning att i enlighet med vad som hemställts i reservationen 22 avherr och mig tillsätta en utredning med uppgift att utvärdera resultatetav denna nya lagstiftning, som ju i sina principer överensstäm- Anställningsskydd, m. rn. Anställningsskydd, m. m. mer med äldrelagarna.Som framhålles i moderata samlingspartiets motion kan man inte komma ifrån attdet i det åtgärdssystem för ökad anställningstrygghet som vi nu behandlar finnsinbyggt risker för ökade svårigheter att få nyanställning för dem som av olikaskäl blivit utan arbete. Enligt vad som här har anförts av i är man tydligen beredd att komma med ytterligarebestämmelser och tvångsåtgärder, om inte lagen verkar i den riktning man hartänkt. i säger; Blir det ingen bättring, måste vi skärpabestämmelserna. Detta, herr talman, kan inte vara ägnat att främja vare sigföretagsamhet eller sysselsättning och därmed heller inte trygghet ianställningen. Låt oss i stället analysera problemen för att få ett sakligtunderlag för hur vi skall handla och utforma vår politik på dettaområde! Med detta ber jag att få yrka bifall till dereservationer med och mitt namn som är fogade till det härutskottsbetänkandet således reservationerna 4, II, 13, 14, 15, 17,20, 21 och22 - och i övrigt till utskottets hemställan. HerrFAGERLUND (s) kort genmäle: Bara några ord till i Halmstad.Han tog upp och undersökning om hur äldrelagarna harverkat. Jag erkänner villigt att jag inte har lyckats skaffa hela utredningenoch inte fått se annat än det pressmeddelande som har gått ut. Jag blev litetorolig när sade att arbetsgivarna är på väg att göra ennoggrannare bedömning vid anställning av äldre och sådana som har fysiska ochpsykiska defekter. Vi har haft en diskussion om den äldre arbetskraften. Allasom har varit uppe i talarstolen har instämt med mig i att den äldrearbetskraften är en god arbetskraft och måste jämföras med andra. När detgäller de fysiskt och psykiskt utslagna anser jag att vi i stället för att, somherr tycktes göra, nära nog acceptera den bedömning som arbetsgivarnagör, borde göra en insats för att ändra den inställningen. Därvidlag är lagenom sysselsättningsfrämjande åtgärder ett medel. talade om att främja samarbetet, men låt migkort konstatera att det bUr svårt att åstadkomma ett samarbete, om man påarbetsgivarhåll har den uppfattning som här pläderade för ianslutning till sin reservation 22. Vi borde vara överens om att sätta in allakrafter på att ge alla en meningsfull sysselsättning i stället för att göra enuppdelning i ett A-lag och ett B-lag, som det tydligen är på arbetsmarknaden . i (m) kort genmäle: Jag inledde mitt anförande med att instämma iherr anförande. I detta framhöll han hur viktigt det är att vinnatrygghet i sysselsättning och anställning. På den punkten råder det alltså ingadelade meningar, . Sedan säger att jag ifrågasätter den äldrearbetskraften. Det gör jag absolut inte. Jag har deklarerat attden äldre arbetskraftenär duktig, yrkesskicklig och i flera fall mera lämpad än många yngre. Det ärangeläget att vi slår vakt om den äldre arbetskraften. Detsamma gäller dem somhar fysiska eller psykiska handUcapp. Men, , hur når man målet? Når man inte måletbäst och säkrast genom att åstadkomma ett gott samarbete mellan arbetsgivareoch arbetstagare? Gör man det inte bäst genom att säkerställa att vi harföretag som kan sysselsätta alla, även äldre och dem som har fysiska ellerpsykiska handikapp? Men vi har inte lyckats med att skapa en sådanarbetsmarknad att den kan suga upp den här arbetskraften, och därför blir denutstött. Gagnar vi då verkligen alla genom en hel rad av tvingande lagar, som kanskekan medföra att företagen verkligen får svårigheter i sin piroduktion? Viskapar nu trygghet för dem som har anställning, det är vi helt överens om, menär det alldeles säkert att vi skapar trygghet för dem som av en eller annananledning har mistat sina anställningar? Det är den frågeställningen som finns,. Av den anledningen anser jag att den utvärdering ochundersökning som vi begärt är värdefull. Jag kommenterade inte Göteborgsundersökningen, jagredovisade bara vad den har kommit fram till. Och jag tycker inte att man utanvidare kan nonchalera en opartisk undersökning och de resultat den harredovisat. () kort genmäle: Hur kan vi skapa problem för företag, om viär överens om att den äldre arbetskraften och de handikappade är en godarbetskraft enligt , t. o. m. en bättrearbetskraft? Det kan jag inte inse. Jag instämmer helt med omatt det bästa är om vi kan nå resultat genom samarbete. Men det fordrarsamarbetsvilja från båda sidor. i (m) kort genmäle: Jag sade förut att vi skapar trygghet för deanställda, och det är vUctigt. Den som är anställd har uppsägningsskydd. Hanhar också lön vid permittering och återanställningsrätt. Men hur går det fördem som av en eller annan anledning har blivit friställda det är ju alldelesomöjligt att undvika sådant.