prot · FW09151 · 1973-12-31 00:00:00 — § 1 Om förbud mot användning av asbest Herr inrUcesministern ordet för att besvara i (vpk) den interpellation, nr 142, till herr socialministern, och anförde: i har frågatsocialministern om regeringen är beredd att med stöd av den av vårriksdagenantagna lagen om hälso- och mUjöfarliga varor meddela förbud mot användningenav asbest och asbestmaterial. Frågan har överlämnats till mig för besvarande. Frågan om förbud mot användning av asbest debatterades idecember i i anledning av en motion i ämnet. En grundligutredning av socialutskottet redovisad i dess betänkande 1972:40 föregick debatten.Motionen avslogs under hänvisning till att det skulle vara principielltotillfredsställande att införa en förbudslagstiftning i kombination med sådanalångtgående dispensmöjligheter som fordrades med hänsyn till attersättningsmaterial för asbest inte finns inom vissa sektorer. Socialutskottetframhöll också att det i fråga om andra hälsofarliga varor visat sig möjligtatt nå goda resultat genom stränga arbetarskyddsföreskrifter i förening mednoggrann kontroll från arbetarskyddsmyndigheternas sida och att denna väg bordeväljas också beträffande asbest. I anslutning härtill vill jag nämna attarbetarskyddsstyrelsen har utarbetat förslag till nya asbestanvisningar sominnebär en betydande skärpning av bestämmelserna för arbete med asbest ochasbesthaltigt material. a. innebär förslaget i praktiken ett förbud motanvändning av s. k. sprutasbest liksom mot övrig dammande bearbetning av asbestoch asbesthaltigt material på t. ex. en byggarbetsplats. Anvisningsförslagethar varit på remiss hos bl. a. arbetsmarknadens partsorganisationer. Arbetetmed de nya anvisningarna är i slutskedet och man kan alltså emotse atthanteringen av asbest och asbestprodukter kommer att minska och att de direkthälsofarliga hanteringsmomenten förbjuds med stöd avarbetarskyddslagstiftningen. Möjligheterna att övervaka att skärpta regler påområdet följs har successivt förbättrats och kommer att förbättras ytterligaregenom den utbyggnad av yrkesinspektionen som pågår. Restriktioner för användningen av asbest kan ävengenomföras inom ramen för lagstiftningen om hälso- och miljöfarliga varor. Medhänsyn till de uppgifter produktkontrollnämnden lämnat mig finns dock inte förnärvarande tillräckligt underlag härför. Vid en bedömning av behovet atttillämpa denna lagstiftning bör resultaten av arbetarskyddsmyndigheternasåtgärder beaktas. Om förbud mot användning av asbest HerrOLSSON i (vpk); Jag tackar inrikesministern för svaret påmin interpellation. Om innehållet i detsamma är dock åtskilligt att säga.Inget väsentligt Om förbud mot användning av asbest nytt harkommit fram utöver det som uttalades av socialutskottets majoritet förra åretangående en motion med förslag om förbud mot asbest. Jag har i interpellationen frågat om regeringen var bereddatt använda den nya lagen om förbud mot hälso- och miljöfarliga produkter föratt förbjuda asbest, men svaret är nej. Man måste dä fråga sig vad det är förmening med att stifta lagar om dessa inte används till vad de rimligen måstevara avsedda för. Asbest framkallar sjukdomen asbestos, en form av dammlungaoch därtill den allvarligaste formen. Vidare ökar risken efter inandning avasbestdamm för lung- och lungsäckscancer avsevärt. Det finns olika grader avasbestos beroende på i vilken utsträckning arbetaren varit utsatt fördammningen och i hur stora koncentrationer asbestdammet förekommit.Sjukdomsbilden är minskad arbetsförmåga och ständig andfåddhet på grund avnedsatt syreupptagningsförmåga, I allvarliga fall är sjukdomen svårtinvalidiserande, och enligt en rapport som jag läst angående enkakelsättare, som plötsligt förlorade medvetandet, kan den även leda tillhjärntumörer. Om skadorna är av lindrigare art, dvs. förekomsten avasbestpartiklar inte är sä omfattande, brukar ändå hjärtat efter hand bliöveransträngt på grund av minskad syrsättning i blodet. En annan allvarlig sida av problemet är attskadeverkningarna inte visar sig år efter kontakten medasbestdammet. Detta leder till att en kartläggning av sjukdomen är svår och attdet är omöjligt att få fram statistiskt underlag nu när man efterupptäckten av asbestos från olika myndigheters sida böriat intressera sig förproblemet. Det är kanske detta statistika underlag som regeringenvill skaffa fram genom att vägra att förbjuda användningen av asbest? De somuttalat att man inte har tillräckligt vetenskapligt underlag för att asbestskulle vara sjukdomsframkallande, kan inte tas på allvar efter alla deinternationella erfarenheter som finns och redovisats i pressen. Asbest är farlig främst när den finns i form av damm. Denanvänds i stora delar av industrin, främst inom byggnadsindustri. Där används denövervägande delen som brandskyddsisolering av stålstommar men också somvärmeisolering av rör och ventilationstrummor. Teknikerna inombyggnadsindustrin medger att materialet på samtliga dessa områden mycket välkan ersättas av andra, tekniskt likvärdiga produkter. Därför har ocksåByggnadsentreprenörföreningen med hänsyn till de allvarliga medicinskakonsekvenserna tillstyrkt förbud mot användning av asbest i fri form. Menregeringen och majoritet anser det inte nödvändigt med förbud. Det bordevara en tankeställare för socialdemokraterna, att en arbetsgivarorganisationfår framstå som mera progressiv och mera humant inställd till arbetare somlöper risk att yrkesskadas än partiets företrädare i . Jag vill också ge inrikesministern enbeskrivning av hur det fungerar ute på byggarbetsplatserna. För direktsprutning har det funnits skyddsbestämmelser iganska . Det är främst bestämmelser om att man skall ha andningsskydd iform av mask. Det har väl i stort sett fungerat, även om jag vet att mångasprutare inte använt masken på grund av att den är obehaglig och de inte varittillräckligt upplysta om farorna.' Problemet uppstår dock med dem som skall ta reda påspillet. För Måndaeen den dem har det inte funnits några som helst bestämmelser, och det har inte jq jecember 1973 funnits någon upplysning heller.------------------------------------------------------------- Det är bara som jag stod på en storarbetsplats där man Um foioiia mor brandskyddsisolerade hela stålstommen genomsprutning. Det var sä onvai a ii gav dammigt att vi knappast kunde se vad vigjorde. Ingen visste att det var farligt man hade inte upplyst om det. Detvar emellertid så obehagligt och så svårt att driva arbetet och få det attfungera tillfredsställande, att vi hemställde om att slippa arbeta i dammet.Det gick man inte med på, och jag antar att om vi hade strejkat eller vägratarbeta, hade vi blivit stämda till arbetsdomstolen och fått ett par hundrakronor i böter och eventuellt avsked. var det precis samma sak på en annan storarbetsplats. Där lyckades vi få en uppgörelse om att sprutning endast skulleske på våra raster och att man dessemellan skulle upphöra med självasprutningen. Jag tror att de isolerare som följer skyddsbestämmelsernaklarar sig bättre än vi gjorde. Asbesten är vattenbunden och trillar ganskafort ned, men när den väl torkat upp, sopas den ihop i kärror och tippas nedgenom trummor som sopmaterial. Det dammar också ut på gatan. Jag vet inte vilkakonsekvenser detta kan ha, men det finns en utredning som visar att exempelvisi även allmänheten, som inte står på arbetsplatsen, har asbetspartiklar ilungorna. Det talas i svaret om skärpning av asbestbestämmelserna.Man är väl inne på att förhindra sprutning. Det är inte ett rent förbud menskulle i praktiken innebära förbud, och det är väl tacknämligt i och för sig.Men kvar står all kapning och alla kapmaskiner där det dammar. Det finns inte sammamöjligheter som pä en fast industri att ha ständig luftkonditionering, och detfinns heller inga möjligheter att mäta gränsvärden. Jag undrar vilka som skullespringa och mäta gränsvärden för damm på byggarbetsplatserna. Ärbetarskyddsstyrelsen säger i sitt remissutlåtande tillförra årets betänkande från socialutskottet angående asbest att man anser attasbest bör ersättas av andra material. Det är minst sagt horribelt att ettorgan för arbetarskyddet använder sådana formuleringar. Förmodligen har jagsjälv asbestpartiklar i lungorna, och skadornas omfattning kommer kanske attvisa sig . Därom vet man ingenting, och det är ingenting att göra åtdet, men man kunde åtminstone i fortsättningen försöka skydda byggnadsarbetarnafrån den här faran. En annan passus i svaret som jag fäster mig vid är atttillsättande av fler tiänster inom yrkesinspektionen skulle leda till förbättring på området. Det är med förlov sagt okunnigt. Om det i hela området finns en enda yrkesinspektör på byggnadssidan och om man fördubblar antalet tiänster eller tiodubblar det - vilket det inte alls är frågan om - sä har det i alla fall ingen effekt på hanteringen av asbestprodukter. Det måste självfallet finnas bestämmelser om förbud mot asbest på samma sätt som det finns föreskrifter om skyddsräcken osv. Arbetsgivarna måste vara skyldiga att följa anvisningar. Även om man som sagt skulle tiodubbla antalet yrkesinspektörer och även om de " Om förbud mot användning av asbest hadehitintills okända färdmedel, skulle de omöjligen hinna runt på allabyggarbetsplatser i och kontrollera om och i så fall hurman där använder asbest. Jag måste sluta med en fråga till inrikesministern: byggnadsarbetare skall egentligen behöva skadas, innan regeringen användersig av lagen om förbud mot hälso- och miljöfarliga produkter? (vpk): Jag har svårt att förstå vad som sagts isvaret om att lagen om hälso- och miljöfarliga varor inte kan tillämpas redannu. Det skulle inte finnas tillräckligt underlag, utan inan måste vänta tillsman fått resultat av arbetarskyddsmyndigheternas åtgärder. Meningen är väl attantyda att man ännu inte vet säkert vad som erfordras för att en person skallbli sjuk av asbestdamm, men i så fall måste man avvakta nya resultat ompraktiskt taget alla kända sjukdomar, innan man vidtar förebyggande åtgärder.Forskningen blir som bekant aldrig färdig. Det kommer ständigt att finnas nyasaker att upptäcka. Vi vet inte med säkerhet hur asbestdammet åstadkommerlungsjukdomar. Dammhalten i luften spelar tydligen en avsevärd roll, likasålängden av den tid man är exponerad, dvs. hur man andas in dammet.Sannolikt är det också viktigt hur länge dammet ligger kvar och verkar ilungorna och andra vävnader. En stor akut dos under en förhållandevis kort tidkan möjligen ge samma sjukdomsbild efter några decennier som små dagliga doserunder . Vidare vet man att asbesttypen spelar en betydande roll. Men att man fortfarande inte har klarat ut alla detaljerkan rimligen inte vara det avgörande. Vi vet nästan sedan seklets början ochdet har redan sagt att asbestos och vissa cancerformer äryrkessjukdomar som nästan enbart drabbar personer med sådana yrken att de ärutsatta för asbestdamm i den luft de andas i arbetsmiljön. Också släktingar somhar fått asbestdamm i bostaden och människor som bor i närheten avasbestdammande platser kan få samma sjukdomsbild. Vi har emellertid redan ett stort material i form avundersökningar som gjorts beträffande riskerna med asbest. Merewether och Pricegjorde exempelvis en stor undersökning om asbestarbetare i och fann av dessa arbetare, som varit anställda , hade symtom påasbestos. Liknande fynd gjordes av i som fann att avarbetarna hade asbestos efter att ha varit exponerade under . Den förstnämnda av dessa undersökningar gjordes redan1930, den andra 1959. Det gjordes också en undersökning 1946 på 8 000 anställdai en asbestindustri i , och man fann omkring 700 fall asbestos. Detfinns också en finsk undersökning, det finns undersökningar från andra håll,och nya undersökningar kommer. En publicerades ganska i . Dessaborde vara så alarmerande att vårt krav om ett förbud mot asbest naturligtvismed dispensmöjligheter, där det är omöjligt att helt klara sig utan asbest borde tillmötesgås. På sådana arbetsplatser, där man verkligen är angelägen omatt skydda arbetarna mot yrkessjukdomar genom dammskyddsanordningar, kunde det ges dispensför användning av asbest, men för övrigt skulle det vara förbud mot detta. Dethar framgått av vad har sagt här och av rapporter i åtskiUigatidskrifter att de nuvarande förhållandena är oerhört farliga för mångaarbetare som måste vistas i asbestdammiga miljöer. i slutade sittanförande med att fråga hur många byggnadsarbetare som skall skadas av asbestinnan det sker någonting. Svaret på den frågan är att det redan har skett enhel del, och avsikten är att ännu mer skall ske i syfte att skydda dem somsysslar med asbest och asbestprodukter. Att jag inte anser att lagen om miljöfarliga varor skalltillämpas hör samman med att denna fråga skall gå in under arbetarskyddslagen.Det framgick av både och anföranden att det i alltväsentligt är i arbetsmiljön som asbest medför fara. Det är alltså med stöd avden lagstiftning som vi redan har som vi skall komma till rätta med problemet. Av de grundliga utredningar som gjordes och avden forskning som bedrivits i länder som länge har sysslat med asbest,exempelvis och andra, har tydligt framgått att inte allanvändning av asbest är riskabel. Men hälsoriskerna är påtagliga vidarbetsplatser där asbestdamm förekommer i luften. Det är här de nyabestämmelserna skall gälla, och man har tagit ett steg framåt bestämmelsernaär snart färdiga. Det innebär en väsentlig skärpning av bestämmelserna isådana situationer. Rå asbest och produkter där asbest förekommer i fri formfår bara hanteras på arbetsplatser som är särskilt avsedda och utrustade förändamålet. Dessutom ställs det i de nya anvisningarna särskilda krav påarbetsmetoderna och på tekniska anordningar för att förhindra skadligt damm iluften. Det skall också förekomma luftundersökningar och kontroll. Det är klart att den utbyggnad vi gör iarbetarskyddsorganisationen kan synas rätt ringa, men jag hoppas att herrOlsson i delar min uppfattning att det är nödvändigt att vi har enkontrollapparat och anställer folk som kan utföra kontrollen. Det är ju ingen meningi att ha stränga bestämmelser eller ens förbud, om man inte har någon somövervakar efterlevnaden. De här strängare bestämmelserna, som växer fram,förutsätter alltså också en effektivare kontroll och övervakning. Men varför skall vi då inte införa förbud mot användningav asbest? Jag märkte tydligt att var väldigt rask att påpeka attdet givetvis skall vara förbud med dispensmöjligheter. Då blirdet alltså ingettotalförbud, utan man måste ge dispens i flera fall. Ingen av dem som kräverförbud mot asbest menar något annat än att vi måste ha dispensmöjligheter. Denordning som vi nu går in för liknar detta. Skillnaden är hårfin. Vi kräver nuatt asbest skall ersättas med annat material när detta kan ske. Det är ettgrundläggande krav i de nya anvisningarna: kan man påvisa att annat materialkan användas, då skall det också komma till användning. De nyaarbetarskyddsanvisningarna bygger helt och hållet på detta synsätt. Iarbetarskyddslagen ser man alltså till, att riskerna för skador genom Om förbud mot användning av asbest Om förbud mot användning av asbest asbestminskas så långt det över huvud taget är praktiskt möjligt genom att ettminimum av asbest används på arbetsplatserna, där de stora miljöriskerna finns.Men om situationen på arbetsplatserna förbättras avsevärt, så att mycket mindreasbestdamm förekommer där, måste det också innebära en förbättring ute inaturen och den omgivande miljön. Allmänheten behöver inte riskera att andas indamm i någon större omfattning, om asbest används i allt mindre utsträckning. Det är riktigt att de anvisningar som har utarbetatsinte räcker. Vi måste också ha forskning på det här området. taladeom dispensmöjligheter, och det betyder att också han menar att man måsteanvända asbest även i en förbudssituation. Då är forskningen naturligtvisväldigt väsentlig. Arbetarskyddsfonden har satsat en hel del pengar för attutveckla och förbättra metodiken för dammfri bearbetning avasbestcementprodukter. För mig är det nu väsentligt, herr talman, att snarastmöjligt se till, att arbetsmiljön bhr säkrare och att de som har att arbeta medasbest blir skyddade, och till det har vi arbetarskyddslagen. Jag är sedan intefrämmande för att man kan behöva använda lagen om miljöfarliga produkter ävennär det gäller asbest ute i naturen och den omgivande miljön, och jag tvekarinte att tillämpa den, om jag anser det nödvändigt. Denlagen är tillämplig på kemiska varor, men inte på en vara somasbest. Anser jag det behövligt med tanke på den yttre miljön är jag beredd attse till att den blir tillämplig, men för stunden är det viktigast att manförbättrar och skärper arbetarskyddslagen, så att de som sysslar med asbest påarbetsplatserna kan känna sig trygga. i (vpk): Inrikesministern säger att detta först ochfrämst är en arbetarskyddsfråga, och han tycker sig ha fått det konstaterat avmitt inlägg. Ja, det är riktigt, men vi värnar ju inte bara om arbetarklassen,vi värnar också om allmänheten. Jag tänker på rivningsprojekt som är i gång iganska stor omfattning. Vid rivningar lösgörs stora mängder asbest som harsatts upp tidigare. Jag tror att det kommer att bli problem i de städer där manskall riva gamla hus. Då kanske det blir möjligt att använda lagen, som dätydligen mer skall gälla den yttre miljön. Det är väl ungefär som med bidlret.När allmänheten böriar bli störd av de kompressorer som arbetarna tvingasanvända, då blir de bullerdämpade, inte . Sedan måste man fråga sig varför asbest i fri form intetidigare har förbjudits, trots att skadeverkningarna är kända, trots attByggnadsarbetareförbundet har krävt förbud och trotsatt t. o. m. har ställt sig positiv till ettförbud mot asbest i fri form i den lugna vetskapen om att det finnsersättningsprodukter. Det finns exempel på arbetsplatser där man lyckatsförhindra användning av asbest sedan arbetslagen sagt ifrån att de inte villutsätta sig för risken med dammet. Detta med fler tjänster inom yrkesinspektionen ärsjälvfallet inrikesministern och jag överens om. Men jag upprepar att det ären felsyn om man tror att dessa yrkesinspektörer någonsin skall kunna varanågon sorts poliseroch kontrollera att bestämmelserna om arbetarskydd efterlevs. Jag tog exempletmed skyddsräck, och jag kan upprepa det. Ingen kan åka runt på arbetsplatsernaoch kontrollera att skyddsräck finns. Det måste vara bestämmelser om detta, ochman måste se till att de efterlevs, Samma sak är det med denna kontrollapparat.Jag tror inte att det blir sä mycket med kontrollen, i varie fall inte med denförstärkning som kommer. har väl yrkesinspektörerna fått ta hand omredan skadade och ibland om lik. Förebyggande verksamhet hårde åtminstonehittills haft svårt att hinna ägna sig åt. Frågan om dispenser kunde i och för sig taupp. Men jag vill säga att det är klart att vi är rimliga, som vanligt, och vivill inte se alltför ensidigt. Vi vill ju skydda arbetarna mot farorna, men viär också klara över att materialet i vissa fall är oersättligt. Det enda områdesom jag känner till är användning av asbest för bromsskivor. Man kanske skallfortsätta att använda materialet där under betryggande former för dem somarbetar på de verkstäder och fabriker som tillverkar bromsskivorna. (vpk): Jag tror att vi vid den förra debatten, somvi hade för ganska exakt , hade haft att ta ställning till ettannat innehåll i betänkandet från socialutskottet om inte den viktigaste avremissinstanserna hade varit det skulle jag vilja säga patologisktförsiktig, nämhgen arbetarskyddsstyrelsen, som kom med föredömligt intetsägande"å ena sidan, å andra sidan, icke desto mindre" och allt sådant.Åtskilliga av remissinstanserna var inne på förbudslinjen. På byggsidan varbåde och arbetsköparnas förening att manskulle förbjuda all användning av asbest i fri form. Det är riktigt som säger här, att det såvittvi vet bara finns ett område där asbest tills vidare är oersättligt, och det äri bromssammanhang. Där skulle man kunna ge dispens. Det kan tänkas att detfinns också några andra områden, men jag tror att de är ganska få. Man har närdet gäller isolering - värmeisolering, ljudisolering o. d. ersättningsmaterialsom såvitt man vet inte innebär några yrkesrisker. Inrikesministern säger att arbetarskyddslagen går före ochatt det är den som bör gälla. Jag har självfallet ingenting emot det, men jagtror att fördelen med en tillämpning av lagen om hälso- och miljöfarliga varorär att man då får en kontroll vid källan, vid ursprunget, sä att farligaprodukter inte släpps ut. Dispensmöjligheten skulle gälla under två betingelser- jag tror att det räcker: för det första där det inte finns något acceptabeltersättningsmaterial för asbest och för det andra där man har garanti för attalla de nödvändiga arbetarskyddsåtgärderna iakttas på arbetsplatserna. Ochdetta vet vi det har sett från det ena hållet, nämligen i sinegenskap av byggnadsarbetare på byggarbetsplatserna, och jag från det andrahållet i litteraturen om de epidemiologiska undersökningar som har gjorts omasbestsjukdom som en yrkessjukdom. Jag tycker att det räcker, herr inrikesminister, för nu skall slå näven i bordet och verkligen se till att man inte utsätter nyaarbetargenerationer för samma risker som arbetarna varit och ärutsatta för. den 10 deceinber 1973 Om förbud mot användning av asbest Ang. förarutbildningen inom brandväsendet Jag tycker det är htet onödigt att så attsäga retroaktivt ta upp en debatt som förde här ,för det har skett en hel del arbetarskyddsstyrelsens anvisningarär ju nu färdiga att föras ut i verkligheten, och de kommer enligt min meningatt få ungefär den effekt som är ute efter; de kommer att innebäraett förbud med dispenser. säger att det är mycket lätt att få framersättningsmaterial för asbest vilka såvitt han vet inte åstadkommer någonskada. Men det är just detta vi skall undersöka, och det är där lagen ommiljöfarliga varor kommer in. Innan en ny produkt eller ett nytt material fårsläppas ut på marknaden skall man se till att säkerheten är betryggande ur allasynpunkter. Är en misstanke om farlighet underbyggd får produkten ellermaterialet inte föras ut det är det nya. När det gäller de gamla material vi har och där vi nu seratt det är risker, så reglerar vi det i arbetarskyddslagen. Och jag utgår, somsagt, från att det får en tillfredsställande effekt. Till i bara några få ord medanledning av att han sade att det kan föreligga stora risker för allmänhetenoch att man därför bör tillämpa lagen om miljöfarliga produkter. att när man nu river i centrala delar av våra tätorter bhr det enmängd asbestdamm som ryker omkring. Jag vill då bara fästa uppmärksamheten påatt det finns inte mycket som är så i detalj reglerat som just dennarivningsverksamhet. 1 de bygganvisningar som arbetarskyddsstyrelsen utfärdadei är det klart utsagt hur man skall bete sig för att undvika risker idessa fall. Där finns ju redan asbest, och man kan alltså inte utfärda någotförbud, utan vad man kan göra är att reglera hanteringen så att den inteåstadkommer skada för allmänheten. Detta är alltså redan gjort ibygganvisningarna. Överläggningen var härmed slutad. § 2 Ang, förarutbildningen inom brandväsendet Herr kommunikationsministern erhöll ordet för attbesvara () framställda interpellation, nr 149,och anförde: har frågat mig dels om jag anserdet rimhgt att primärkommunerna åläggs en kostnad uppskattad till 2530miljoner kronor för utbildning av deltidsanställd personal för erhållande avdispens såsom förare av utryckningsfordon inom brandväsendet, dels om jag, omden skisserade utbildningen genomförs, är villig medverka till att de brandmänsom genomgår utbildning dä erhåller ett körkort i stället för en dispens enbartknuten till brandväsendets fordon. Inledningsvis vill jag understryka att den utbildning somherr här talar om i allt väsentligt behöver tillgodoses först ianslutning till körkortsreformens andra etapp som förutsätts genomförd tidigastår 1977. Det är givetvis svårt att nu beräkna vilket utbildningsbehov som kanföreligga vid den etappens genomförande.