prot · FW0972 · 1973-12-31 00:00:00 — Nå, vad säger direktiven lill den nya bisländsutredningen?De är inte särskilt klara ens om hur det skall bli efter 1974/75.Utrikesministern borde här begagna sig av tUlfället att förklara sig påden här punkten. Vad anser han om utvecklingen efler 1974/75? Det kan också hasill intresse. Den socialdemokratiska partikongressen uttalade sigför alt enprocenlsmålet skulle uppnås i föreskriven tid. Det skedde efler altutrikesminister och partistyrelsen lidit nederlag på en mer negativståndpunkt. Hur kommer de som vann på partikongressen alt rösta? Del kommeralt bli mycket intressant atl pricka av voleringsresul-lalet. Myckel lyder på alt socialdemokraterna ämnar svika dellöfte gett de faltiga folken delta trols förre utrikesministernTorslen deklaration på den socialdemokratiska partikongressen 1967:"Låt oss säga 1974/75 och lova all vi skall hålla vårt löfte." Finansministern instämde då och argumenterade på det härsättet mot dem som krävde alt enprocenlsmålet skulle uppnås tidigare: "Vadblir resultatet om vi misslyckas? Hela vår satsning, hela vår politik blirsvikna löften och beskyllningar för misslyckanden." Del ser ul som om herrSträngs olycksprofetia har de största fömtsättningarna att slå in medsocialdemokratisk politik. Jag förmodar atl både utrikesutskottets ordförandeoch utrikesministern håUer med om detta. Del är i så faU djupt beklagligt.Sverige borde ha kunnat göra bättre. Herrförste vice talmannen (): Riktlinjerna för den svenska biståndspolitikenär diffusa. Del är i många fall svårt all finna motiveringar för beslut somfattats och åtgärder som vidtagits eller som man underlåtit atl vidtaga. Denutredning som Kungl. Maj t nu tiUsatt och som redan påbörjat sitt arbete ärsynnerligen välbehövlig. Dagens debatt tillsammans med allt som sagts ochskrivits i utskottsbetänkanden och i reservationer bör kunna ge idéeroch riktlinjer för del arbete som skall ske i utredningen. Underutredningsarbetet kan del inte undvikas atl inställningen blir awaktande iväntan på slutförandel av utredningens arbete, och därför har många problemaktualiserats, som man förväntar sig all utredningen skall behandla ifortsättningen, U-hjälpen skall dock pågå utan avbrott, och därför harcenterpartiet tUlsammans med och i vissa fall önskat fåändringar i utskottets förslag. Detta har givits till känna i ett stort antalreservationer. Den stora frågan om hur mycket skall ge i u-hjälp,till vem man skall ge den och på vilket sätt den skall ges, är till stor delberoende av poUtiska beslut, som sedan fullföljs av SIDA och de instanser somsköter den fortsatta handläggningen. Av allt atl döma förefaller del som omsocialdemokraterna tänker svika sitt löfte om enprocentsmålets uppnående1974/75, Jag skulle bli mycket glad om detta vederiäggs av utrikesministern,eftersom han finns närvarande. Förslaget logs upp av i förmånga år sedan att man skuUe sträva efter atl nå fram tUl ett bistånd på Iprocent av brutlonalionalproduklen. Del framfördes i en centermolion i den svenskariksdagen, men denna motion avslogs. Därefter har och folkpartietunder åtskiUiga år arbetat för att få i princip detta mål fastslaget. Nästa steg i denna utveckling var atl vi ficken målsättning vilket år vi skuUe uppnå av brultonalionalproduklen,och det blev 1974/75, avvaktar vi med stor oro vad som kommer all ske ifortsättningen. Skulle dagens debatt kunna ge besked på den punkten, skullemycket vara vunnet, och jag avvaktar med stortintresse vad utrikesministern kommer atl säga i det fallet. Enligt det av fattade principbeslutet omutbyggnaden av del statliga utvecklingsbiståndet skulle statsmedeltUlhanda-hållas genom budgetanslag för del internationella /75 och uppgå till en sammanlagt anslagsvolym som motsvarar 1proceni av brutlonalionalproduklen. Där finns alltså målsättningen; så nära itiden ligger den. Det är därför förvånande att vi i utskottet inle kunnat fånågra besked från medlemmarna av regeringspartiet, som närmast är ansvarigtför detta, I betänkandet skriver socialdemokraterna ganska svävande:"Utskottet konstaterar att de av Kungl, Maj:l framlagda förslagen ligger ilinje med den av statsmakterna antagna ulbyggnadsplanen, som syftar till enprocentsmåletsuppnående under /75," Vidare säger man: "Etl nyttuttalande av om denna målsättning är under sådana förhållanden intemotiverat," Är det då så förfäriigt stora saker som begärts i reservationen?Vi har sagt alt vi vill ha ett klart uttalande om atl målet ligger fast och atlenprocenlsmålet skall uppnås 1974/75, sådant uttalande kunde vi inle fåfrån socialdemokraterna. När man sedan talar om takten i delta arbete använder manen lika svävande formulering. Man säger där bara: "Utrikesutskoltel utgicki sitt belänkande 1971:2 från att en kraftig höjning mot planperiodens slutinte skuhe sälla det organisatoriska genomförandet av enprocentsplanen i fara,under föralsällning att förberedelserna för biståndsinsatser av ifrågavarandeomfattning kunde börja ." Det är lika diffust. Man säger alltså atl delta skallkunna gå att genomföra organisatoriskt. Här kan bara konstateras atl utskottetfortfarande finner att det är så som man har sagt tidigare. Men så gör man dåberäkningen att vi, om vi skall komma upp tiU enprocenlsmålet, skulleöka biståndsvolymen med 52 proceni eller 820 mihoner kronor mot 313 . Delär onekligen imponerande summor vi får vela när vi börjar jämföra! Man har åtskilliga gånger använt uttrycket "om detekonomiska läget medger". Ja, man måste väl reservera sig på det sättet.Men då är frågan: Har regeringen redan klart för sig all det ekonomiska läget1974/75 blir så lysande all man då kan ta en ökning på 820 miljoner mot 313 iår? Det ekonomiska läget torde spela en viss roll, men det ärintressant om man redan nu kommit så långt all man kan konstatera all del blirsällsynt gott 1974/75. Jag tror inte atl finansministern vUl skriva under atlman så långt i förväg kan föralspå vad som då kommer alt ske. När vi höjer anslagen i den takt vi nu gjort, med 25procent, undanhåller vi på sätt och vis viss hjälp. Hade vi gåttfram i den jämna takt som SIDA föreslagit och som också förordats iriksdagsutlalanden hade u-hjälpen faktiskt varit betydligt större , ja, denhade varit större . Hade man hållit en jämnare takt, hade alltsåmera pengar kommit u-hjälpen lUl del. På del här sättet undanhåller manu-länderna en viss del av hjälpen, och därigenom kommer man alt ge mindretotalt sett om man ser det på . Vi är förvånade över alt socialdemokraterna inte klart vUlsäga ifrån att enprocenlsmålet skall uppnås utan kommer med svävandeuttalanden. väntar vi atl få ell besked. Är del så atl vi inle får del,kan vi inte anse del trovärdigt - för att nu använda ett ord som används oftafrån del hållet - all man kommer upp till enprocenlsmålet 1974/75. I direktiven för utredningen framhålls bl. a. föhande:"Det övergripande målet för det svenska utvecklingsbiståndet har varitatt höja de fattiga folkens levnadsnivå. Det svenska biståndet skall stödjau-ländernas egna ansträngningar all åstadkomma en utveckling, präglad avekonomisk och social utjämning och en samhällsutveckling i demokratiskriktning. Biståndet skall också stödja strävandena mot nationellt ochekonomiskt oberoende i tredje världen." Detta är uttalanden som jag tycker är fullt korrekta.Däremot kan man undra hur myckel vi egentligen har fullföht denna målsättning.FN:s generalförsamling uppställde 1971 vissa kriterier för vilka somskall räknas tiU kretsen av minst utvecklade länder. Dessa kriterier innebäratl bmttonalionalprodukten inle överstiger per capita, attindustriproduktionens värde inle uppgår till mer än 10 proceni avbmllonalionalproduklen och atl läskunnigheten inte omfattar mer än högst 20procent av befolkningen. Det blev 25 länder som kom atl räknas dit. Ser man på den svenska u-hjälpen är det emellertid baratvå länder som vi i det fallet har gjort någonling för; det är ochEtiopien alla de andra länderna har vi inte med i vår u-hjälp. Det vorenågonting atl tänka på, atl om vi skall föha de riktlinjer som FN har angivit,bör vi också observera de verkligt faltiga länderna, dvs. de länder som är ännufattigare än dem vi nu lämnar hjälp till. den 25 aprU 1973 Man kan också fråga sig en annan sak, som utrikesministerninle sagl någonling om. Man får inget besked om eller någon samlad översiktöver hur biståndspolitiken förs av olika länder. Det förefaller som om vissaländer i viss mån favoriserades. TUl några skickar sålunda mångaländer bistånd, under del atl man helt och hållet glömmer bort andra. Jagtänker på vissa Afrikaländer såsom Central African Republic, Tschad, en del andra. Del verkar som om ingen egentligen tänkte på atl ge någonhjälp tUl dem. Har man inte denna översikt, blir det svårt för de olikagivarländerna atl veta vad de bör ge för att få till stånd någorlunda rättvisai det bistånd som lämnas. Det står i utredningsdirektiven en sak som jag tycker detockså vore synnerligen önskvärt alt veta vad man kan göra åt, nämligen atl manskall sträva efter att åstadkomma "en samhällsutveckling i demokratiskriktning". Jag vel all det är svårt i många länder, men nog vore delsynnerligen önskvärt, och jag undrar vad gör för att upplysa dessaländer om demokratiska styrelseskick. Det kan väl inte undgås all en del ländersom får bistånd från har sympatier för och kanske inte bara serpå de pengar och den hjälp de får ulan också lägger märke lUl del styrelseskickSverige har. Därför vore det lämpligt att man framhöll detta. Närstatsministern var och talade på en konferens med enparliel i , , harjag inte kunnat finna all han framhöll att styrelseskicket borde varademokratiskt. Det kanske hade varit inopportunt alt göra det, men det skullevid många tUlfällen vara önskvärt all vi från vår sida i varje fall mteaccepterar diktaturer, eftersom vi anser alt styrelseskicket skaU varademokratiskt. Man undrar också över fördelningen av biståndet i vissafall. Vad beträffar de fattigaste och minst ulvecklade räknas delmed en brullonationalprodukl av per capita. Om man ser på hur IDAfördelar anslagen, finner man atl del egentligen inte skall utgå någraIDA-bidrag till länder som har mer än per capita, men vi lämnarbistånd till exempelvis , där bruttonationalprodukten ligger vid 700dollar per capita. Det kan naturligtvis finnas andra motiveringar atl lämnadetta anslag, och vi har från sida inle motsatt oss alt biståndetskall utgå liU ChUe, men man undrar vilka principer som gäller. Del är nog allanledning alt utredningen sernoggranl över dem. Jag kan heller inte riktigt förstå all ett sådant land somIndien som ju är ett av världens fattigaste länder, med oerhörda problem ochmed 550 mUjoner invånare - från svensk sida inle får mer än 125 mihoner kronor,under del att biståndet till ett land med så relativt liten befolkning somTanzania ligger vid 1 20 mihoner. Därmed har jag inte hävdat - det har vi inleheller i reservationerna sagt att skall ha mindre, men man tyckerdet är förvånande atl inte tänker på ell sådant land som , med deväldiga hjälpbehov som finns där, ett land som dessutom har etl demokratisktstyrelseskick! Det kunde ju vara ytterligare ell skäl för atl i fortsättningenbeakta behov mera än vad man har gjort . Några länder har vi ägnat speciell uppmärksamhet i vårareservationer, vilket redan har nämnt. Litet förvånande är attEtiopien i viss mån har klassats ned. Vi undrar varför. Man kan inle trappa ned biståndetbara för atl har en regim som vi inle accepterar. Del är folket ilandet som blir lidande. Inte heller kan man göra några hastiga svängningar,ulan ett ständigt arbete måste fortgå. I våra reservationer har vi föreslagitatt man skall göra mera för delta land. Tyvärr är 90 proceni av hjälpen lUl bilateral.Man skulle önska att den i större utsträckning kunde utgå multilateralt - jagtror all skulle känna sig mera oberoende om de fick multilateralhjälp - men det har inte varit möjligt all åstadkomma. Jag vill i förbigående nämna kommunisternasmotion. Kommunisterna kommer alllid med småskurna och beräknande synpunkter,framförda för egna ideologiska syften. De talar om alt det skaU utgå stöd lillländer med progressiva regeringar. Man vill ge hjälp ål länder med kommunistiskregim men inle ål andra länder. Vi känner väl liU den ståndpunkten. Enligtkommunisterna är världen delad i två hälfter; den ena hälften är kommunistiskoch har alltså den riktiga ideologin, och den andra hälften utgörs av ossandra. I FN t. ex. får man inle de socialistiska länderna som de kallar sigsjälva - dvs. de kommunistiska - att gå med på ens alt skriva atl man skallleva i vänskapliga relationer med andra länder. Man kan leva i peacefulcooperalion, dvs. fredligt samarbete, men inte ha vänskapliga relationer.Följaktligen är det svårt all diskutera med den sidan. Jag vill särskilt framhålla att när vi nu har så litetbilateral hjälp får vi på allt sätt försöka se lill att , ochliknande sammanslutningar får så mycket som möjligt. ger stöd lill defalligasle av de fattiga länderna i världen, och därför anser också alla atl vibör göra så myckel som möjligt för och . Genom dem kan vi åstadkommamultilateral hjälp. 1 fråga om u-landsinvesteringarna har vi betonatönskvärdheten av industrialisering. Del är otvetydigt altu-länderna för atl bryta sig loss från sin roll som främst råvamproducentermåste satsa på en snabb utveckling av sitt näringsliv, dock ulan all åstadkommasnedbalans i sin ekonomi. Därför blir industrialiseringen av avgörandebetydelse. Genom alt stödja sådana strävanden kan vi effektivt stödjau-ländernas ekonomiska frigörelse och underlätta för dem all bryta gamla bandav kolonial karaktär, då de betraktades som huvudsakligen råvaruprodu-center.Jag förutspår att det blir en hård och svår kamp. som u-ländernaskall industrialiseras kommer i-länderna att fortsätta sin snabba utvecklingoch vidga avståndet lill . Men del är nödvändigt alt u-ländernaåtminstone för sin egen konsumtion kan producera en hel del varor så alt deinte behöver importera allt. Expertis och kunnande inom näringslivet har i alltförliten utsträckning utnyttjats i biståndsarbetet. Del är desto mer beklagligtsom del främst är från förelagen som man skulle kunna rekrytera folk mederfarenhet och kunnande, 1. ex. i fråga om förelagsledning, produktionsmetoder,produktionsplanering, marknadsbedömning och marknadsföring. Inomexportindustrin finns dessutom personalgrupper med värdefull u-landserfarenhel,och det borde legal nära lill hands alt försöka engagera dessa. den 25 aprU 1973 Jag vill peka på en annan viktig del av biståndet som viständigt har framhåUit, nämligen bidragen lill de frivilliga organisationernaoch framför aUt då missionen som bevisligen kunnat utnyttja medlen bättre änpraktiskt taget någon annan. Missionen har inte bara gjort humanitära insatser,ulan den har även varit banbrytande i fråga om arbete med språk och kontakter.Ett av de första problem man mött i biståndsverksamheten har varitspråksvårigheterna, och där har missionen varit först och gjort ett banbrytandearbete jag framhöll del även i förra årets u-landsdebatt. Även när det gälltatt få kontakt med de folk vi skall hjälpa har missionen varit först. Dessa bådasaker räknas nog inte alltid, och värdet av de insatserna kan inte mötas ipengar. Men dessa insatser har haft en mycket stor betydelse för denu-landshjälp vi gett från svensk sida. Slutligenvill jag ytterligare framhålla två punkter. Del gäller först och främst kooperation. har idetta avseende väckt motion. Ulskollet har här en god redogörelse där delframhålls alt det görs ganska myckel på detta område, och vi har avstått frånall reservera oss tUl förmån för motionerna. Jag vUl emellertid understrykabetydelsen av denna del av verksamheten. Del bör dock observeras vilken form avkooperation vi talar om. Utskottet redogör t. ex. för Ujamaa-byarna är exempel på en produklionskooperation. Vi har aldrig trott på den formenav kooperation. Den har inte gett några resultat, utan den har misslyckats iZambia och i andra länder. Den har även misslyckats i i den ringautsträckning som den har prövats här. En kooperation i produktionsledel harhittUls aldrig kunnat drivas. Men när det gäller förädhng och försäljning avprodukter samt konsumentkooperationen är del synnerligen angeläget atl viförsöker göra ytterUgare insatser. Kapilalbristen och brislen på utbUdad ledareär på många håU ett stort hinder för kooperationens utveckhng och gör dennaberoende av statliga initiativ och statligt stöd, varigenom kooperationenriskerar att förlora sin karaktär av folkrörelse. Del är inle min uppfattningatl vi skall sälla vår prägel på och ge dem etl mönster förverksamheten som hknar vårt, men jag tror att det är av stort värde om viytterligare kan uppmuntra kooperationen. I fråga om varubiståndel som varit omdiskuterat föreslogcentern och alt man skulle använda 100 miljonerkronor till varubistånd. Vi blev då vederbörligen avhånade, och det sades atlsådant bistånd fick man absolut inte lämna. Det är glädjande all det skett enförändring; man siktar nu t. o. m. på alt komma upp till 200 mihoner kronor ivarubistånd. Del är vackert att på alla sätt varit ideeUl och gett ellhelt obundet bistånd, men vi nödgas nog atl lämna i varje fall någon del i formav varubistånd. av den hjälp vi ger till harkommit tillbaka i form av inköp av svenska varor. hoppas jag att utredningen även kommer attbeakta en sak som jag tidigare pekat på, nämUgen atl det tycks förekomma enviss dualism i själva arbetet. Det finns för delta arbete en grupp inomutrikesdepartementet, och dessutom har vi alltså SIDA. Jag har aldrig fåttnågon riktig redogörelse för fördelningen dem emellan. har vi t. o. m. enbiståndsambassadör som lyder under , medan övrigabiståndschefer lyder under SIDA. Här förekommer alltså en viss dualism. Herr talman, jag ber att fä yrka bifall tiUreservationerna 1, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 16, 17, 18, 19, 20 och 22. Den internationella diskussionen om deunderutvecklade ländernas problem tillförs ständigt nytt sakmaterial i form avstatistik och erfarenheter. Detta malerial visar alt klyftan mellan den rikaoch den falliga delen av mänskligheten växer men också all antalet människorsom lever i fattigdom och elände fortsätter atl öka. U-ländernasbrullonationalprodukler ökar visserhgen något , men de framsteg somgörs innebär ofta förbättringar bara för mycket starkt begränsade skikt avfolken. 70 proceni av befolkning lever på landsbygden.Av allt alt döma får jordbruket under lång lid framåt försörja större delen avu-ländernas kraftigt växande befolkning. Men jordbruksforskningen har kommitfram med nya metoder, som kan öka avkastningen så mycket alt man i framtideninte längre behöver räkna med omfattande hungersnöd som ell akut problem. Delär emellertid en ödets ironi atl dessa metoder ofta förutsätter maskinell driftoch sammanläggning lill stora enheler. 1 stället för de arbetskraftsintensivajordbruk som skulle behövas för att ge arbete åt många tvingas man aUlså alt gåöver till mekaniserade jordbruk, som minskar sysselsättningen inomlantbrukssektorn. För alt jordbruket i skall kunna utveckla sigoch livnära den växande befolkningen är del därför nödvändigt att det skapasarbelskraflsintensiva industrier i anslutning liU jordbruket och alljordbrukets produkter i mycket större utsträckning än kanexporteras tiU i-länderna. Självfallet kan ell sådant program inte genomförasulan att i-länderna i betydande grad accepterar en ny syn på frågan om vad somskaU produceras var. Endast ett fåtal stater beräknas nå del av FN fastställdamålet för det offentliga utvecklingsbiståndets tillväxt, som innebär atl varjei-land vid millen av 1970-talel skaU lämna ett bistånd som svarar mot 0,7procent av bruttonationalprodukten. 1 slalsverksproposilionen påpekas alt inle heller privatatransfereringar inneburit något finansiellt nettolillskolt för u-länderna.Utflödet av räntor, amorteringar och utdelningar har under en föhd av åröverstigit inflödet av kapital. Denna beskrivning av den tredje världens problem och avförhållandel mellan i-länder och kan synas dyster. Man kan emeUertidfråga sig om den kvantitativa framställningen alltid beskriver hela sanningen. För del första föreligger stora skillnader mellan olikau-länder. Några av dem är onekligen på marsch framåt. De har lösningar pä mångaav sina egna problem, även om de är beroende av i-länderna för all genomföradessa lösningar. Vissa har också redan nu stabila inkomster från försäljningenav råvaror. Andra kan inom en nära framlid få del. Men ändå kan naturligtvisockså sådana länder ha stort behov av tekniskt den 25 aprU 1973 Andra länder är fattiga men besitter inför ulveckUngen enväsentlig tillgång, nämligen en på modern ekonomisk verksamhet inriktadbefolkning. Man kan finna sådana förhållanden i ett antal länder med olikasamhällsstruktur. Del finns i vilka flit, sparsamhet och disciplintraditionellt är viktiga inslag i folkels liv, men där yttre omständigheter harsalt käppar i hjulet för utveckhngen. Andra länder har en sträng och hård regimsom tvingar befolkningen att utföra prestationer som motsvarar de statligautvecklingsplanerna. Dessutom finns det en lång rad exempel på sommoderniseras så att säga fläckvis. I dessa länder förekommer enklaver av modernekonomi inom vilka människorna i ökad omfattning söker anpassa sig tUl detlevnadsmönster som dominerar i-länderna. Majoriteten av förefalleremellertid ha svårt atl komma in på en väg som snabbi leder liU störreförbättringar av befolkningens levnadsvUlkor. Statistiken över bislåndsflödet ger ingen bUd av dekvaUlaliva förändringar som sker. Otvivelaktigt beslår utveckhng liU stor del iförändrade attityder som inle kan mätas i siffror. Konfrontationen med modernorganisation och moderna produktionsmetoder förändrar människorna på gott ochont. Rätt säkert är alt den stimulerar lUl aktivitet och alt den leder tUl bestående samhäUsordningen stäUs under diskussion. Del är dock etl faktum att det internationellautvecklingsarbetet har råkat in i ell slags kris. Verksamheten har pågått i25 år. Det var som president skisserade del förstabiståndsprogrammet för underutvecklade länder. Hans syfte var då all åstadkommaen ekonomisk utveckhng som skulle minska grogranden för den internationeUa kommunismen.1 dag vinner den uppfattningen aUlmera terräng att utveck-hngsbistånd är enekonomisk nödvändighet, ell slags ofrånkomlig global regionalpolitik. Att bislåndsflödet ändå slagnerar är kanske till stor delen föhd av konjunkturutvecklingen. I , som ju hittillsdominerat det internationella utvecklingsbiståndet, förefaller olusten införstora u-lands-engagemang att växa. Kanske sammanhänger delta med erfarenheternafrån Indokinakrigel, som av den egna befolkningen uppfattades som ett offer föratt stödja små avlägsna staters frihet och oberoende men som av stora delar avomvärlden fördöms som en supermakts brutala intervention för all stödjafallfärdiga regimer. Del är inte svårt all förslå atl del amerikanska folkelefler detta måste känna en stigande olust inför engagemang i andra delar avvärlden. En annan orsak i u-hjälpskrisen är säkerligen den alltklarare insikten om att utvecklingsprocessen är oerhört komplicerad. Mångabiståndsinsatser åstadkommer abrupta förändringar som får oväntade och iblandinte önskvärda konsekvenser. Till följd av modern hälsovård ökar u-ländernasbefolkning i allt snabbare takt. Utbildning och upplysning ökar antaletarbetssökande lill de moderniserade delarna av ekonomi.Befolkningsexplosion och massarbetslöshet leder lill snabb urbanisering, svältoch elände, till social och politisk oro. Inkomstskillnaderna tenderar ocksåalt förstoras. 1 vissa faU ser vi exempel på all en ny eUl kommit lill makten iu-länderna, och såvitt vi kan bedöma har den inte aUtidviljan eller förmågan atl la de krafttag som behövs för all vrida utvecklingenåt räll håU.