prot · FW0948 · 1973-12-31 00:00:00 — Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt § 1 Justerades protokollet för den 13 innevarandemånad. § 2 Utrikes-, handels- och valutapolitisk debatt Herr talmannen lämnade ordet tUlherr utrikesministern , som framförde det i Kungl. Maj:ts skrivelse nr71 avsedda meddelandet rörande utrikespolitik, så lydande: 1 regeringsdeklarationen vid förra åretsutrikesdebatt konstaterades att fredsutsikterna i alUjämt tedde sigsmå. synes de indokinesiska folken äntligen ha freden inom räckhåll.Deras rätt att fritt forma sin framtid utan inblandning utifrån har bekräftatsi internationella överenskommelser. Ödeläggeisen och de mänskliga lidandena i hela Indokinanådde större omfattning än . Trots dehäftiga striderna fortsatte fredsförhandlingarna mellan parterna iVietnamkriget, syntesenighet föreligga om utformningen av en uppgörelse. Desto större blevbesvikelsen, då denna uppgörelse inte förverkligades, 1 stället tvingades enupprörd värld bevittna hur storstäder utsattes för krigetsvåldsammaste bombangrepp. Det slutliga genombrottet i förhandlingarna skedde ibörjan av januari detta är, och kunde avtalet om krigetsavslutande undertecknas. Detta avtal har vunnit ytterligare internationellförankring i den slutdeklaration, som den 2 marsundertecknades av den internationella konferensen om , Genom om eld upphör fastslåsliksom Genéveöverenskommelse oberoende, suveränitet, enhetoch territoriella integritet. Den militära demarkationslinjen mellan Nord- ochSydvietnam längs den I7:e breddgraden definieras såsom provisorisk utankaraktär av politisk eller territoriell gräns. Den demilitariserade zonen påömse sidor om demarkationslinjen skall respekteras av av skall, heter det vidare i överenskommelsen,genomföras steg för steg med fredliga medel på grundval av diskussioner mellanNord- och utan påtryckning eller annektering från någondera partenssida och utan utländsk inblandning. Vapenstilleståndet skall övervakas av eninternationell . Dessutom skall parterna enligt överenskommelsen respekteraLaos och oberoende, suveränitet, enhet och territoriella integritetoch neutralitet. Förhandlingar om en samlingsregering i har inletts. De tolv deltagarna i den internationella konferensen omVietnam, häribiand samtliga ständiga medlemmar av , har i sinden antagna slutdeklaration noterat innehållet i och Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt förklaratsig själva högtidligen erkänna och respektera det vietnamesiska folketsgrundläggande nationella rättigheter, dvs, oberoende, suveränitet,enhet och territoriella integritet liksom även den sydvietnamesiskabefolkningens rätt till självbestämmande. Även världens övriga nationeruppmanas härtill i deklarationen. En tillbakablick på visar klart dessrötter i ett kolonialt förflutet. Vad vi bevittnat har varit en både social ochnationell befrielsekamp. Denna kamp, som siktar till grundläggande förändringari de indokinesiska samhällena, kommer att fortsätta. Med hänsyn till de svåraproblem som återstår att lösa kan den förväntas bli långvarig. Avtalet mellan de krigförande samt Parisdeklarationen geren juridisk och politisk ram för fred i och del övriga , Menramens fasthet beror på parternas vilja att noggrant iakttaga avtaletsbestämmelser. Detta gäller både de militära och de politiska delarna avavtalet. De sydvietnamesiska parterna har åtagit sig att garantera demokratiskafri-och rättigheter inklusive frihet att bedriva politisk verksamhet. följes, kommer den fortsatta kampen i att ske inte medmilitära utan med politiska medel. Utvecklingen härvidlag kommer att uppmärksamt följas avden världsopinion som så starkt engagerat sig för Vietnamssak. har överläggningar inletts mellan de tvåsydvietnamesiska parterna för att enligt avtalet bl. a. diskutera frågan omhemsändandet av civil personal som tillfångatagits och internerats i Sydvietnam.Det är av yttersta vikt att de avtalsbestämmelser som gäller fångarnasbehandling och återsändande fullt ut tillämpas. Det är illavarslande att manännu inte kommit överens om att utse de nationella Rödakorsorganisationer somenligt avtalet skall få tillfälle besöka alla de platser där de civila fångarnafinns. Hur framtiden kommer att gestalta sig för de indokinesiskafolken beror till en del av möjligheterna till en allmän avspänning i Asien.Väsentlig för denna avspänning är den strävan till utjämning avintressemotsättningarna mellan och , som sedan någon tidpågår. Framför allt är det här fråga om en radikal omprövning avföreställningar som bestämde politik i under1950- och 1960-talen, Man har funnit att en isolering av inle främjarfreden och stabiliteten i . har den kinesiska regeringen visatöppenhet för samarbete med den makt som länge betraktades som huvudfienden. Efter den väpnade krisen kring den nya staten förefaller läget på den indiska subkondnenten att stabiliseras.Allvarliga problem återstår dock ännu att lösa, framför allt i relationernamellan och , Någon krigsfängeutväxling har sålunda intekommit till stånd. Ett stort antal pakistanska krigsfångar sitter alUjämt iläger i dit de överfördes efter krigets slut i , Ett betydandeantal bengaler, som önskar återvända till , kvarhålls i , Enväsentlig orsak till det fastlåsta läget är att ännu intefolkrättsligt erkänts av , Detta har även medfört alt ännuinte kunnat bli medlem av FN, Efter det avslutade valet i ökar numöjligheterna för den nya statens ledning att la sig an den svåra uppgiften attlyfta landet ur den fattigdom och nöd, som var en av krisens utlösandefaktorer. Ett betydande svenskt bistånd utgår till landets utveckling. De framgångsrika förhandlingarna om en fredsuppgörelse iVietnam har på många håll väckt förhoppningar om att förutsättningarna för fredockså mellan och dess grannar nu ökat. En ond cirkel av våld och motvåldhar alltför länge präglat utvecklingen i delta farliga konfliktområde. 1 ensådan atmosfär kan en varaktig fred aldrig uppnäs. Principerna för enuppgörelse har kommit till uttryck i säkerhetsrådets resolution av november1967. Det är angeläget att dessa principer respekteras vid förnyade försök tilllösning av tvistefrågorna. På grund av stormakternas särskilda roll ochinflytande i området borde dessa ha vissa möjligheter att aktivt medverka uppgörelse. Dessa möjligheter är dock begränsade, dels till följd avstormakternas fruklan för att bli alltför djupt engagerade i konflikten, delspå grund av parternas önskan att bevara sin handlingsfrihet. har den internationella terrorismen blivitett alltmer oroande problem. Små grupper av fanatiker i olika länder tillgriperallt oftare våldsmetoder som blint drabbar oskyldiga. Som reaktion häremotuppstår ofta långtgående krav på åtgärder mer ägnade att skärpa existerandemotsättningar än att skapa verklig trygghet mot våldet. Internationell enighetom verksamma åtgärder mot terrorism är svår att uppnå. Själva begreppet terrorismär också mångtydigt. Regimer som själva utövar förtryck är benägna att stämplasina motståndare som terrorister när dessa tillgriper våld. Om deninternationella gemenskapen skall engageras i kampen mot politiskavåldshandlingar torde det därför bli nödvändigt att koncentrera motåtgärdernatill sådana handlingar som urskillningslöst drabbar oskyldiga i utanförståendeländer. Vi måste också beakta, att mänga former av våld har sin grund inationella och sociala missförhållanden som den internationeUa gemenskapenmåste bidra till att undanröja. Från dessa utgångspunkter måste liksomvade annan stat lämna sin medverkan till strävanden att motverka deninternationella terrorismen som utvecklat sig till ett allvarligt hot mot deinternationella förbindelserna, exempelvis pä civilflygels och diplomatinsområden. Våld utövat av förtryckarregimer måste fördömas med sammakraft som upprorsmäns övergrepp mot oskyldiga. Det är sedanSharpevillemassakern ägde rum i . Det var en våldshandling utövad motförmenta terrorister i syfte alt skydda ett system vars grundläggande principär att en ras skall ha rätt att förtrycka andra raser. Minnet av Sharpevilleförbleknar inte . Aparlheidpolidkens företrädare visar inga tecken attvilja revidera sitt förhatliga syslem. Från svensk sida ökar vi biståndet tillapartheidpolitikens offer. Situationen i södra har blivit alltmer spänd underdet . I ökar tecknen på social och politisk oro.Konflikten i har gått in i ett nytt skede sedan den afrikanskabefolkningen entydigt bekräftat att den inte nöjer sig med mindre änsjälvständighet och majoriletsslyre. Den isolerade Smithregimen i hari sin tur Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, hände Is-och valutapolitisk debatt söktspärra kommunikationerna för , De förluster som därvid drabbar måstelindras genom solidariska internationella insatser. harnyligen i en resolution enhälligt vädjat till alla stater att ge omedelbartbistånd till för att landet skall kunna upprätthålla normal trafik trotsgränsstängningen mot . kommer i anledning av den senasteutvecklingen att öka biståndet till . I de portugisiska kolonierna fortsätter kampen förnationell frigörelse. Mordet på , en av den afrikanskafrihetskampens mest betydande ledare, innebar en svår förlust. Det torde dockinte komma att minska frihetsrörelsens kampvilja. antog förrahösten enhälligt en resolution med uppmaning till att uppta förhandlingarmed alla berörda parter i syfte att förverkliga den afrikanska befolkningensrätt till självbestämmande och oberoende. Från svensk sida ökar det humanitärabiståndet tUl befrielserörelserna. I har tendenserna till avspänning förstärkts underdet . Det ökade samförståndet mellan supermakterna, som i olikaformer har betydande inflytande över utvecklingen på den europeiska kontinenten,har varit en förutsättning för denna process. En central roll i utvecklingenhar spelals av BrandtScheel-regeringen genom vars politik gamla konfliktfrågori kunnat upplösas. Inte minst för små neutrala stater somSverige, , och är det av vikt att avspänningsprocessenkan fullföljas. Starka krafter synes verka för att denna lovandeutveckling skall kunna fortsätta. Grundläggande säkerhetspolitiska intressentalar för att supermakterna vill undvika ett återfall i det . Dehar utvecklat en sådan kapacitet i fråga om strategiska vapen att ingenderasidan kan räkna med att eliminera motsidans möjligheter att efter ettkärnvapenanfall slå tillbaka med kärnvapen. De har ett gemensamt intresse attsänka rustningsnivän och begränsa rustningsutgifterna som hotar att växa iorimlig takt. De fortsatta överläggningar om begränsning av strategiska vapen(SALT) som ledde till en första uppgörelse är ettbetydelsefullt konkret tecken på den framväxande parallelliteten i de bådamakternas intressen. Jämsides härmed eftersträvar man förbättringar i detpolitiska klimatet. De båda supermakterna söker genom ökade kontakter förebyggakonflikter sig emellan och pröva möjligheterna till samarbete. PresidentNixons besök i var av stor betydelse i detta avseende. Förslaget om en konferens för säkerhet och samarbete iEuropa har under denna process vunnit en nästan total anslutning från berördastater. Diskussionerna om konferensens uppläggning och syften har i sig självavarit ett inte oviktigt led i själva avspänningsprocessen. När uppslaget förstpresenterades från östlig sida förmodades på en del håll avsikten endast varaatt få status quo i formellt garanterat. Man torde numera- rätt allmäntha nått övertygelsen att en sådan konferens kan bli inledningen till ett merafruktbart samarbete mellan alla . Dagordningen för den planeradekonferensen har blivit ett centralt problem i de förberedande överläggningarsom inleddes i under finländskt ordförandeskap. huvudviktendels vid utformningen av principerna för samlevnad mellan europeiska stater,dels vid sina möjligheter att delta i ett ekonomiskt och tekniskt samarbete ochutbyte med de västliga industristaterna. På västsidan är man angelägen om attkonferensen också skall öppna möjligheter till en ökad rörlighet för människoroch idéer över hela , har från bödan intagit en positiv hållning tillkonferenstanken och deltar aktivt i förberedelsearbetet i , Vi hardärvid framhållit att konferensen måste ha sin utgångspunkt i rådande läge inomoch mellan staterna. En grundläggande förutsättning för att konferensen skallbli framgångsrik är därför att de deltagande staterna respekterar varandrassamhällssystem och val av säkerhetspolitik. På denna grundval är del angelägetundersöka i vad mån ytterligare framsteg kan göras i riktning mot stabilaförhållanden mellan staterna och konstruktiv samverkan dem emellan på olikaområden. Från svensk sida har vi understrukit sambandet mellanpolitisk och militär säkerhet. Härav följer att problemen kringrustningsbegränsning och nedrustning inte rimligen får förbigås vidkonferensen. är vi medvetna om att dess arbete skulle försvåras omden även finge formen av nedrustningsförhandling. Vad vi åsyftar är att konferensenskall ge utrymme för en allmän diskussion om den fortsatta inriktningen avnedrustningsansträngningarna i vad avser , 1 fråga om den del av konferensens uppgift som avsersamarbete på de ekonomiska, kommersiella, vetenskapliga, tekniska och kulturellaområdena bör konferensen enligt vår mening eftersträva konkreta och praktiskaåtgärder ägnade att underlätta och vidga samarbetet mellan staterna.Erfarenheten visar alt skillnader i samhällssystem och säkerhetspolitiskorientering inte behöver utgöra hinder för utveckling av handeln och deekonomiska förbindelserna. Handeln mellan stater skall kunna bedrivas utannågon politiskt betingad diskriminering. Även pä de tekniska och vetenskapligaområdena bör förutsättningar finnas för ökat samarbete i , Ökatkulturellt utbyte och vidgade mänskliga kontakter över gränserna måste varaägnade att öka kunskapen om och förståelsen för varandras levnadsförhållandenoch därmed på lång sikt främja alla staters utveckling, kommer att vid konferensen verka för enkonstruktiv och realistisk utveckling av förbindelserna mellan de deltagandeländerna på alla dessa områden. Inledandet i bödan av delta år av förhandlingar i omömsesidiga och balanserade reduktioner av de väpnade styrkorna i innebärliksom säkerhetskonferensen en bekräftelse på avspänningsprocessens styrka.Förhandlingarna har tillkommit på initiativ av NATO-stalerna och har hittillsbegränsats till diskussioner om deltagarantalet. 1 första omgången kommer dereella förhandlingarna att avse maktblockens styrkor i . 1 dettaskede har inte behov att deltaga. 1 ett längre tidsperspektiv och vidden breddning av förhandlingarna som då kan väntas är det angeläget att ocksåde alliansfria staterna bereds tillfälle deltaga, eftersom detta arbete kan bliav utomordentlig betydelse för den framtida säkerhetspolitiska utvecklingen iEuropa. Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Förhandlingarna mellan och Sovjetunionenom begränsning av strategiska vapen påverkar förutsättningarna också för demera globalt inriktade nedrustningssträvanden som pågår inom ramenför Genéveförhandlingarna. Detsamma gäller samtalen om minskning av de väpnadestyrkorna i . Också de inom FN diskuterade planerna på envärldsnedrustningskonferens kan få betydelse för Genéveförhandlingarnas framtid.Mot denna bakgrund borde dessa förhandlingar nu kunna drivas med ökad kraft.Sverige kommer liksom att i hävda kravet på fullständigt förbudmot kärnvapenprov och aktivt medverka i arbetet för en effektiv konvention mottillverkning av kemiska vapen, har lagt ökad vikt vidarbetet på att utveckla de folkrättsliga reglerna rörande humanitet i krig. Påsvenskt initiativ beslöt generalförsamlingen att den expertrapport somFN:s generalsekreterare låtit utarbeta rörande napalm och andra brandvapenskall ges vid spridning och utsändas till regeringarna för kommentarer. Vihoppas att kommentarerna skall ge underlag för internationellt förbud mot dessavapen eller inskränkningar i deras användning, i har nyligenhåUit ett första möte med experter för att få fram en grundlig rapport om enrad andra modp.rna vapen. Det gäller bl. a. höghastighetsvapen, vissafragmen-teringsbomber och vapen med fördröjd utlösning. Även här hoppas vi attmaterialet skall visa på behovet av internationella förbud eller inskränkningar. Erfarenheterna både från höstens generalförsamling ochförra årets expertkonferens i visar att alla mera radikala förslag mötermotstånd, det må sedan gälla förbud mot områdesbombning, mot bombning avbevattningsanläggningar eller dammar liksom förbud mot vissa vapen. Bland demindre staterna har emellertid funnit ökande förståelse för att denvärldskonferens som den schweiziska regeringen avser sammankalla måstege sig i kast med dessa stora och svåra frågor. Skyddet av den mänskliga miljön har blivitaccepterat som en uppgift för det internationella samfundet. En effektivmiljöpolitik måste i första hand bygga på nationella åtgärder, men dessaåtgärder måste förankras i en internationell samverkan om man vill uppnåvaraktiga lösningar på dagens miljöproblem. Insikten härom föranledde densvenska regeringen att 1968 föreslå FN sammankallandet av en internationellmiljövårdskonferens. Denna kom till stånd i ochmarkerade ett genombrott för strävanden till internationell samverkan på dettaområde. Nationernas ansvar även för andra länders mUjö erkändes. Det förestårnu ett långsiktigt arbete att översätta deklarationeroch rekommendationer till ett praktiskt handlingsprogram, I detta arbete kommerSverige att spela en pådrivande roll. Det har ofta och med rätta framhållits att den svenskautrikespolitiken blivit mera aktiv. Denna utvecklingåterspeglar det svenska folkets starkare engagemang i det internationellaskeendet. Man har blivit medveten om det ökande ömsesidiga beroendet mellanalla Detär för en överväldigande majoritet självklart att regeringen redovisar sinståndpunkt i de stora internationella frågorna, särskilt när dessa berörsmåstaternas berättigade krav och respekten för grundläggande mänskligarättigheter. Våra meningsyttringar i olika skeden styrs enbart av våra egnavärderingar. De kan omöjligen uppfattas som en önskan att gå ettderamaktblockets ärenden eller vara uttryck för en vilja till politiskt ellermilitärt samarbete med det ena eller andra blocket. De danar att understrykavår egen beslutsamhet att bevara vårt oberoende. De står i samklang med vårbestämda föresats att fortsätta en fast och konsekvent neutralitetspolitik,stödd av ett efter våra förhållanden starkt försvar, neutralitetspolitik är förbunden med en viljatill deltagande i ett fruktbart internationellt samarbete. Med våra nordiska grannländer har vi av uppenbara skälsärskUt nära förbindelser. De nordiska folken har utvecklat ett samarbete som isin omfattning och intensitet kanske är unikt mellan fem självständiga spelar en viktig roll som kontaktpunkt och som opinionsforum.Regeringarnas samarbete har ytterligare utbyggts ochintensifierats genom inrättandet av . Det nu antagnanordiska handlingsprogrammet anger nya viktiga arbetsuppgifter. Med de västeuropeiska staterna bedriver vi ett värdefulltsamarbete både genom direkta förbindelser och inom ramen för olikaorganisationer såsom , Dessa stater har givit uttryck för sinuppskattning av den roll det neutrala spelar för stabiliteten i ,Vårt avtal med de europeiska gemenskaperna tillgodoser avgörande svenska intressennär det gäller handelns fortsatta utveckling. Det ger oss också en möjlighetatt diskutera en utvidgning av samarbetet till sädana områden som statligupphandling, avskaffande av icke-tariffära handelshinder, miljövård,energipolitik och sjöfartspolitik. Med de östeuropeiska staterna har vi utvecklat ett givandesamarbete pä flera viktiga områden. Sålunda befinner sig exempelvis våraförbindelser med under stark utveckling. Med ett stort antal utomeuropeiska stater utvecklar viallt livligare förbindelser genom bistånd, handel och samverkan inom FN ochdess olika organ. Förhällandet till supermakterna är ett problem av särskildbetydelse för en neutral stat som , Mellan dessa makters intressen ochsmåstaternas krav på oberoende finns alltid en risk för motsättningar. Vidolika tillfällen, då sådana motsättningar blivit akuta, har våra reaktionerkommit att påverka förhållandet till och . Med har vi goda grannskapsförbindelser. Vihoppas att på denna grundval successivt utveckla det givande samarbetet på deekonomiska, tekniska och kulturella områdena, ökade intresse förett alleuropeiskt samarbete bör ytterligare förbättra förutsättningarnahärför. har förhållande till Förentastaterna kommit att stå i blickpunkten. Skälet har varit det amerikanskadeltagandet i , Med stöd av en överväldigande folkopinion harsvenska Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt regeringenintagit en starkt kritisk attityd mot Vietnampolilik, Styrkani vår reaktion har baserat sig både på medvetandet om de lidanden som särskilthårt drabbat civilbefolkningen och på övertygelsen att ett litet folk måste harätt att forma sin framtid ulan inblandning utifrån. Amerikanska regeringen harreagerat genom att trappa ned de diplomatiska förbindelserna. Vi tror att de svensk-amerikanska förbindelserna i längdenär mer bedänta av att vi klargör vår beslutsamhet att hävda för oss grundläggandeprinciper än av att vi söker dölja vår inställning. Vi har noterat denomprövning av viktiga drag i den amerikanska utrikespolitiken som synes varapå väg. Denna bör kunna bidra till en internationell utveckling, präglad avavspänning. Inför detta perspektiv kan vi hysa förhoppningen att motsättningarav den typ som föranletts av inle skall behöva uppstå iframtiden, _i Det kanvara skäl understryka att det traditionella livliga utbytet mellan ochFörenta staterna fortsätter. De personliga banden mellan de två folken ärstarka. De amerikanska och svenska samhällena har många gemensamma drag ochbygger i grunden på samma demokratiska ideal. Båda slår inför uppgiften attkomma till rätta med del moderna industrisamhällets många komplicerade tekniskaoch sociala problem, 1 en lid av vidgat internationellt samarbete och beroendeutgör de diplomatiska kanalerna värdefulla medel för kontakt och information.Ingen stal är bedänt av att försvaga dessa medel. Inte minst i lägen då detråder politiska meningsmotsättningar finner vi det angeläget att bevaramöjligheten till dialog på hög nivå. Det är vår önskan att normala diplomatiskaförbindelser skall råda mellan och , betraktar allmänt sett upprättande av diplomatiskaförbindelser med nya länder som ett naturligt medel all utveckla ömsesidigakontakter och samarbete. När det gäller diplomatiska förbindelser med delade staterhar det dock funnits särskilda skäl till varsamhet. Vi har sålunda velatundvika att genom erkännande av och diplomatiska förbindelser med bådadelarna av vad som en gång varit en stat skulle bidra till att permanentadelningen, så länge det funnits förhoppningar om nationell återförening inomrimlig tid. Delta var länge ett väsentligt motiv för svensk återhållsamhet närdet gällde erkännande av . Sedan de båda tyska staterna regleratsina Inbördes förhållanden har detta problem bortfallit. Endast i ett fall saknas nu vade slag av officiellaförbindelser mellan och en faktiskt existerande stat somtidigare utgjort del av en större stat. Regeringen harfunnit en omprövning av förhållande till denna stat motiverad.Sveriges deltagande i den neutrala i kan intelängre tillmätas samma vikt i sammanhanget som . Ett mera allmänterkännande av såväl som från utomstående staters sida skullesannolikt bidra till de avspänningstendenser i , som kunnat noteras undersenare tid. För att främja detta syfte upptog kontakt medSchweiz, som i likhet med är representerat i den i . andramedlemmarna i kommissionen. och , har för sin del endasterkänt , medan både och har förbindelser med Sydkorea.Från svensk och schweizisk sida riktades en förfrågan tUl ochTjeckoslovakiens regeringar, huruvida de vore villiga att erkänna omSverige och å sin sida erkände . Denna förfrågan fick ettnegativt svar från de båda berörda regeringarna, vilket vi beklagar.