prot · FW09100 · 1973-12-31 00:00:00 — Flera andra motioner tar upp samma problem.Utskottet förordar nu enhälligt att avvecklingen av länscentralerna icke skallske den utan den . Därigenom vinnes möjligheter attundersöka hur de resurser som finns hos länscentralerna på bästa sätt skallutnyttjas. Detta är ett klart framsteg i förhållande till propositionen. Frågan om samhällsinsatser pä läromedelsområdetkan inte lösas med mindre än att verkliga åtgärder vidtas för att bryta monopoltendensernai läromedelsproduktionen och bryta den borgerliga Nr 100 dominansensom gör sig gäUande i läromedlen. De åtgärder i detta syfte som vi frånvänsterpartiet kommunisterna föreslagit är nödvändiga om en ändring skall kommatUl stånd. Jag beratt fä yrka bifall till reservationerna 1 a och 4 som fogats vid Samhällsinsatser på betänkande nr 28. HerrALEMYR(s): Jag skall be att få yrka bifall tillutskottets hemställan pä samtliga punkter. Det rör sig om ett utomordentligtviktigt ärende som belastar kommunerna med åtminstone omåret. Det gäller också väsentliga frågor beträffande läromedlens kvalitet ochutformning. Det är väl litet synd, herr talman, att vi i kammaren handlarunder tidspress. Det är frågor av så stor betydelse att det hade varit önskvärtatt få kammarens uppmärksamhet under än som är möjligt. Medhänsyn till den tidspress vi befinner oss under kommer mitt anförande att varakortare än det eljest skulle ha varit, och jag är medveten om att vissaväsentliga frågor inte kan bli föremål för debatt . Den här propositionen behandlar mycket svårlösta problem.Att de är svårlösta har vi lång erfarenhet av. De kommunalt verksamma riksdagsledamöternakänner ju väl tUl hur det har riktats kritik mot läromedlen. De ärför många. De är för dyra. Mänga-menar att de inte är särskUt bra. Vi har hörtsådan kritik här också. Det var intressant att uppleva hur tUl attack emot läromedlen över huvud taget i den svenska skolan ochsade att det måste vara något allvarligt fel på dem om det visat sig att detinte går lika bra för eleverna som det gär för de yngrebarnen i skolan. Vi som sitter här vet för litet, sade , omläromedlen. Jag tar det som en bekännelse frän sida därför attden karakteristiken av läromedlen i den svenska skolan av som hon gavvittnar om en betydande okunnighet på detta område. Läromedlen , sade fruSundberg, är sådana att läroböckerna i stort sett förvandlas till ett slagsbroschyrer. De utrustas i något slags så föll uttrycket.Det var ett generaliserande angrepp pä läromedlen i den svenska skolan. Herr talman, det är inte aUs pä det sättet. De av oss sornmedvetet har försökt tränga in i detta problem ser stora svårigheter, men kanutan tvekan konstatera att jämför vi läromedlen med dem vi hade i skolan baraför några är sedan så finner vi att det pågår en oavbruten förbättring så attvi kan säga att det utbud vi har är i stort sett tUlfredsställande, Mendet kostar för mycket pengar, och det finns anledning att överväga åtgärder föratt rationalisera utbudet och pressa ned kostnaderna. I det avseendet läggs i denna proposition fram förslag somutbildningsutskottet ansluter sig tUl och som vi bedömer vara viktiga steg irätt riktning. Utskottets vice ordförande tyckte inte att det var någrasärskilt glänsande lösningar som propositionen presenterat, och han var kritisk mot mycketav dess innehäU. En flod av motioner har väckts i anslutning tUl propositionen.Jag vet inte om menar att de inte heller presenterade någrasärskUt glänsande lösningar. Jag har sällan upplevt ett så sphttratmotionerande som i anledning av denna proposition. Det är en splittradopposition som har framstäUt yrkanden mot Kungl. Jag vill notera sammanfattningsvis, herr talman, att päalla väsentliga punkter är det i utskottsbetänkandet en massiv uppslutningkring de förslag som Kungl. Maj:t presenterar och som vice ordföranden iutskottet inte tyckte var särskilt glänsande lösningar. Bara på en enda punktfinns det en samlad borgerlig reservation - jag återkommer till den nämligennär det gäUer objektivitetsgranskningen av de undervisningsprogram somSvergies Radio producerar. I övrigt är det pä alla punkter åtminstone ett av deborgerliga partierna - oftast tvä - som stöder regeringens förslag. Mitt konstaterande av att vi har fått en mycket splittradmotionsflod i detta ärende innebär inte någon ironi eller någon kritik utan jagviU med detta också ha sagt att det gäller svära problem, där det inte är lättatt hitta de perfekta lösningarna. På vissa punkter föreslår propositionenprincipbeslut varefter en organisationskommitté eller får iuppgift att mera detaljerat utforma tillvägagångssättet. Utskottet tillstyrker sålunda Kungl. Maj:ts propositionoch gör det med en betryggande majoritet. Pä ett par punkter har vi avpraktiska skäl gått emot propositionen. Vi har föreslagit senareläggande avikraftträdandet på två olika punkter. Av rent praktiska skäl har vi ansett attdet är klokast att skjuta pä ikraftträdandet när det gäller kommunernasskyldigheter att tillhandahålla fria läromedel och när det gäller indragningenav läromedelscentralerna i länsskolnämnderna. I övrigt är det bara pä en enda punkt som betänkandetinnebär en justering av propositionens förslag, nämligen när det gäller frialäromedel i de s. k. övningsämnena. Utskottet anser att undantag för dessa intebehöver ifrågakomma. Det principförslag på vissa punkter mera detaljeratutformat som föreläggs avser bl. a. ökade statliga insatser förproduktionsstöd inom bristomräden, nya former för objektivitetsgranskning ochpedagogisk granskning av läromedlen, upprättande av ett centraltläromedelsregister, försök med anbudsförfarande för att sänka kostnader ochrationalisera utbudet och avskaffande av länscentralerna för pedagogiskahjälpmedel. Om jag, herr talman, får med några fä ord granska dereservationer till vilka bifall har yrkats i dagens debatt, tar jag först uppden i och för sig mycket viktiga och intressanta fräga som har talat om, nämligen vem som skall producera läromedlen. HerrBerndtson hänvisade till uttalanden frän arbetarrörelsen om attläromedelsproduktionen bör förstatligas. Jag vill, herr talman, för egen delsäga att jag alltid har haft den största förståelse för dessa tankegångar ochalltid önskat att det skulle vara möjligt att åstadkomma ett förstatligande avläromedelsproduktionen. Bakgrunden tUl att vi i utskottet och regeringen ipropositionen emellertid gär emot detta är praktiska överväganden. Allmänhetenhar oftast inte klart för sig hur mänga företag det är som producerar läromedeli värt land. Det rör sig i själva verket om ca 700 ohka företag som på ett eUerannat sätt medverkar i läromedelsproduktionen. De flesta av dem sysslar ocksåmed annan produktion, och det är inte mer än ett drygt hundratal som främstägnar sig ät läromedelsproduktion. Även detta antal är sä stort att detförefaller utskottet praktiskt omöjligt att genomföra ett förstatligande avdenna produktion, nägot som många av oss i kammaren annars skulle viljagenomföra. Pä denna punkt vill jag aUtsä ä utskottets vägnar yrka avslag päherr i yrkande. Frågan om objektivitetsgranskningen är naturligtvis mycketbesvärlig. Jag har sagt att det produceras mycket läromedel, och det är intemöjligt att bygga upp en organisation som skulle kunna granska alla dessa.Därför har vi i utskottet accepterat den relativt begränsadeobjektivitetsgranskning som föreslås i propositionen men har sagt ifrån att viså småningom vill ha en redovisning av resultat och erfarenheter av dennagranskning, eftersom vi är medvetna om att det är känsliga frågor det rör sigom. Obligatoriskt skall nu alla läromedel i samhällsorienterande ämnengranskas. Det finns möjligheter att granska även andra ämnen, men där gäUeringet obligatorium. I fräga om skolprogramverksamhet harutskottet delat sig så att den borgerliga oppositionen går emotutskottsmajoriteten. Jag ber att få hänvisa till de regler som gäller förSveriges Radios program och avtalet med . De omöjliggör enligtutskottsmajoritetens uppfattning en särskUd objektivitetsgranskning av deläromedel som produceras i . Det skall enligt gällandebestämmelser förekomma en överläggning mellan å ena sidan och åandra sidan universitetskanslersämbetet och , och vi bedömerdet sä, att de överläggningarna skall vara tillräckliga, och har intefunnit skäl att ta något annat steg. Förslaget om försöksverksamhet med anbudsförfarande harockså utskottet anslutit sig till. Det är bara som går emot det. Iutskottet är vi medvetna om att det här är en svår fråga. Vi känner till attförlagen inte gärna vUl vara med, men vi tror att det här är ett steg i rättriktning, att det kan hjälpa kommunerna att få lägre kostnader för läromedeloch att det över huvud taget kan innebära en rationalisering på det här snårigaområdet. Det är ju fräga om en försöksverksamhet, och statsmakterna får närnågra år har gått tillfäUe att fundera närmare på saken. Hur anbudsförfarandetskall gä till kommer att bli föremål för ytterligare överväganden, och vadriksdagen gör är endast att den tar en principiell ställning, som innebärett accepterande av en försöksverksamhet med anbudsförfarande. Får jag tUl sist, herr talman, säga att när jag hörde fruSundbergs anförande upplevde jag det som ett inlägg i gammal känd stil. Men detär inte bara det som i och för sig är intressant, utan det är också det att påalla områden där vi diskuterar skolan finner man frän moderata samlingspartiet anledningatt visa upp dessa ytterst starka överdrifter. Jag har sagt tidigare när detgäller diskussionen om skolan att vi vinner ingenting pä att överdrivakritiken, och jag är övertygad om att om vi vill Samhällsinsatser på lärom edelsom rade t Samhällsinsatser på lärom edelsom rade t skapabättre läromedel och rationalisera denna del av skolverksamheten, vinner viheller ingenting på att agera på det sätt nu gjorde. Det fanns juinte några läromedel alls som var bra. Exemplen som valde förstår jag inte. Tågetöver Balt karakteriseras som en marsch över isen, säger hon, men det har jagalltid trott att det var. Kanske kan tala om, om det var någotannat tåg det rörde sig om? Om vi genom att plocka ut sådana exempel sökerkarakterisera halten hos de svenska läromedlen, skjuter vi över målet och göross skyldiga till överdrifter som, herr talman, i inget avseende kan gagna detsvenska utbildningsväsendet. Jag yrkar bifall till utskottets hemställanpå alla punkter. () kort genmäle: I motsats tUl tror jag att kritikav värt utbUdningsväsende kan gynna utbildningsväsendet. Jag skall ta punktefter punkt. Lät mig bara, för att inte skall missförstå mig,upprepa att man inte nämnde namnet Stora Balt i den enda historiebok barnenläser. Det var icke generaliseringar i mitt anförande. Jaguttryckte allra först den uppfattningen att mänga läromedel är alldelesutmärkta. Men det finns en mycket stark tendens hos de socialdemokratiskaskolpolitikerna, när de icke kan bemöta kritiken, att säga att den slår över.Sedan tror man att man inte behöver besvara den, men, , det behöverman. Låt mig ta läromedlen! UtbUdningsministern klargjorde i endebatt för ca en månad sedan här i kammaren helt riktigt, att man böqar gåifrån de s. k. ifyllnadsuppgifterna, och han tyckte att det var riktigt. En delav min kritik gällde just de här uppgifterna. har tydligen ickesamma uppfattning som utbUdningsministern. Dessutom vill jag fråga: Hur vetherr Alemyr att läromedlen blir bättre och bättre? Får jag citera statensläroboksnämnd som om "Fysik för gymnasieskolan" skriver följande,vilket bokförlaget använder i sin annons för läromedlen: "Författarna harsynbarligen sökt att ge en framställning som är anpassad tUl den mättligastudieförmäga som eleverna i många klasser nu har." Det är statensläroboksnämnds omdöme i reklamsyfte för ett läromedel. Fär jag också erinra om professor bok, som kom ut ibokhandeln i går, där svensklärarna om litteraturundervisningen säger atteleverna tycks huvudsakligen vara intresserade av s, k, kiosklitteratur.Herr Alemyr! hör tUl den litteraturen, och jag påstår att mycket iåtskUliga läroböcker , för att vara intresseväckande hos de elever somenligt professor bok mest är intresserade av kiosklitteratur, har dentypen av utformning. Men jag vUl gärna ställa en annan statlig utredning,litteraturutredningen, i motsats till detta. Vad sägs i den, ? Därsägs det tvärtom att det har betydelse vilket språk våra läroböcker har.Ytterligare en annons för läromedel använder reklamslogan som "enkel ochlättfattlig" och "enkelt språk". Jag förbehåller mig rätten attkritisera detta, och jag Instämmer i statens läroboksnämnds uppfattning att dettyvärr är sä att det finns en begränsad studieförmäga. HerrWIKSTRÖM (fp) kort genmäle: Utskottets ordförande var föredömligt kort isitt anförande, och eftersom jag i mitt första inlägg utvecklade bådeprincipieUa och praktiska synpunkter kan jag vara desto mer kortfattad . Jagvill göra tvä kommentarer, tryckta läromedel kan utan hinder avradiolagen och avtalet mellan och staten granskas redan nu.Beträffande de eterburna programmen bör den frågan utredas. Formellt liggerdessa program nu under radionämnden, och det är inte en i allo lyckad lösning.Där gäller självfallet principen om efterhandsgranskning. tror att anbudsförfarandet kommer att bli bra.Jag tror inte det. Vi får väl se vem som får rätt. Vissa av propositionenstankar är så vaga att de inte kan räddas ens av en skicklig socialdemokratiskutskottsordförande. (vpk) kort genmäle: talar om ökade insatser förproduktionsstöd, och det är riktigt, men tUl vem? Man upphäver ju inte ellerens förändrar monopolställningen pä denna marknad med de åtgärder som här harföreslagits. förklarar sig också ha stor förståelse förtanken på statlig produktion av läromedel, och det är bra det noterar jaggärna. Men betänkandet diskuterar ju inte ens de problem som talarom - att det skuUe vara några praktiska skäl. Det finns en redovisning omsituationen på läromedelsmarknaden, men utskottet nöjer sig med att delaregeringens uppfattning att samhället inte kan ta över produktionen avläromedel, och därför avstyrker man motionen. Jag vet också att det finns 600 a 700 olika producenter. Men kvar står ju det faktum att det är några få företag som har dendominerande Ställningen på marknaden, och kan man inte åtminstone börjaöverväga ett förstatligande av giganterna på det här fältet? Jag kan integodkänna de skäl som åberopas mot en statlig produktion av läromedel. Privatintressenaminskar ju inte pä detta område utan de ökar, och svårigheterna skulleföljaktligen bli större undan för undan. När skall i sä fall den tanke herrAlemyr säger sig ha sympati för kunna bli förverkligad? () kort genmäle: senast valda citat är det mestlysande exemplet på diskussionsmetod. Jag har här i bänkenfått upplysning om att vad gäller den annons som hänvisar till, ivilken förlaget talar om att boken är lämpad för elevernas dåliga studieförmågaoch där citerar läroboksnämnden, sä är detta icke ett , utan det är ett uttalande av en granskare, som personligen fårstå för det, har icke gjort det uttalandet. På detta sätt agerar i den här debattenliksom i skoldebatten i övrigt. Självfallet skall vi tala om när något icke ärbra i skolan, vare sig det gäller läromedel eller något annat. Men vi skallhjälpa till att lösa problemen genom måttfullhet i kritik och diskussion. icke problemengenom att komma med uppgifter som är sakligt oriktiga. Det finns anledning,herr talman, att starkt reagera mot ett sådant tUlvägagängsätt, TiU utskottets vice ordförande vill jag säga att det ärsjälvklart att när vi startar ett anbudsförfarande som en ny process kan viinte säga vad resultatet av det blir. Vi står här och tror, både herrWikström och jag, och skall en organisationskommitté fundera på hur det häranbudsförfarandet skall byggas upp. Jag är övertygad om att det kommer att ledatill de rationaliseringar och de lägre kostnader som jag talade om i mUthuvudanförande. Skulle det visa sig att den metod vi nu startar med kanförbättras i något avseende är vi väl självfaUet alla beredda att i framtidengöra de justeringar som kan bli nödvändiga. Om vackra och högstämda deklarationerförmådde omskapa vardagens verklighet för kvinnorna skulle vi nu leva i nägotsom hknade ett idealsarnhäUe, Men i fräga om könsdiskrimineringens oförnekligautbredning i vårt land hjälper det inte med vackra och engagerade ord så längeman inte handlingskraftigt sätter i gäng att i det dagliga livet förverkligasina ideal, att tillämpa i .såväl stort som smått den jämlikhet som manhögtidligt förklarar vara så självklar, och framför allt att man börjarbearbeta den allmänna opinionen så att svenska folket inser vilka mönster vi idetta land sä bokstavligt av födsel och ohejdad vana följer beträffandekönsrollerna. Det är nämligen, herr talman, i fråga om arbetet för ökadjämhkhet inte fråga enbart om kvinnornas arbetsvUlkor och ekonomi i relationtUl männens förhåUanden, utan vad det gäller är att förändra hela detpsykologiska klimatet i vårt land. För min del anser jag detta vara dennödvändigaste och mest närliggande uppgiften just , om man verkligen viUfrämja jämlikhet mellan könen. Då angriper man nämligen själva grunden tillmissförhållandena - i annat fall häller man bara pä och försöker minskaföljdverkningarna. Det är som när man skyfflar trädgårdsgångar utan att dra uppogräsrötterna; ogräset fortsätter att växa fram. Vad vi måste göra är att gä till roten av det onda. Vimåste börja pränta in nya mönster i den nya generationen. Vi mäste pränta in enny syn på könsrollerna redan frän början. Det är där skolan kommer in i bilden- vi räknar med att genom skolan kunna nä ut åtminstone till dem som skall bliden nya föräldrageneration som, efter vad vi hoppas, skall kunna vara med ochförverkliga allt det här vackra talet om jämlikhet mellan könen som vi nu matasmed, inte minst i valtider. Ty då erinrar man sig plötsligt att kvinnorna,denna samhällets konstanta majoritetsminoritet, I politiska sammanhangfaktiskt utgör en oroväckande röstmajoritet. Med den tanken sätter man i gängmed att på ormtjusarmaner blåsa en liten flöjtmelodi för att söva kvinnorna, Imånga fall bUr man t, o, m, så pass orolig att man för alla eventualitetersskull sätter upp en kvinna, i varje fall på suppleantplats, pä vallistorna. Menman skickar fortfarande ut politiska broschyrer där det är män som talar, med -för att fullständiga idyllen! - en hel del kvinnor som åhörare. kan manväl säga som ursäkt för männen att de är emancipationsmässigt Nr 100 oskyldiga. De vet inte ens vad det rör sig om men så har de också som Fredaeen den de privilegierade tiderna igenom sällan förmått sätta sig in i deras 25 mai 197 3 situation som saknar privilegier, Som medmotionär i motionen 1902 har jag yrkat att den nya Samhällsinsatser på läromedelsnämnden skall få i uppdrag attgranska läromedlen även och läromedelsområdet speciellt urkönsrollssynpunkt och att det därför i nämnden skaU ingå sakkunniga i könsrollsfrågor, säger i sin bok att när detgäller kvinnofrågan finns det ett männens broderskap som skär igenom allapartigränser. Utskottet med sin kompakta maskulina dominans svarar lugnt ochlugnande att den föreslagna objektivitetsgranskningen också innebär engranskning av könsroUsmönstret och avstyrker motionen. Och det skaU man tro,när granskarna ofta inte ens tycks vara medvetna om vad det är de skaU granska! Jag vUl rekommendera kammarens ledamöter och särskiltutbildningsutskottet ett studiebesök på en läroboksutställning, där de nyaalstren visas. Jag kan försäkra att även om man kan inregistrera en hel delglädjande förbättringar, sä är det ur könsroUssynpunkt ändå inte någonuppmuntrande erfarenhet i vad avser objektivitet rörande jämlikheten meUankönen. Jag gjorde ett sådant besök i går och återfann pä utställningen ioroväckande utsträckning de gamla schablonerna. Tror ni inte att man i ettnyutkommet litet häfte av en engelsk lärobok för mötte den urgamlahistorien om mannen som hör ett skrik frän köket och kommer ut och får se sinfru stå på en stol högljutt skrikande för att det springer en lika rädd musomkring pä golvet. Det trodde man väl att man skuUe vara befriad frän! Ochbeklagligt nog är det en kvinna som är lärobokens författare. Sådantaktualiserar ju frågan om UtbUdning och påbyggnad av informationen omkönsrollerna för nu verksam lärarpersonal. Jag har varit inne på den fråganförut. En dokumentsamling som skaU återge utvecklingen i Europaunder har inte några som helst bevis pä att det förekommitnågot som rör kvinnornas frigörelse. Man mäste komma ifrån de allmänna talesätten och se tillatt granskningen sker via speciell sakkunskap, nämnden må sedan vara hurambitiös som helst och bestå av hur många och på andra områden högst förtjäntahedersmän som helst. Man kan väl nämligen utgå från att det mest blir fråga omdem. Den specieUa sakkunskapen behövs. Det vore hopplöst, herr talman, att nuyrka bifaU tiU motionen, men låt mig fä sända med utskottets avstyrkande enförhoppning att de ansvariga skall ta lärdom av vårt västra grannland, ,där man verkligen har kommit längre på detta område än vi har gjort i värtland, I diskuterade en Monsterplan forgrunnskolen, 1 debatten yttrades bl, a,: Av läroböckernas texter och skUdringar sätter elevensamman sin världsbild, orienterar sig utifrån läroböckernas värdenormer - och flickorna blir dä snart på det klara med att de inte spelar någon roll i läroböckernas värld. Våra läroböcker saknar ett differentierat utbud av kvinnliga identifikationsmönster som kan inspirera flickorna tiU att slå in 81 6 protokoll 1973. Nr 100 pä nya vägar, Fredaeenden Talaren fortsatte: Det är enligtmin uppfattning viktigt att departe- 25 mai1973 mentet också tar dessaförhåUanden i betraktande när det utformar ------ ;---------- närmare regler för godkännande av läroböcker. Samhällsinsatserpå Tyvärr är den i detta inlägg istortinget tecknade situationen också läromedelsområdet typjs för läget ivårt eget land. Men i prövas nu en speciell sakkunniggranskning urkönsroUssynpunkt, På läroböckerna måste stäUas krav på bl, a, jämvikt i text-och bUdmaterial något som ofta khckar i våra nutida läroböcker här i vårtland -, krav på att tanklösa formuleringar skall undvUcas, så att de intebidrar tiU en psykologisk påverkan av en art som befäster gamlakönsrollsmönster, krav på att man inte genom att utesluta ett visst materialförskjuter perspektiven. Jag gör, herr talman, gäUande att för granskningen avdet material som rör könsrollsfrågorna krävs en speciell sakkunskap. Det är atthoppas att ett nordiskt samarbete resulterar i att vi på denna punkt tar lärdomav . Låt mig också med glädje konstatera- med anledning av att jag tUlsammans med har väckt motionen 1837 -att de protester som rests mot en diskriminering av några värdefuUa ämnen ivåra skolor har burit frukt. Kommunerna, eleverna och lärarna i respektiveämnen får således fastslaget att vi har lika stort behov av ämnen som slöjd,gymnastik, musik och teckning som av övriga ämnen i våra dagars skola, eftersomden tar sikte på en aUsidig personlighetsdaning. Jag instämmer självfallet iyrkandet om bifaU till utskottets hemstäUan på punkten 16. I detta anförande instämde (). i (s): Av vissa skäl har jag kommit att läsa flerläroböcker än de flesta av kammarens ledamöter, och jag har över huvud tagetsysslat mycket med dessa problem. Trots detta hade jag tänkt att jag inte aUsskulle yttra mig i den här debatten på gmnd av den tidsbrist som föreligger. höll ett anförande, och jag skall bara bemötaen sak i det. Fm citerade ett yttrande som hon, såvitt jag kundeförstå frän min plats nere i kammaren, tiUskrev statens läroboksnämnd. Det ärmöjligt att fra avsåg något annat, nämligen att det var en granskareinom statens läroboksnämnd som hade skrivit på det sättet. Men det är två skUdasaker. Självfallet har varje granskare rätt att uttala sina åsikter. Eljestvore granskningsförfarandet fullkomligt meningslöst. Men på förekommenanledning viU jag påpeka att vad en granskare uttalar inte alltid sammanfallermed nämndens mening. I vissa fall använder sig nämnden av flera granskare.