prot · FW0999 · 1973-12-31 00:00:00 — I sinsvepande historiska översikt glömde statsministern emellertid det uttalande somherr Sträng gjorde på den socialdemokratiska partikongressen, nämligen att mannu står inför uppgiften att via fonderna skaffa samhället ett direkt inflytandei företagen. säger däremot att man inte tar som sinuppgift att ta ställning tiU vägar att uppnå ett ökat samhälls- ochlöntagarinflytande i näringslivet och att AP-fonden som en kapitalplacerandeinstitution inte kan bära ett sådant pohtiskt ansvar som förbindes med ökatsamhällsinflytande i näringslivet. Visst kan man ha olika uppfattningar, herr statsminister,men det är inte renhårigt att framstäUa dessa två absolut principielltoförenliga förslag såsom varande samma förslag. () kort genmäle: Det finns ingen kontakt mellan den liberalaideologin och verkligheten när vi vUl åstadkomma ökat medbestämmande, sadestatsministern. Hur var det 1967, när som partiordförande lade framförslaget om styrelserepresentation för de anställda och skapadeförutsättningar för ett förverkligande i det företag där han hadehuvudintresset? Han erbjöd sig ju t. o. m. att ta in om det var såatt de anställda i företaget önskade honom som representant. ur, och så blev det verkstadsklubbens och ordförande, ochdet har fungerat alldeles utmärkt. Då var SAP, SAF och LO emot, och ni troddeatt vi skulle köra i diket. Men det var ju ni som fick kravla er upp pä vägenoch åka med på den här vagnen, och har vi äntligen denna lag. Sedan skall jag gäma erkänna att om jag i hastigheten imitt förra anförande på grund av sekundbristen råkade säga att det här medbolagsstämman inte ökar medinflytandet ett dugg, dä var det fel. Men det ökarinte nämnvärt de anställdas medinflytande. Detta som framställs som enhuvudtanke har ni ju inte själva ens tagit upp i propositionen. Och inte trorni väl ändå att en bolagsstämma som sammanträder en gång skulle varaett organ som ger de anställda ett verkligt medinflytande? Ni vet mycket välatt om det skulle bli konflikt mellan dem som jobbar i företaget och dem som företräder det centrala uitresset,fonden, så blir det ytterst regeringen som bestämmer. Här finns en rad exempel på att vi i det förgångna harfått jobba mot ert motstånd när det har gäUt att öka medinflytandet. , sedan Ceciha Nettelbrandt ochjag själv har motionerat om detta ni gick emot. Vi har en rad exempel på attni har bromsat. är det bra om ni lättar på bromsen, men det förslag som tasfram tiU beslut här ändrar icke något väsentligt på de anställdasmedbestämmande. Visst kan det låta som ett försvar för statsministern närhan åberopar löntagare som viU ha en hårt centraliserad ekonomi. De har förnärvarande regeringens öra. Men det finns minst lika många löntagare tro mig som anser att makt bör spridas och som inte är övertygade om välsignelsernamed förstatligandet. När försöker ställa in AP-förslaget i raden avdemokratireformer sä blir det därför för många av dem en ren bluff. De anseratt aktiespekulationer med AP-medel i stäUet koncentrerar makten, medanarbetsdemokrati sprider den. De vet av egen erfarenhet att jobben inte blirfler och inte tryggare genom en politik som dirigerar i stället för attstimulera. Detta är Uberalismens budskap, och hur mycketstatsministern än säger att vi är "kass" så kominer vi att fortsättaatt slåss för det. () kort genmäle; Jag vUl positivt notera att statsministern numycket markant talar om nackdelarna med den privata maktkoncentrationen inäringslivet. Jag vill inte säga annat än att de stora företagen ochföretagsledarna här i landet sköter sig bra, men ur maktsynpunkt ochinflytandesynpunkt är det inte bra med denna ständigt fortgåendemaktkoncentration på ett fåtal händer. Men låt oss dä, herr statsminister, föradebatten ett steg vidare och stäUa frågan: Vad är orsaken tUl att det harblivit så? En av orsakerna är att småföretagsamheten och denmedelstora företagsamheten har varit och är, den dag som är, handikappadenär det gäller kapitalförsörjning och andra villkor. Varje gång vi har upplevten konjunkturuppgång och den mindre och medelstora företagsamheten velatinvestera, har man mötts av kreditrestriktioner och hög ränta. Vi måste juerkänna att de stora företagen har lättare de kan gä ut på aktiemarknaden, pä obligationsmarknaden, medan denlilla eller medelstora företagaren är hänvisad tUl att gå ut i en härd marknadoch låna pengar, om det finns några att låna med hänsyn tUl härda kreditrestriktioner. Jag menar att när nu tröstar småföretagarna medAB Företagskapital som, om jag erinrar mig rätt, har en utlåningskapacitet påungefär 80 mUjoner kronor och är samägt mellan affärsbankerna och staten, då ärdetta inte mycket att sticka till småföretagarna i ett läge där man har fleramiljarders upplåningsbehov, som är dokumenterat här med siffror. Detgäller AB Företagskredit, AB Industrikredit och Hypoteksbank. Då ärdet inte mycket att trösta med att man kan fä meddelägande i AB Företagskapitalmed detta belopp. Sedan vardet intressant med de 20 mUjarderna, därför att Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. säger attdetta har man lånat ut utan att få något ägarinflytande. Det är som sagtintressant, eftersom finansministern hävdade att reelltägarinflytande får man endast om man uppnår aktiemajoritet på bolagsstämman.Styrelsen har inflytande, men det är bolagsstämman som bestämmer. Jag är positiv tiU att vi skall gå ut pä marknaden medAP-medel. Men säg ifrån om ni menar att vi skall få majoritetsinflytande i ettlitet antal stora företagare i stäUet för att riskkapitalet skall spridas tillett stort antal företag. () kort genmäle: Jag har gått i skola på och inte iSigtuna. Det är klart att vi lärde oss väl en del på landet också, och framföraUt lärde vi oss att inte vara imponerade av dem som i likhet medstatsministern vill som jag tycker på ett oförsynt sätt använda sinaprivilegier. Därför, herr talman, viU jag upprepa de frågor som jag ställde sä mycket som jag nu hinner pä den här korta tiden - och så kan ju möjligenandra bUda sig en uppfattning om huruvida kvaliteten på dem var sådan attstatsministern kan begagna den debattmetod han använder. Först frågade jag; Hur skall det exakt gä tUl för att deolika företagen genom skall få nya pengar att köpa maskiner ochfabrUcer för? Hur skaU det bli nu med rösträtten i de statliga bolagen?Är det de anstäUda där som skall fä representera staten-ägaren i fortsättningeneller är det statssekreteraren i industridepartementet, som det är ? Vidare frågade jag: Skulle det inte vara en väldigt brametod, intresserade som vi är av att öka medbestämmandet, att något sänkaskatterna för att pä det sättet öka medbestämmandet över arbetsförtjänsten? Och en praktisk fråga, när vi talar om vad som är bäst ägardemokrati eller statligt ägande: Har man mera medbestämmande över en bostadsom man själv äger ett eget hem än om staten äger huset i fräga? Slutligen: Statsministern sade att löntagarnaskall flytta fram sina positioner. Men vi måste ju se efter hur det är iverkligheten, och då frågar jag: Hur är det i socialistiska länder, isocialistiska ekonomier? Har löntagarna där i verkligheten fått sina positionerframflyttade? Mitt förra anförande verkade tydligen somnägot av en "short sharp shock", som brukar tala om -s. k. ögonblicklig pedagogik och höll ett helt annat anförandeoch stäUde dä ett antal frågor. Jag skall besvara några av dem. För det första: Är det inte bra för medbestämmandet om mansänker skatten så att löntagarna får mera? Jo, det är den avvägning som manalltid har att göra mellan gemensamma och individuella behov, och därför vardet naturligtvis sorgligt att de borgerliga partierna, med som medverkande, röstade emot den sänkning av skatternaför de enskilda löntagarna som genomfördes fr. o. m. den . För det andra; Det finns inte så många "stathgahus", såvitt jag vet. Det är kungen, landshövdingarna och några andra sombor i statliga hus, sä jämförelsematerialet är inte stort. Men det ärsjälvklart att den som bor med bostadsrätt eller i eget hem upplever det som fördel i många fall det är därför vederbörande väljer den formen. För det tredje: När talade omsocialistiska ekonomier gjorde han det vanliga felet att jämföra oss med Östeuropasdiktaturer. Det gör jag aldrig på samma sätt som jag inte heller jämförutpräglat kapitalistiska partier med länder som har ett kapitahstiskt systemmen där det råder diktatur. Om man inte hyfsar diskussionen på den punkten ärdet omöjligt att göra en rimhg debatt. För det fjärde; När det gäller rösträtten i statligaföretag skall vi bygga ut medbestämmandet för de anställda i de företagen ochhar på en del områden hunnit rätt långt med den saken. Det är den vägen viskall gå. I de privata företagen är bolagsstämman intressant på ett annat sätt,därför att där finns det andra ägare, huvudsakligen enskilda kapitalägare, ochdär fär det då inträda ett annat intresse för samhället. Det är därförbolagsstämman över huvud taget är intressant. För det femte; Hur skall det gå tiU? Men är det så svårt att fatta att vi har en fondbörs, där manemitterar aktier. FyUer inte fondbörsen någon funktion? ju verkat inte bara på utan också i Enskilda banken. Låt oss säga attett företag nyemitterar med 50 mUjoner kronor, som placeras på börsen. OmAP-fonden köper en del av det, så blir det inte sämre investeringar för det. Vid behandlingen av nästa ärende på föredragningshstankommer att debattera riktade emissioner, och då får vi väl återkommatill den saken. sade sedan att småföretagen har ettlånebehov på flera mUjarder, men företagskapitalet räcker bara till aktieköpför 80 mUjoner kronor. Men det är ju ändå en rätt fundamental skillnad mellanett uppläningsbehov och ett behov av ägarkapital. De siffrorna kan man inteomedelbart jämföra. Vidare är det alldeles utmärkt att förvarje anförande kryper närmare mig när det gäUer småföretagen. Det var väl dåväldigt bra att inte lyckades stoppa ATP när ni försökte och i ställetville ha en frivilliglinje eller vad den kallades. AP-fonderna har juinneburit nägot mycket väsentligt för småföretagen, t. ex. de nya instituten,som har gjort dem självständiga. Just från småföretagens synpunkt bör ni därförvara glada över att det gick att skapa AP-fonden. Och var glad för att vikommer att fortsätta att bygga på den i mån av resurser! Sedan blev riktigt intressant. Han börjadenämligen med att säga att det finns storbanker och storföretag och frågade:Varför har det blivit så? Men sedan övergick han tUl att säga att mängasmåföretag har det svårt, och vi fick aldrig höra den där djupsinniga analysensom vi väntade pä. Men det pågår en koncentrationsprocess i Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. vårtsamhälle, , och jordbrukets föreningsrörelse är ett eklatantexempel på att en sådan koncentrationsprocess av rent tekniska-ekonomiska skälär pä väg. Jag hoppas att jag får säga det utan att bli beskylld för att varaovänlig mot jordbrukets föreningsrörelse. En sådan koncentrationsprocessinnebär vissa risker för ett demokratiskt samhälle pä vUket område den än ägerrum. Och vi skaU bara inte tro att det finns några lättköpta lösningar pä detproblemet. Jag tror att vi kommer att fä en typ av ekonomisk koncentration ivårt samhälle, eftersom vi är ett htet land som skall hävda sig på alla möjligasätt på världsmarknaden. Det är obestridligt. Då måste vi försöka skapa metoderatt göra denna maktkoncentration något mera allsidig, att ställa den underdemokratisk kontroll och finna vägar tUl insyn. Och just detta med aktieköpenär en form att skapa nya balanser, förbättrad insyn och yttre demokratiskkontroU. Såvitt jag kunde se kunde inte längreargumentera för de . Det gläder mig, och jag hoppas också att hanslutar argumentera och gär med på vår linje. Det vore klokt att följalöntagarna. Jag talade mycket vänhgt om liberalismen i mitt förstaanförande, , och dä skall inte komma och säga; Fortsättpåstå att vi är kass! Det var nämligen inte min avsikt. Jag avsåg att varavänlig, och jag är fortfarande vänlig. Jag framhöll att svårigheten är att destora privata maktkoncentrationerna inte finns med i er modell, och det är påden punkten ni inte har kontakt med verkligheten, bara den punkten nämnde jag.Det leder tUl att ni, så fort vi lägger fram förslag för att stärka samhälleteller löntagarnas inflytande visavi de stora maktkoncentrationerna, är räddaför en statlig maktkoncentration när förslagen i själva verket innebär enmaktspridning. Det är pä den specifika punkten jag menar att er modell inte harkontakt med verkligheten, och det är min alldeles ärliga och uppriktigaövertygelse. höll sedan ett anförande om folkpartietsintresse för demokrati och demokratisering, och det intresset hälsar jag medtUlfredsställelse. Han sade att det som skedde vid tång-företagblev en stor och epokgörande händelse i svensk demokrati. Ja, det må vara. (HerrHelén; Han var den första.) Nej, sådan representation fanns i statliga företag innandess. Men dä skall vi se hur mycket tål . Jag hoppas attni tål mycket. Vi har nämligen utformat en strategi här i mycket nära samverkanmed löntagarnas egna representanter. LO;s företagsdemokratiska program ochTCO;s företagsdemokratiska program har sä att säga varit grundvalen för vårthandlande. Vi har inte gått ut och sagt; Så här skall löntagarna göra, så härskall löntagarna tycka! Vi har i stäUet frågat; På vilka vägar vill ni gåvidare? Sedan har vi lyssnat på dem och därefter har vi samstämt vårauppfattningar. har vi kommit i ett läge där vi i alla principfrågor har enuppfattning som stämmer överens med de stora löntagarnas inklusive dennafråga om AP-fonderna. I TV framgick alldeles klart att dettaupplevdes av löntagarna själva som viktiga frågor, precis som vi upplever demsom viktiga. Vi hade samma ståndpunkt i fråga efter fräga. Jag hoppas att förmår skilja sig ur denborgerhga oenighet som fanns i de flesta av de frågorna. var det centernsom skilde sig ur. I vissa av dessa frågor har skUt sig ur. Jagkänner ingen glädje över er sphttring, jag hoppas att ni alla skaU skilja er urert förflutna sä att vi kan enas om så mycket som möjligt. Men det kommer attStäUa stora krav på partierna! Det kan inte bara plötsligt läggas framlagförslag, utan vi måste orka följa med i en långsiktig strategi för att åstadkommadenna stora demokratiseringsprocess. Utan att verka onödigt polemisk vill jag ändå konstateraatt jag i alla de anföranden som jag här i blygsamhet har hållit egentligen harhaft en enda fråga. Kommer vi - efter alla dessa hårda ord om socialiseringsaktioner,efter alla dessa hårda ord om vad vi har för oss och efter dessa orimligapåståenden om att vi skall spekulera med pensionärernas pengar, pengar som nii och för sig var emot att ge pensionärerna - i realiteten att uppnå enighet iprincipfrågan om aktieköp? Skall vi trycka pä knapparna - i enlighetmed partiernas här uttalade uppfattningar men vara fuUständigteniga om principfrågan och bara ha olika meningar om vissa inslag i det hela?Detta har jag stUlsamt frågat, och jag har inte fått något som helst svar. Allright, ni har inga fler repliker . För att bespara er besväret att stå uppoch säga det tUl protokollet skaU jag själv säga det: Herrarna här har ingafler rephker. Eftersom jag således inte kan fräga er mer fär vi nutrycka på våra knappar och fatta beslutet, och när vi vaknar fårvi se vad ni har för uppfattning. Vi har den uppfattning som hgger bakomregeringsförslaget, och jag hoppas att så många som möjligt av riksdagensledamöter kommer att ha samma uppfattning i principfrågan. A llmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Herr talmannen anmälde att herrar och iGöteborg anhållit att tUl protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker. HerrHOVHAMMAR (m): Låt mig först säga att jag tycker att det ärbeklämmande att statsministem svarar pä många av de stora frågorna så sent atthan inte ger oppositionens ledare chansen att gå i svaromål. Jag anser att detär mycket beklagligt att sä har skett här i kväU. Jag vill också göra ett annat beklagande. Jag tyckeruppriktigt sagt att det är beklämmande att socialdemokraterna här i riksdagenoch de socialdemokratiska ledamöterna som i utskottet handlagt frågan fortsättningsvisavhänder riksdag möjligheten att besluta om framtida uttag frånAP-fonden för aktieköp. avser man att fatta beslut om de 500 mUjonerna, menframtida transaktioner skall alltså kunna beslutas direkt av regeringen. Anserman denna fråga sä oviktig att den inte behöver behandlas av ? Jagfick närmast den uppfattningen när jag lyssnade tUl finansminister ieftermiddags; han avfärdade hela detta problem som synnerligen enkelt ochovidkommande. Enregering av väljarunderlaget kan alltså besluta om Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. aktieinköpmed arbetstagarnas pensionspengar. Även om de sociademo-kratiska ledamöternaoch regeringen tillhör samma parti är det ytterst anmärkningsvärt att man kanhandla på det sättet. Ingen som helst motivering finns i utskottsbetänkandet.Där sägs bara helt kort på s. 22 att någon anledning att kräva riksdagsbeslutför en sådan ökning, dvs. av kapitalet för köp av aktier, enligt utskottetsmening inte finns. Sannolikt finns inget annat motiv än en önskan att förvärvaökad makt, dvs. som talare från de icke socialistiska partierna anfört här - en önskan om maktkoncentration, nägot som för övrigt kännetecknar heladetta förslag. Jag är alltså av den bestämda uppfattningenatt rUcsdag fortsättningsvis skall besluta i frågor av dennastorleksordning. De 500 mUjonerna kan i annat fall aUtför lätt komma attutökas, och dä utan den demokratiska behandhng som fullgör. Medhänsyn till de stora penningbelopp som finns i AP-fonden låt vara attde till största delen är bundna och som framöver kommer att placeras där, tersig perspektiven, tycker jag, helt svindlande. Börsvärdet på fondbörsens A-lista uppgår tUl omkring35 miljarder kronor. AP-fonden omsluter ca 60 mUjarder kronor.Redan om fyra år kommer fonden att uppgå tUl det dubbla, 2 000 uppgåtUl tio gånger dagens fondomslutning eller ca . Jag viU uppmärksamma kammarens ledamöter på det faktum attdet endast tar eller, för att vara så exakt som möjligt; detbehövs för AP-fonden att fä in de 500 mUjoner kronor det här gäller.Längre tid än tar det alltså inte för de influtna ATP-avgifterna attuppgå till . Men inte nog med detta; ju längre fram i tidenvi kommer, desto snabbare ökar fondens tUlväxt, med det resultatet, att detframöver behövs allt färre dagar för att uppnå beloppet 500 miljoner. Detta exempel visar med vUken fantastisk fart fonden ökaroch vilken relativt liten andel som det nu är fråga om - för fonden. Men, herrtalman, för företagen är det stora pengar, likaså för människor i allmänhet. Avden anledningen är det ett rättmätigt krav att också skallfå ta del i avgörandena i denna mycket viktiga fräga. Det finns en annan grupp människor i samhället, för vilkadessa 500 miljoner är mycket pengar, nämligen de mindre och de medelstoraföretagen. Det har talats mycket om den kategorin här , inte minst frånregeringens sida och senast av statsministern. Dessa företag, som är säviktiga för vär industriproduktion och naturligtvis också för helasysselsättningen och välståndet över huvud taget i landet, har i åtskilligaavseenden missgynnats av den ekonomiska politiken och näringspolitiken. Ävendetta har fastlagts vid skUda tUlfällen under den länga debatten. Som representant för en betydande grupp företagare vUl jagslå fast att när det gäller kapitalförsörjningen missgynnas de mindre ochmedelstora företagen främst pä två sätt: för det första drabbas de avgjort härdareav kreditrestriktionerna än de större företagen och för det andra har de sämretUlgäng tUl den långfristiga kapitalmarknaden än storföretagen. Nägot om hur demindre och medelstora företagen har missgynnats av den ekonomiska politikenfinns för övrigt beskrivet av folkpartiledamoten och mig själv imotionen 1956, där vi yrkar på att de ifrågavarande 500 mUjonerna i ställetskall tUlställas de mindre och medelstora företagen såsom långfristigt kapital. Det råder inget tvivel om att de mindre ochde medelstora företagen är i stort behov av just långfristigt kapital. har beviljat 250miljoner kronor till just denna storleksgrupp av företag men inte kunnat betalaut summan på grund av medelsbrist. När nu herr statsministern talar om hurmånga miljoner man har bevUjat tUl företagen, inte minst till de mindreföretagen, är ju inte detta något särskUt stort plus, när man inte har resurseratt betala ut pengarna! Eftersom institutets pengar kommer från bl. a.AP-fonden, är det, anser vi från smäföretagarhäll, en besynnerlig politik somregeringen nu ger sig in på. Jag vill i det här sammanhanget, herr talman, gärnaunderstryka att det är nödvändigt att tUlgodose de mindre företagens behov avlångfristigt kapital. Problemen behöver inte vara alltför stora: låntagarnafinns, långivaren finns också och lånen är som jag nämnde beviljade. Detär bara pengarna som fattas. Men varför inte då ta de pengar som det här gälleroch låna ut dem till de mindre och medelstora företagen? Jag är övertygad omatt det skuUe gagna landets ekonomi mera än små statliga aktieportföljer häroch var i diverse storföretag. De mindre och medelstora företagen har ytterligare enaspekt på denna fråga: Genom de avgifter som dessa hundratusentals företagbetalar tiU ATP-systemet för de anställda är de i realiteten med ochfinansierar nytt kapital för de större företagen. Regeringens förslag innebäralltså att praktiskt taget alla mindre och medelstora företag i vårt landindirekt avhänder sig kapital för att stödja de stora företag det här är frägaom. Det är kontentan av den debatt som vi för här . Den snedvridning inom vårt näringsliv som vinu har kunnat konstatera beror enligt vär bestämda uppfattning i mycket storutsträckning på regeringens stora förkärlek för punktinsatser i stället förgenereUa åtgärder. Jag hade tUlfälle att i gårdagens debatt, som gälldeindustriverket men även näringspolitiken i stort, poängtera detta förindustriministern. Aktieköpen motiveras av regeringen bl, a, med att man viUöka näringslivets tillgäng pä riskvUligt kapital. Men som alltid när mantillgriper punktinsatser är det bara vissa som kan dra nytta av insatsernamedan andra i stället missgynnas. Dagens debatt hittUls har mycket klart och tydligt visatatt regeringens politik när det gäller AP-medlen ingenting annat är än enfördelningsfråga. Jag ser att finansministern nu har kommit in i kammaren, ochdärför vill jag säga tiU honom att trots det vackra tal regeringen för om stödtUl småföretagen är det beslut som vi nu snart skall fatta, om regeringensförslag går igenom, till stor nackdel för de mindre och medelstora företagenhär i landet. Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Under detta anförande övertog herr förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Det är tvä stora frågor av historisk innebördsom har berörts här och kvällen: AP-fonden och maktkoncentrationen.I det korta anförande som jag ämnar hälla har jag tänkt koncentrera mig päfrågan om maktkoncentrationen. Ja, den ena anledningen är att detverkar som om partiledare, vice partiledare och andra helt och hållet har glömtvad de en gäng i tiden varit med om att besluta och vad de har gått emot. Denandra anledningen är att jag läst en del av folkpartiannonserna om AP-fondernaoch vad där sägs om bl. a. maktkoncentrationen. De säger: Förslaget innebär enenorm maktkoncentration. säger nej tUl all maktkoncentration.Dessutom var det en debatt i , närmare bestämtden , dä en av kammarens folkpartirepresentanter sade följande; "Frånliberala utgångspunkter är vi bestämda motståndare tiU varje form av ekonomiskmaktkoncentration oavsett om den är statlig eller privat", och sedanciterade han nya program. Jag understryker detta "oavsett omden är statlig eller privat". Jag frågar mig frän vilken tidpunkt ochvilket är har varit bestämd motståndare till varje slag avmaktkoncentration.