prot · FW09154 · 1973-12-31 00:00:00 — a. följande uttalande;"Den skyldighet som enligt förskolelagen kommer att åvUa kommunerna attanordna viss förskoleverksamhet medför inte någon begränsning vare sig då detgäller den tidsmässiga förläggningen eller i annat avseende - i fråga om rättenför församlingarna att inom ramen för den kompetens somförsamlingsstyrelselagen ger ordna verksamhet bland barn iförskoleåldern." Men ändock är socialutskottet på det här området delat,vilket framgår av reservationen 3 som är avgiven av utskottetsicke-socialistiska Förskoleverksamhetens utbyggnad och organisation Förskoleverksam hetens utbyggnad och organisation ledamöter.Vi har inte stått opåverkade av det starka engagemang som förekommit i form avundertecknandet av namnlistor i tiotusental, uppvaktningar, motioner osv. Jagtycker det är värdefullt med det här engagemanget, och det finns ingen anlednmgatt bortförklara det på det sätt som statsrådet gjorde i talarstolen. Det ärett engagemang som speglar oron inför propositionens förslag, vilket skulleomöjliggöra den värdefulla förskoleverksamhet och annan barnverksamhet sombedrivs av församhngar, av andra trossamfund och av ideellaorganisationer. Denna starka opinion tycker jag har gett klara besked om attäven på områden, där den kommunala förskoleverksamheten är relativt välutbyggd, upplevs de enskUda förskolornas verksamhet som ett värdefulltalternativ till den kommunala verksamheten, liksom enskUda förskolor medspeciell inriktning lämnar värdefulla bidrag tUl förskolans utveckling. Därför har vi i reservationen förordat att annan än kommunskall få driva förskoleverksamhet, och för att så skall kunna ske uppställer viföljande regler. Enligt propositionen skall kommunerna ha skyldighet attsvara för att barn får plats i förskola fr. o. m. höstterminen det år barnetfyllt . I sin planläggning skah kommunerna ha rätt att inräknaförskoleplats i icke förskola, under förutsättning att verksamhetendär bedrivs i enlighet med de krav som ställs på den kommunala förskolan samtatt verksamheten står under samma tillsyn som denna. Detta innebär att allförskoleverksamhet som skall få räknas in i den kommunala planeringen måstebedrivas i enlighet med den allmänna målsättning för förskoleverksamheten somhar dragits upp, och den måste också följa de mer "läroplansmässiga"anvisningar som kommer att utarbetas och som enligt vår uppfattning skallunderställas rUcsdagen. Om kommun i enlighet härmed inräknar enskild förskola isin plan, så bör också följdrUctigt statsbidrag utgå för dessa platser.Bidragets konstruktion är ju sådan att det tUlfaUer kommunen, och sedan är detkommunen som har att besluta om bidrag till enskUd förskola. När det gäller målsättningen vUl vi från centerpartietssida nu liksom vi gjorde 1964 understryka vikten av att förskoleverksamhetennär alla barn. Det finns en risk att en för barnen frivillig förskola intekommer att omfatta de barn som är i störst behov av den utvecklingsstimulanssom förskolan kan ge. Jag har dock det intrycket att intresset för förskolanfrån föräldrarnas sida är sä stort att det inte skall uppstå sådanakonsekvenser. Från sida ser vi dock skyldigheten för kommunerna attanvisa plats åt alla sexåringar som ett stort steg på vägen till endeltidsförskola för alla sexåringar. Grundläggande för förskoleverksamheten måste vara attbarnen får tillgång till en utvecklande miljö, en miljö där de lär sig tahänsyn och visa tolerans mot barn från andra hemmiljöer eller barn med fysiska,psykiska eller andra handikapp. Det är viktigt att man i förskoleverksamhetenutgår från barnens egna referensramar, och därför är det värdefullt attkontakten mellan föräldrar och förskola är god. En kontinuerlig kontakt mellanföräldrarna och förskolans personal utgör enligt min mening den bästa garantinför att förskolan verkligen blir ett värdefullt I diskussionen om förskolans innehåll vUl jag ocksåframhålla det värde som ligger i att barnen redan i förskoleåldern grundläggerett behov av och en vana vid fysisk aktivitet. FrUuftsfrämjandet har i sittyttrande över barnstugeutredningens betänkande lämnat värdefulla synpunkter idet fallet. Men propositionen andas inte mycket av de synpunkterna. Jag villunderstryka värdet av att denna del av fostran kommer in i ökad utsträckningsåväl i förskollärarutbildningen som i förskolan. Från vårt partis sida fäster vi således stor vikt vidförskoleverksamhetens innehåll. Propositionen säger att förskolans allmännamålsättning skall bygga på barnstugeutredningens förslag, och innehållet iutredningsbilagor skall tiäna som provisoriskt ämnesinnehåll tUls vidare.Enligt propositionen skall den allmänna målsättningen utgöra en ram, och inomdenna ram skall konkret verksamhet med bestämd viljeinriktning utformas.Propositionen föreslår att en arbetsplan för verksamheten skall upprättas.Denna plan skall vägleda förskolans personal och ge underlag för informationtill om inriktning och innehåll i förskolans verksamhet. Vi yrkaratt skall beredas tiUfälle att ta ställning till förslag omallmän målsättning för den fortsatta förskoleverksamheten. Jag vill framhålla vikten av förskolans anknytning tilllågstadiet och förskolans inverkan på dess arbetsformer. En ömsesidiganpassning måste ske av innehållet i förskolan och lågstadiet, byggd på enutvecklad försöksverksamhet. För sexåringarna är det viktigt att förskolan gesen sådan inrUctning att barnen har en bra grund att stå på inför skolstarten.Lågstadiet måste ta vid där förskolan slutar, och förskolans ämnesinnehåll ärsjälvfallet av stor betydelse när det gäller att få en anpassning av lågstadiumoch förskola, så att dessa harmonierar. Som jag framhöll tidigare måste vi ge förutsättningar fören kvalitativt bra förskola en förskola där barnen får nödvändig stimulanstUl utveckling och en förskola som har goda relationer till hemmen. En sådanförskola förutsätter att vi är beredda att resursmässigt följa uppintentionerna i propositionen och i utskottets utlåtande. För att en god pedagogisk verksamhet skall kunna bedrivasär det nödvändigt att syskongrupperna omfattar högst 15 barn och småbarnsgruppernahögst 10. En begränsad överinskrivning bör kunna förekomma. Detta harframhållits av flera remissinstanser, bl. a. socialutredningen och . Personalresurserna har avgörande betydelse förförskoleverksamhetens innehåU och kvalitet. Skall förskolan fungera enligtangivna målsättningar måste det finnas tillgång till pedagogiskt och i övrigtvälutbildad personal. Behovet av medhjälpare i deltidsgrupperna och avpedagogkonsulter är påtagligt. Det är vidare nödvändigt att bygga utkapaciteten för såväl grundutbildning som fortbildning av förskolans personal.I detta sammanhang vill jag understryka vikten av att personalen fungerar somarbetslag. Jag ser det som helt nödvändigt att beredstillfälle att ta ställning till en samlad plan för hur tillgången påpersonalresurser snabbt skall förbättras. För attinte personalfrågorna skall hanteras olUca i olika kommuner Förskoleverksamhetens utbyggnad och organisation Förskoleverksamhetens utbyggnad och organisation finner jagdet angeläget att till förskolelagen knyta en särskild förskolestadga medbestämmelser om personaltäthet och kvalifikationer' hos personalen. En annan fråga, som jag avslutningsvis vill beröra, gällerskolskjutsarna. För att förskolan skall fungera i glesbygderna är det avväsentlig betydelse att frågan om resorna löses på ett tUlfredsställande sätt.Kostnaderna för skolskjutsar kommer att belasta kommunerna olika med hänsyntill skiftande geografiska förhållanden. Det är enligt vår uppfattningnödvändigt att staten träder in och tar en del av kostnaderna. Vi har ireservationen inte preciserat grunderna för en sådan bidragsgivning utan anseratt Kungl. Maj:t skall återkomma med förslag tUl härom. De reservationer som jag inte berört men somhar centerledamöter som undertecknare kommer fröken i Stockholmsenare att behandla i sitt anförande. Det är min förhoppning att det beslut som rUcsdagen senarei dag kommer att fatta skall leda fram till en förskola som ger alla barn enharmonisk och utvecklande miljö och bli tUl stöd för föräldrarna i derasviktiga roll som fostrare. Därmed yrkar jag, herr talman, bifaU till reservationerna3, 8, 10, 18, 19, 20, 22 och 30 i socialutskottets betänkande nr 30 och iövrigt tUl utskottets hemställan. I detta anförande instämde herrPersson i Heden, fröken samt herrar Fågelsbo, i Öskevik ochBengtsson i (samtliga c). HerrHYLTANDER (fp): ställer sig bakom förslaget till allmänförskola för sexåringar fr. o. m. . Vi anser att förskolan haren viktig uppgift att fylla i dagens samhälle, och detta i sm tur innebär attden måste få ett innehåll som motsvarar uppgiften samt att man måste ge dentillräckliga resurser, innefattande stimulans från statens sida till positivasatsningar i kommunerna. Förskolans samband med , enkannerligen desslågstadium, är uppenbart, och på längre sUct måste man här få tUl stånd någonform av integration. Om vi ställer oss positiva till förslaget om allmänförskola så innebär det inte att vi godtar propositionen i alla delar. Den är ivissa delar helt otUlfredsställande, vilket utskottet i majoritetsskrivningenobserverat och i någon mån rättat till. Vi har i partimotionen 2019 framlagtett förslag i tolv punkter som innebär ett samlat grepp påförskoleverksamheten, dess planering, innehåll och utbyggnad. En utbyggnad av förskolan måste ta sUcte på att alla barnföre den nuvarande skolstarten kommer att delta i förskolan.Det är ingen ny tanke inom att skolstarten skulle kunna ske vidsexårsåldern en ordning som tillämpas i andra kulturländer och därför anservi att förskolan pä sikt bör göras obligatorisk. Jag vill betona att detta börske med mycket mjuk start och att man bör ta till vara de erfarenheter man fåri den allmänna förskolan. Dessutom måste man även i ett obligatorium gefullgoda enskUda förskolor positiva möjligheter att arbeta -till detta återkommer jag i mitt anförande. En obligatorisk förskola löser också, enligt vår mening,de problem som kan uppstå om den uppsökande verksamheten - som i och för sig ärett uttryck för en riktig social omtanke - missuppfattas eller utföres på ettpåträngande sätt. En obligatorisk förskola får också som en logisk följd atthuvudmannaskapet bör åvila den kommunala skolstyrelsen med SÖ somtillsynsmyndighet. Jag vill betona att även detta är en sak som bör ske påsikt, att samarbetet mellan skolstyrelse och social- eller börvara intimt och att kommunerna härvidlag bör ha stor frihet att utformaverksamheten eventuellt med gemensamt organ för skola och sociala nämnder.Den positiva omtanken om förskolans verksamhet och då också om barnens bästa,bör självfallet vara ledmotiv för all verksamhet på detta område. Förslag om principbeslut om obligatorisk förskolaframföres i reservationen I och förslag angående huvudmannaskapet ireservationen 13. Omtanken om de barn som är i speciellt behov av stimulanstar sig uttryck i reservationen 8, som är gemensam med . Där yrkarvi på rätt för på ett eller annat sätt handikappade barn att delta i förskolaeller motsvarande verksamhet. Detta kan gälla barn med vad vi kallar"vanliga handUcapp", invandrarbarn och andra i olika avseendenisolerade barn, barn på sjukhus etc. Dessa krav uppföljs också ireservationerna 10 och 12. Betydelsen av samverkan mellan förskolan och grund.skolanslågstadium tas upp i reservationen 18. Bakom den reservationen stårfolkpartiet, och , och i den betonas vikten av en ömsesidiganpassning. Reservanterna hemställer om en allmän målsättning för denfortsatta verksamheten. Beträffande denna målsättning ber jag att få citera urpartimotionens avsnitt om samarbetet mellan förskolan och lågstadiet i denvanliga skolan: "På sUct bör en sådan samverkan leda fram till attförskola och lågstadium integreras i ett klasslöst förskola/lågstadium. Med ett sådant lågstadium skapas en mjuk utvecklingsgångför barnen. Genom att bygga upp det utan årskurser kan det abrupta stegetmellan skola och lek, skolmogen och icke-skolmogen ersättas av en glidandestegring i svårighetsgraden i undervisningen, anpassad efter individuellavariationer. Det kan t. ex. innebära att elever i femärsåldern, som är mognaför och intresserade av skrivövningar, lästräning etc, får möjlighet att ägnasig åt det, som äldre elever, som fortfarande harkoncentrationssvårigheter, motoriska svårigheter etc, får möjlighet tillträning av mer förskolebetonad karaktär med friare sysselsättning. I reservationerna 19, 20, 22 och 30 tar folkpartietgemensamt med upp frågorna om gruppstorlek i daghem, förskolestadga,plan för förbättring av personalresurserna och statsbidrag tillskjutsverksamhet. I folkpartireservationerna 27, 29 och 31 yrkas påstatsbidrag till deltidsverksamhet för yngre barn, statsbidrag tUl kostnaderför medhjälpare i deltidsgrupp samt förslag om ett nytt statsbidragssystem. Den fråga som emellertid tilldragit sig den störstauppmärksamheten i den offentliga debatten är möjligheten för de enskildaförskolorna att fortsätta sin verksamhet. I reservationen 3 slår de treicke-socialistiska Förskoleverksamhetens utbyggnad och organisatio7i Förskoleverksamhetens utbyggnad och organisation partiernavakt om denna rätt. Propositionen har i denna del fått en skrivning som heltförståeligt väckt stor oro bland alla dem som på något sätt engagerat sig i påideellt och grund bedriven förskoleverksamhet. Den ger uttryck för ensorts överhetstänkande och en sorts mentalitet av ungefär det slaget att"vi från statsmaktens och samhällets sida gör allting bäst" som manhade hoppats var på avskrivning inom det nuvarande regeringspartiet. StatsrådetOdhnoff har berört den här frågan och nonchalerat den skrivningen, menicke desto mindre står den kvar. Man har ju tidigare inom t. ex. u-hjälpen undervärderatfrivilliga insatser, men har man insett värdet och betydelsen avsamarbete, t. ex. med missionen. Vidare har man på det sociala området bl. a.beträffande vård av alkoholister och narkotikaskadade - förmärkt en ökaduppskattnmg av det arbete som utföres av frivilliga, kristna och andra ideellaorganisationer. Min förhoppning är också att man även på det område vi i dagdiskuterar skall komma underfund med värdet av ett samarbete med den verksamhetsom bedrivs av enskilda förskolor på ideell och grund. Jag vill alltsåhoppas att den trend som jag tyckt vi har spårat på andra områden skall kunnagälla även här. Jag tycker det har varit mindre trevligt att förmärka den härtendensen, såsom jag har påpekat, i skrivningen i propositionen. Är det ettövertramp? Eller är det en felskrivning är jag tacksam för att få dettabekräftat i sammanhanget. Jag vill också betona att motsvarande snäva skrivningbeträffande möjligheter för de enskUda förskolorna att verka inte finns med iden föreslagna lagtexten. Dessutom har majoritetsskrivnmgen i utskottsbetänkandetputsat bort de värsta skönhetsfläckarna i propositionstexten. Ett lagförslag idenna riktning skulle för resten ha varit helt omöjligt, om man inte velat tabort vår mänskliga frihet och rätt - en sak som ju också påpekats i den debattsom förts utanför det här huset beträffande de mänskliga rättigheterna iFN-deklarationen. Vi har - om jag skall dra en parallell från längre tidtillbaka inget konventikelplakat på detta område i vårt land, och det skullefaktiskt ha gjort lagtexten helt omöjlig, om man skulle ha följt uppintentionerna i propositionstexten. Majoriteten har emellertid i betänkandet inte kunnat gåmed på att de enskilda förskolor som fyller pedagogiska och övrigakvalitetskrav som ställs på de kommunala skolorna skall få statsbidrag tillsitt arbete. Då det är kommunerna som fördelar statsbidraget, och för övrigtger egna bidrag till sådan verksamhet, kan man förmoda att ett statsbidragäven, i varje fall i viss mån, blir normgivande för kommunernas egna bidrag.Därför är det synnerligen viktigt att statsbidrag skall kunna utgå tUl deenskilda förskolor som uppfyller fastställda kvalitetskrav. Reservationen 3yrkar att statsbidrag skall kunna utgå i sådana fall och bygger även den istort på folkpartimotionen 2019. Ett motiv för ett planerat samarbete från kommunernas sidamed de enskilda skolorna är även att man på detta sätt lättare tillgodoserbehovet av platser när kommunernas resurser blir ansträngda i inledningsskedet.Jag har i andra sammanhang betonat värdet av frivilliga insatser, då därmedmycket positiva insatser från enskilda tas till vara och man får en bättreeffekt tiU lägre kostnad än om man skulle låta bli att utnyttja de frivilligainsatserna. Jag vill här understryka behovet och värdet av att ta till varadessa frivilliga insatser. Det är ju här fråga om på ideell grund verkandemänniskor som bedriver en verksamhet som fyller de kvalifikationskrav man kanställa på en förskola och som alltså ställer sina krafter till förfogande föratt hjälpa till på detta område, där vi i mycket är överens om målsättningen.Jag kan instämma i mycket av de vackra orden i statsrådet inledning.Det finns alltså ingen motsättning i det här fallet. Så, herr talman, något om ett par särskUda yttranden somvi har tillfogat efter reservationerna i utskottsbetänkandet. Det ena rörfriheten för kommunerna att utforma förskoleverksamheten. Närmast gäller detdels att man inte skall ägna sig så mycket åt lokalfrågorna, utan låtakommunerna få stor rörelsefrihet i det sammanhanget, dels att personalfrågornaregleras i en särskUd förskolestadga. Någon motsättning mellan de båda kravenföreligger givetvis inte. Det första yttrandet står och jag föroch det senare och jag. Beträffande det särskUda yttrandet nr 3 är det justinnehållet i förskolan och dess arbete som vi vill ta upp. Vi understrykervikten av att förskolan får ett positivt innehåll och att de barn som kommer ikontakt med förskolan kan känna sig trygga och inte bli utsatta för någon sortspåverkan, som innebär att de råkar in i en normkonflikt mellan hemmet ochförskolans uppfattningar. Jag ber att få citera vad vi säger i senare delen avdet särskUda yttrandet. Vi framhåller att det hos många föräldrar finns"farhågor för att personalen i förskolan vid behandlingen av sådanaspörsmål kan komma att överföra ensidiga värderingar. Föräldrar med kristenlivssyn oroas särskilt över att deras barn skall få en negativ syn påkristendomen och kristna värden genom förskoleundervisningen om denna präglasav en sekulariserad livssyn. Då barn i de aktuella åldrarna är beroende av attkänna sig trygga i sin omgivning är det angeläget att den atmosfär avförtröstan och trygghet som kristendomen kan skapa får prägla även vistelsen iförskolan. När det gäller ömtåliga och känsliga frågor där olika uppfattningarkan förekomma är det vUctigt att god kontakt upprätt-hålles mellan förskolanspersonal och föräldrarna. Om denna sker i positivanda kan barnen slippa uppleva normkonflikter, och föräldrarna kan kännaförtroende och lita på att barnen i förskolan får en undervisning, som intestår i motsats till föräldrarnas uppfattning. När det gäller behandlingen av de verkligheter, somkristendomen bygger på, är det viktigt att förskolan intar en öppen och positivhållning. Barnen bör bibringas insikt i och respekt för de kristnaverkligheterna. Detta bör enligt vår mening ingå i förskolansmålsättning." Detta har också understrukits i flera av de motioner som väcktsfrån olika håll. Vi har i förskolan eller i samhället i övrigt inte råd attavstå från den trygghetsfond som den kristna livssynsgrunden ger. Det är enligtmin uppfattning vår skyldighet att ge barnen tillgång till den. Jag hörde på Familjespegeln . Man hade frågat barnmellan tio och hur de upplevde sin verklighet och vad de tänkte på. Förskoleverksamhetens utbyggnad och organisation Förskoleverksamhetens utbyggnad och organisation rättenstämmigt uttryck för att det var ensamheten, dagens problem som man liksomfick ta ett och ett och hoppas , som någon pojke uttryckte det. Mankände sig ensam, delvis värdelös som luft, som det uttrycktes. Vem är jag?Vart går jag? Varför lever jag? Det är ju den gamla frågan om vadan och varthänsom återkommer. Likaså kände de oro inför hur våld, krig och brottslighetutvecklas. Jag skulle avslutningsvis vUja säga att för att kunna geoss själva och våra barn den trygghet som inte är beroende av materiellatUlgångar och nyttigheter utan som har en helt annan grundvärdering är viskyldiga att även ge barnen i förskolan insikt i och möjhghet att få den tryggheten.Den går inte att få på annat sätt. Jag ber att få yrka bifall till samtliga dereservationer där mitt namn återfinnes. Idetta anförande instämde i (fp). Förslaget om allmän förskola blir den sistastora familjepolitiska reform som i egenskap av statsråd med ansvarför famUjefrågorna får tillfälle att lotsa fram till ett beslut. Det blir densista i en ganska imponerande rad av familjepolitiska reformer under de häråren. Jag har inte räknat på det så exakt, men jag har intrycket att viknappast tidigare under ett motsvarande antal år har hunnit genomföra så passmycket på det familjepolitiska området som då iregeringen har varit ansvarig för de frågorna. Det är bostadstUläggen,föräldraförsäkringen och en avsevärd utbyggnad av det som med envacker term brukar kalla för samhällets barnomsorg och många andra ting därtiU.Jag tyckeratt när hon nedlägger det ämbetet kan känna sig relativttill freds med vad som har hunnit att uträttas . Att jag nämner detta är emellertid mest för att fåtillfälle att påpeka att det mesta av det som skett inom famäjepolitiken underde här åren har skett i huvudsaklig enighet. Vi har haft många rätt hetsigameningsutbyten om större och mindre detaljer i de olika förslagen, men omhuvudlinjerna har det rått allmän politisk enighet. Det gör det också.Jag tycker det är värt att påpeka, eftersom utskottsbetänkandet blivit försettmed 31 reservationer och 3 särskilda yttranden. Ett sådant antal avvikandemeningar kan väl lätt ge intryck av en grundliggande meningsskiljaktighet, mennär det gäller själva huvudsaken finns ingen sådan meningsskiljaktighet. Allavälkomnar den här reformen. Alla anser att det är viktigt och riktigt att vi nufår en allmän förskola, i varje fall för årsklassen närmast grundskoleåldern. De allra flesta av reservationerna rör detaljer, i en delfall ganska små detaljer - vad jag skulle vilja beteckna som renaformuleringsfrågor. Det finns ett ganska klart uttalande av utskottet om attkommunerna skall ges stor frihet att själva utforma förskoleverksamheten. Sedanhar ett antal utskottsledamöter funnit det nödvändigt att ändå hårt bindakommunerna pä några punkter. Det gäller olika frågor ända från storleken av syskongrupperna tUl storleken av barnstugetomterna. sådanafall har en del ansett det nödvändigt med bindande bestämmelser. jag, som i utskottet företräder moderata samlingspartiet, har som regelinte funnit det nödvändigt att vara med på alla dessa detaljyrkanden. När det är sagt att det råder enighet om huvudsaken, måstedet naturligtvis också sägas att på en utomordentligt viktig punkt råder intenågon enighet. Det är den punkt som båda mina föregångare här i talarstolenmest uppehållit sig vid, nämligen frågan om de enskUda förskolornas möjlighetatt fortsätta sin verksamhet. Utskottet säger sig ha gjort ett klarläggande på denpunkten. Det är ett uttryckssätt som man nog kan diskutera. Om man vill kan mansäga att när det gäller alternativa förskolor och kompletterandeförskoleverksamhet skriver utskottet som statsrådet säger men intehelt så som hon skrev. Om man vUl kalla det för klarläggande, kan man göra det.Verkligheten är väl den att med den skrivning som utskottsmajoriteten härlämnar ifrån sig har ingenting i sak förändrats från propositionen. Det är ettannat uttryckssätt. i ansåg att propositionen på denhär punkten var suddigt skriven. Det är den kanske. På ett sätt ärutskottsbetänkandet ännu suddigare skrivet. Det är ingen anmärkning mot stilistikeni betänkandet, vUken är föredömlig. Men betänkandet är avsiktligt suddigt, föratt tUlmötesgå utskottsmajoritetens önskemål, i den meningen att detuppenbarligen har vilselett opmionen.