prot · FW09150 · 1973-12-31 00:00:00 — En av Samtliga parter i accepteradinternationell procedur för behandling av brott mot återfinns islutdeklra-tionen från den internationella i 26februari-2 mars 1973. I artikel 7 a i denna deklaration stadgas, att i händelseav en kränkning av som kan hota freden i skallsignatärmakterna dvs. fyra partier, övriga fyra permanentamedlemmar av FN;s säkerhetsråd samt de fyra medlemmarna av den internationellakontrollkommissionen individuellt eller gemensamt konsultera varandra isyfte att fastställa åtgärder för att undanröja hotet. 1 artikel 7 b fastslåsatt den internationella skall sammankallas på gemensamframställan av och Demokratiska republiken på avtalsparternasvägnar eller på framställan av sex eller flera signatär-m ak t er. Konferensens slutdeklaration ålägger således de tolvsignatärmakterna ett klart ansvar för freden i . Jag vUl på nyttunderstryka regeringens vädjan om fullständig tillämpning av Parisavtaletsbestämmelser. De parter som här har det största inflytandet måste vidtaåtgärder för att återställa respekten för avtalet. Det bör särskilt beaktas att någon medverkan från FN;s sida ej Om återuppbyggnadsbistånd till , m. m. Om återuppbyggnadsbistånd till , m. m. Vid förordade vissa delegationer, framför alltden kanadensiska, en roll för FN:s generalsekreterare såsom mottagare av denmternationella kontrollkommissionens rapporter. Dessa förslag vann dock ejgehör. Inte heller gavs generalsekreteraren rätt att vid behov sammankalla deninternationella konferensen. Skälet härtill var att vissa av de deltagandestaterna vid konferensen avvisade varje form av FN-medverkan i försöken attinternationellt förankra . Några tecken på att denna negativaattityd till FN:s medverkan sedermera skulle ha omprövats föreligger ej. Underdessa omständigheter finner regeringen att förutsättningar för ett svensktinitiativ i FN;s generalförsamling angående tillämpning tillsvidare saknas. Bland de stater, som i likhet med hyser stark oro ifråga om tillämpning, har inte kunnat observeras någon önskan omatt detta ämne skulle inskrivas på dagordningen. Med beklagande måste ocksåkonstateras att Vietnamfrågan ägnades mindre intresse i årets generaldebatt äni tidigare debatter, trots att ingalunda medfört ett slut päblodsutgjutelsen. Regeringens möjligheter att på andra vägar påverkatillämpningen av bestämmelser är naturligt nog obetydliga.Sverige är inte avtalspart. Vad vi kan göra och också gör är att bidra till deninternationella opinionsbildningen. Vad beträffar tUlämpningen av om Laossynes de närmast berörda parterna nu ha gjort så betydande framsteg mot enöverenskommelse att påtryckningar från utomstående inte förefaller motiverade. I fråga om ett svenskt erkännande av Sydvietnamsprovisoriska revolutionära regering (PRR) får jag hänvisa tUl utrikesutskottetsbetänkande nr 12, som bifallit. och utvecklingendärefter har inte ändrat förutsättningarna för ett erkännande av PRR.Visserligen är PRR avtalspart, men den uppfyller inte därmed de villkor sombrukar ställas för svenskt erkännande av andra stater. liksom tidigare servi med stark oro på Saigonregeringens försök att reducera det territorium somPRR kontrollerade vid tiden för undertecknande. Det är alltjämtvår övertygelse att PRR representerar ambitionen att vinna nationellt oberoendefrån främmande stormaktsinflytande. Men vi kan inte bortse från det faktum attdenna regering ännu inte har kontroll över huvuddelen av Sydvietnamsbefolkning. Våra faktiska förbindelser med PRR, vilka från svensk sida präglasav vänskap och uppskattning, utvecklas på ett tUlfredsställande sätt. Ettlöpande utbyte av informationer och synpunkter pågår . Till detsvenska biståndets ökning återkommer jag . Företrädare för svenskamyndigheter kommer sannolikt att besöka de PRR-behärskade områdena avSydvietnam i samband med kommande förhandlingar om svenska biståndsinsatser. När det gäller våra förbindelser med Cambodja ärsituationen alltjämt oklar. upprätthåller inga diplomatiskaförbindelser med den regering som alltjämt kontrollerar landets huvudstad . Vår ambassadör i har kontakt med landets statschef, prins . Medlemmar av den regering som SUianouk utnämnt har haft upprepadesammanträffanden med företrädare för den . I en kommunikéden har SUianoukregeringen meddelat att den beslutat överflyttasamtliga ministerier till Cambodjas territorium. Var den uppehåller sig är intebekant, men den synes behärska den ojämförligt största delen av landetsterritorium, enligt vissa uppgifter ända tUl . Striderna i landetfortsätter och den allmänna situationen är ännu inte tillräckligt stabil ochentydig för att med tillämpning av nu gällande principer skall kunnaupprätta diplomatiska förbindelser med den av Sihanouk godkända regeringen.Under alla förhållanden kan beslut härom väntas när denna regering övertagitkontrollen av . Förutsättningarna för svenskt bistånd till tycks harförbättrats sedan senast diskuterade denna fråga. Enkoalitionsregering, med lika representation för den nuvarandeVientianeregeringen och patriotiska front, skall sålunda bUdas. Enligt detavtal som ingåtts mellan de två laotiska parterna skall allt framtida biståndkanaliseras genom denna koalitionsregering. Regeringen står beredd att inleda ett biståndssamarbetemed den laotiska koalitionsregeringen, när en sådan har konstituerats i överensstämmelsemed det ingångna avtalet och praktiska förutsättningar i övrigt bedömsföreligga för ett bistånd som når fram till de folkgrupper som hårdast drabbatsav kriget. har vidare frågat angående regeringens planeratt öka biståndet till Demokratiska republiken och till republikenSydvietnam. Jag utgår härvid från att med RepublUcen Sydvietnamavser PRR. har också ställt frågan om ökade svenskabiståndsinsatser till PRR till följd av bl. a. översvämningskatastrofen. När det gäller utvecklingssamarbetet med DRV kan jagkonstatera att detta nu är av betydande omfattning. För innevarande budgetårhar avtal slutits om biståndsinsatser till ett värde av 120 miljoner kronor.Till detta skall läggas det bidrag regeringen lämnat till . Pä grund av landets stora äteruppbyggnadsbehov anserregeringen det angeläget att ytterligare öka det framtida biståndet. Storlekenav denna ökning kommer att redovisas i statsverkspropositionen. Beträffande det direkta biståndet till PRR kan jag nämnaatt regeringen för innevarande budgetår fastställt en ram pä 20 miljonerkronor, vilket innebär i det närmaste en fördubbling i förhällande tillföregående budgetår. Överläggningar torde äga rum med PRR inom de närmastemånaderna angående utformningen av det svenska biståndet. Om PRR så önskar kan naturligtvis detta bistånd utformasså att det i första hand tar sikte på de människor som drabbas av översvämningskatastrofenoch de fortsatta krigsaktiviteterna. Med tanke på att det finns 20 miljonerkronor disponibla för nya insatser finner regeringen det nu för tidigt attpröva frågan om ökat bistånd till PRR. har slutligen också frågat vUka planerregeringen har att lämna bistånd till den cambodjanska befrielserörelsen diskussioner med företrädare för har framgått att de praktiska Om återuppbyggnadsbistånd till , m. m. Om återuppbyggnadsbistånd tiU , m.m. förutsättningarnaför ett direkt humanitärt bistånd ännu ej föreligger. För att nå fram medbistånd har vi därför fått inskränka oss till att stödja de biståndsprogram somadministreras av , Internationella röda korset och ochsom samtliga täcker hela . Regeringen står dock beredd att lämna direkthumanitärt bistånd till befolkningen i de områden i Cambodja som kontrollerasav när förutsättningar härför skapats. Jag tackar utrikesministern för svaret på de frågor somjag har ställt i mina två interpellationer och i den enkla frågan. Situationen i är ju utomordentligt allvarligmed hänsyn till möjligheterna till en fredlig lösning i enlighet medParisavtalets bestämmelser. Den oro för framtiden som utrikesministern pä densvenska regeringens vägnar här har givit uttryck för är verkligen starktbefogad, liksom uppmaningarna till de ansvariga på det här området att strikttillämpa . Jag noterar också med tillfredsställelse attutrikesministern slår fast att i sin strävan att utvidga sittterritorium bryter mot liksom.att det är PRR som alltjämtrepresenterar strävandena till nationellt oberoende och demokrati. Bakgrunden för mina frågor är de fruktansvärda brott sombegås mot och mot människorna i , som ju dagligenutsätts för terror och tortyr, för bombningar mot civila mål med de mestbrutala vapen vi känner till sjutonsbomber, napalm, växtgifter osv. , för entortyr som enligt rapporter som har lagt fram väl kan mäta sigmed den som utövades i de nazistiska koncentrationslägren; läkarrapporter tyderbl. a. på samma sorters medicinska experiment som vi minns från på 1930-och 1940-talen. Mot den bakgrunden hade jag väntat mig klarareställningstaganden i skuldfrågan. Vad beror det på att situationen i Sydvietnamnu, efter , är sådan den är? Vem bär skulden för det?Jag hade inte räknat med ett svar där man uttalade sig oklart eller undvikeratt uttala sig på den punkten; vi har ju sä omfattande dokumentation. Vad beror det på att striderna fortsätter? Jo, det beror som utrikesministern konstaterade på att Thieuregimen vill utvidga sinaterritorier i strid med vad som står i , det beror på att USAfortsätter att leverera krigsmateriel till Thieuregimen i strid medParisavtalet och har ett mycket stort antal militära rådgivaredär, klädda i civU kostym. Till det medverkar också att ju inte fullföljersina avtalsbestämmelser utan fortsätter att kränka samtliga indokinesiskaländers territorier genom överflygningar med spaningsplan. Det hardokumenterats att dessa överflygningar i tiden har sammanfallit med särskilthäftiga bombanfall mot fredliga civila mål i de av PRR behärskade områdena iSydvietnam. Man har i nordvietnamesiska farvatten med den amerikanska flottangenomfört styrkedemonstratio-ner, som kraftigtfördömde, bl. a. därför att de också sammanföll med spaningsflygningar,koncentrerade över och Haiphong. Den japanska Vietnamrörelsen har ocksårapporterat sådana saker somatt man skulle ha gått ned och genomfört någon sorts Ijudbang överHanoi, uppenbariigen i syfte att ytterligare skrämma eller hota. Dessutom harofficiella företrädare för den amerikanska regeringen vid flera tillfällenklart deklarerat att man är beredd att återuppta bombningarna även överNordvietnam. Vilka andra brott begås i vad gäUer de militäraaktivieterna? Antalet aktioner i till lands och från luften kan räknas i tio-och hundratusental. Varför råder det dödläge i förhandlingarnaom en politisk lösning - eller i de militärkommissioner som finns? Det beror jupå att Thieuregimen uppenbart trotsar , vägrar att erkänna den s.k. tredje kraften, som är en omistlig beståndsdel i det unionsråd som skulleförbereda fria val och återupprättandet av de demokratiska rättigheterna. Istället har förtrycket mot demokratin skärpts, antalet politiska fångar ochflyktingar ökat, censuren skärpts osv. Jag har utförligt redovisat detta i mininterpellation. Det är ju inte oklart vems skulden är på alla dessapunkter och vems skulden är till att vi nu står inför risken att ,som enligt vad utrikesministern här så tydligt deklarerat är "en odelbarhelhet, i vilken de militära och politiska elementen har samma betydelse",icke kommer att fullföljas utan att krig kan komma att utbryta i full skalaigen i , och till att redan nu och sedanParisavtalet undertecknats verkligheten har varit fruktansvärd nog för de människorsom lever i . När det gäller möjligheterna till aktioner är jagnaturligtvis medveten om att detta är ett väldigt svårt område och att Sverigeverkligen inte har någon makt jämförbar med stormakternas, som ju har ansvaretför den här situationen. Men jag vill erinra om en sak som inte nämns iinterpellationssvaret, nämligen att både PRR och Demokratiskarepubliken i skrivelser till deltagarna i deninternationella har påtalat den allvarliga situationen ochvänt sig tUl deltagarna i konferensen för att få till stånd aktioner för enstrikt efterlevnad av , vilket ju ligger i deras intresse. Jag är också medveten om att möjliglieterna att få någonaktion när det gäller vare sig de avtalsslutande parterna eller deltagarna iVietnamkonferensen beror på den goda viljan hos de olika parterna. Men vadskall då PRR och DRV göra när det icke finns någon god vUja på den andra sidanutan denna tvärtom demonstrerar ett öppet trots? Naturligtvis måste de prövaalla vägar, och de prövar numera det vill jag säga till utrikesministern även frågan om FN skall kunna göra något. De skrivelser som de tillställdeVietnamkonferensens deltagare har också tillställts FN:s generalsekreterare,och de har låtit oss förstå att de skulle välkomna ett FN-uttalande som krävdeen strikt efterlevnad av . Det kanske inte skulle vara omöjligteller onödigt för den att trots det bristande intresse somså många andra regeringar har visat - på den punkten är utrikesministernsbedömning av situationen alldeles rU;tig, och det är fruktansvärt att detförhåller sig på det viset - ändå försöka aktualisera frågan. När detgäller de politiska fångarnas och flyktingarnas situation och Om äteruppbygg-nadsbistånd till , m. m. Om återuppbyggnadsbistånd till , m. m. etteventuellt FN-initiativ där är det ännu mindre orimligt att tänka sig att manskulle ta upp frågan i FN, på det sätt som skett när det gäller t. ex. södraAfrika, och försöka få till stånd aktioner. Utrikesministern har också gått in på erkännandefrågorna.De nämns ju inte i min interpellation, och jag skall därför mte själv jagförutsätter att kommer att ta upp frågorna diskutera dessa tingsä utförligt, särskilt som jag bara deltog i en mycketingående debatt i erkännandefrågorna. Men jag skulle ändå vUja rikta någrafrågor tUl utrikesministern; Anser densvenska regeringen att Saigonregimen har en sådan kontroll över detsydvietnamesiska territoriet att den kan anses uppfylla kriterierna för etterkännande? Anser densvenska regeringen att PRR i de områden som PRR kontrollerar har en effektivadministration och kontroll? Vilka åtgärderhåller man nu på att vidta för att enligt tidigare beslut och uttalanden följastatus och förenkla arbetsmetoderna för PRR.s representation i ? Jag vidhåller självfallet kravet på ett svenskt erkännandeav PRR, eftersom det är en för PRR själv mycket viktig fråga närdet gäller att fullfölja . Jag måste säga att när det gäller gången avbiståndsfrågorna tyder mycket på att det skulle kunna göras en hel del för attutveckla och förbättra arbetet på området. Det framkommer ju i svaret att viännu inte vet riktigt vad vi skall göra med de som haranslagits för bistånd till PRR . Jag är inte till freds med att man, trotsde utomordentligt stora behoven och det förhållandevis låga belopp som det ändågäller att finna en vettig användning för, inte har lyckats komma fram till hurman skall utnyttja pengarna. Det innebär självfallet att jag inte heller är nöjdmed beskedet att man inte vUl ta ställning för en ökning avbiståndet till PRR. Men jag utgår från att den kommer attställa sig positiv till en sådan ökning, för 20 mUjoner kronor är som sagt intesärskUt mycket. Till slut vill jag tacka för det besked som lämnats närdet gäller biståndet till och till Demokratiska republiken . Närdet i svaret står att regeringen är beredd att gå in med insatser tolkar jagdetta så att förberedelser redan har vidtagits och att medel finns reserverade. HerrTAKMÄN (vpk); Utrikesministern har gett ett svar som jagtackar för därför att det delvis är mycket positivt och speglar de nära ochkonstruktiva förbindelser som finns mellan det officiella och delegitima företrädarna för folken i . Det bistånd på sammanlagt 130miljoner kronor, som under detta budgetår har lämnats för återuppbyggnad av ochutveckling i Demokratiska republUcen , är givetvis mycketbetydelsefullt. Här påpekas också att regeringen anser det "angeläget attytterligare öka det framtida biståndet". Fördubblingen av det direktabiståndet till Republiken provisoriska revolutionära regering - PRR- från 10 miljoner föregående budgetår till 20 mUjoner innevarande budgetårvittnar också, med de reservationer som fruDahl här har gjort, om en tendens som jag och min riksdagsgrupp och säkerligenen överväldigande majoritet av det svenska folket uppskattar. Detsamma gällerom de hänvisningar om bistånd som görs, och som jag bedömer som positiva, tillbefrielserörelsen i Cambodja och den koalitionsregering som vi får hoppas snartkommer till stånd i . Tyvärr har jag inga färskare uppgifter om situationen iLaos än dem som utrikesministern tydligen har haft, men det senaste jag lästetydde på att man efter mycket betydande svårigheter nu har kommit ett stycke påväg för att neutralisera och Luang Prabang, en viktig del avgenomförandet av om . Situationen i är mycketallvarlig, som har redogjort för. Kriget kräver storaoffer i Cambodja och även i . Det har funnits och finns alltjämt stora förhoppningar omatt vårt land skulle öka framför allt det politiska stödet för de krafter somkämpar för frigörelse och fred i . Jag kommer direkt från deninternationella konferens om Cambodja, som hölls i ochsöndagen. Den konferensen hade i hög grad anknytning till och till detemata som jag och behandlat i de aktuella interpeUationerna. Därvar 300 delegater från 53 länder och ett 20-tal internationella organisationer,och både från talarstolen och i många privata samtal berördes de godaförbindelser som har utvecklats mellan ochbefrielserörelserna i , först på folkrörelsenivå och ocksåpå regeringsnivå. Naturligtvis var det, som 1964 betonade , existensen av och stödet från sommöjliggjorde och påskyndade kolonialfolkens frigörelse. Men under det kallakriget blev vid sidan av det enda västeuropeiska land och ettav de få länderna i världen utanför de socialistiska - där delegater frånbefrielserörelserna, från de socialistiska staterna och från den kapitalistiskavärlden kunde hålla konferenser utan visumsvårigheter och andra hinder. På såsätt blev och de vanliga ochnaturliga träffpunkterna, där företrädare för Demokratiska republiken 1954 och senare också för FNL i , patriotiska front ochFUNK-GRUNC i Cambodja fick tUlfälle redogöra för sina ståndpunkter och sinsituation inför internationella konferenser. Efter vad jag har hört kommer snart en historik, därVärldsfredsrådets sammanträde i det som sände utStockholmsappellen mot atomvapen har en given plats liksom flera av de senarekonferenser som höll här. Det var och ett antal andrainternationella fredsorganisationer som 1966 inledde det samarbete somresulterade i den första om ochgjorde Svenska kommittén för till ett permanent centrum förantikrigsrörelsen och den internationella med Indokinasfolk. Konferensen om Cambodja i förrgår och i går var den tionde eller elfte avdessa konferenser, och flera talare hyllade minnet av BertU Svahnström, som toginitiativet tUl detta internationella samarbete och som till sista timmen av sitt liv var en outtröttlig ordförande för Om återuppbyggnadsbis tdtid till , m. m. 3 protokoll 1973. Om återuppbyggnadsbistånd till , m. m. Man kan knappast överskatta den betydelse som dessakonferenser haft för svensk opinionsbildning om ;s krigföring och om folkenoch länderna i . Ett av de initiativ som omVietnam har tagit är bUdandet av den internationella kommissionen förundersökning av USÄ;s förbrytelser i med som ordförandeoch som generalsekreterare. Genom denna kommissions arbetehar den kemiska krigföringen och användande också av andra vapen ochmetoder som strider mot folkrätten avslöjats och bekantgjorts för folken i helavärlden och alldeles särskilt för svenska folket, eftersom kommissionen haftsitt högkvarter i , och dess första session och flera mycketuppmärksammade "hearings", bl. a. om miljömordet i , harhållits här. I Cambodja pågår striderna alltjämt. Nixonadministrationentvingades upphöra med bombningarna men fortsätter attstödja fascistiuntan i med stora mängder krigsmateriel och med ettstort antal mUitära s. k. rådgivare. Ultramoderna amerikanska bomb- ochjaktplan, förda av amerikanska, saigonesiska och thailändska piloter, görständiga rader mot befriade byar och städer. Thailändska och saigonesiskalegosoldater har satts in för att tillsammans med kambodjanskamarionettförband fördröja juntans oundvikliga nederlag. Minister , som var ledare för denkambodjanska delegationen vid konferensen i , berättade i sitt utförligainledningsanförande , alltså , att FUNK-GRUNC nubehärskar av Cambodjas territorium med en befolkning av 6mUjoner, dvs. av hela landets befolkning. Juntan i Phnom Penhhar en alltmer underminerad kontroll över huvudstaden och ett antal andrastäder, som alla är helt omringade av befrielserörelsen och ligger som öar idet i övrigt befriade landet. Juntan, sade minister , är "ingentingannat än en 'kommitté' i , som endast representerarförrädarna". Juntan har inga andra finanser och inga andra resurser än desom ställer till förfogande. lider brist på bränsle,elektricitet och vatten. och andra livsmedel har ständigt och våldsamtstigit i pris, och en stor del av den fattiga befolkningen svälter, I kontrast till situationen i de städer som juntan ännubehärskar och trots de oerhört intensiva bombningarna under sex och en halvmånader fram till är utvecklingen mycket snabb i debefriade områdena. På samma sätt som i och organiseras undervisning,hälso-och sjukvård, jordbruksproduktion och industrier. efter statskuppen och ;smilitära invasion 1970 inriktade sig befrielserörelsen på att skapa bredastmöjliga enighet bland folket och isolera juntan. "Aldrig i historien haren nationell front, enad i den gemensamma antiimperialistiska kampen, samlat såbreda och så betydelsefulla patriotiska styrkor", sade minister ,"från statschefen, besjälad av en intensiv patriotism, till arbetaren ochden fattigaste bonden över de patriotiska medlemmarna av den kungliga familjen,patriotiska personligheter, den nationella borgarklassen, småbourgeosin, deintellektuella och do hutldistiska munkarna." De väldiga segrar som befrielserörelsen haft på detmUitära och inrikespolitiska planet motsvaras av stora framgångar också på detdiplomatiska fältet. Närmare 60 stater har erkänt GRUNC, den kungliganationella enhetsregeringen, och brutit alla förbindelser med de alliansfria staternas fjärde konferens i den 59 september 1973hälsades GRUNC och statschefen prins som de legitima företrädarna förCambodja, och konferensen gjorde ett starkt uttalande mot ;s och desslakejers roll. Det var en besvikelse för den kambodjanskabefrielserörelsen att lade ned sin röst i ifråga om GRUNC:s erkännande som företrädare för Cambodja. Det är attden omprövar sin hållning och ger GRUNC, Cambodjaskungliga nationella enhetsregering, erkännandet som landets legitima regering. Det har också varit en besvikelse - inte bara i Sydvietnamutan i progressiva och fredsvänliga kretsar i hela världen, inte minst i vårtland att ännu inte erkänt Republiken provisoriskarevolutionära regering. Jag skall inte gå närmare in på detta, eftersom detnyligen fördes en utförlig riksdagsdebatt om denna fråga. Jag ansluter mig helttill vad och C.-H. sade i den debatten. Ett svenskterkännande av PRR skulle vara ett mycket viktigt bidrag till det vietnamesiskafolkets kamp för självbestämmanderätt och för freden. De argument som framförtsav utrikesutskottet och regeringen mot ett erkännande nu är inte på något sätthållbara. Om återuppbyggnadsbis tänd till , m. m. En detalj i anförande föranledde mig attbegära ordet. Jag avser den historieskrivning han gjorde av vietnamrörelsensutveckling och det han kom in på beträffande . Jag finner detangeläget att här markera att såväl Svenska kommittén för ,om som den är fullt självständiga och arbetar på heltsjälvständig basis i förhällande tUl alla andra organisationer, bland demVärldsfredsrådet.