prot · FW09128 · 1973-12-31 00:00:00 — Det fanns i förkunnelse alla de gamla kändainslagen. Det var skattekverulansen, det var filosofin "Hjälp dig själv såhjälper dig ", det var det budskap som faUer i god jord hos alla demsom vet med sig att de har sitt på det torra. Där fanns den utstuderadepropagandan: Visst sköter du dina pengar bättre själv än dessa hjärtlösa,robotbetonade byråkrater i den offentliga sektorn! Ja, det där gär alltid in hos en grupp människor. Det hargjort det i gången tid, det gör det och det kommer att göra det iframtiden. När jag funderat över detta har jag sagt mig att man kan noguppskatta dengruppen tiU någonting meUan av väljarna, beroende påpartiledarens och partiledningens kvalifikationer i de ohka valen. 1970 var detett bottenläge för den propagandan. under, som jagbrukar kaUa det, Författarfirman och Svärds klatschiga paroUer vardet ett absolut toppläge. ligger någonstans mitt emeUan, men hanhar väl vissa utsikter att fortsätta uppåt jag håller inte det för aUdelesuteslutet. har jag faktiskt redan svarat i den inledandedelen av mitt anförande, och jag har inte gjort någon specieU anteckningdärutöver. Jag vUl gärna ge ett besked tiU , även omjag inte kan se honom i kammaren. Jag vet inte om jag hörde fel, men han ifrågasatteregeringens prognos att ekonomin är pä uppgående och kommer att bli bättre. Jaghar beskrivit här tämhgen vältaligt att jag inte är ensam om denuppfattningen. Visst kan vi aUa misstaga oss, , men i dagstär jag med flera bakom mig än jag gjort tidigare när jag gör den bedömningen.En motsatt bedömning från regeringens sida, att vi har en besvärlig tid ochdåliga år framför oss 1974, kan bara ställa tiU glädje i ett enda läger. Det äri med hänsyn till den avtalsförhandling som mannu skaU ta itu med. Jag har lovat att svara på tvåinterpeUationer vi får försöka rationalisera det här så långt det nu gär. Detär först som har framställt en interpeUation. Mycket avvad jag sagt i det här anförandet får väl också betraktas som ett svar tiU herrBurenstam . Han har frågat vilka åtgärder jag anser bör sättas in närvärldskonjunkturen försvagas och exportens sysselsättningsstödjandeinverkan avtar, vUka ekonomisk-politiska slutsatser jag har dragit av desenaste årens misslyckanden att undvika arbetslöshet, vilka åtgärder jag anserbehövs för att underlätta nyföretagandet och förbättra de mindre och medelstoraföretagens stäUning samt om jag avser att se tiU att det görs en grundligutvärdering av AMS-pohtikens verkningar. Pä den första frågan vUl jag svara att regeringen alltidmåste föra en i förhållande till konjunkturutvecklingen balanserande ekonomiskpohtik. Detta gäller även vid en försvagning av den internationellakonjunkturen. Formen och omfattningen av de ekonomisk-politiska åtgärder som iett sådant läge bör vidtas kan av naturliga skäl först bestämmas närsituationen blir aktueU. Den beskrivning gör i sin andrafråga är enligt min mening felaktig. beskriversysselsättningspolitiken som ett misslyckande. Det äremellertid - jag har sagt det tidigare ett faktum att vi har haft en iförhåUande tiU den arbetsföra befolkningen högre sysselsättning i vårt land äni andra jämförbara länder. Detta innebär ändå inte att förhållandet varittillfredsställande jag har understrukit det tidigare och jag gör det ännu engäng - utan målet för regeringens ekonomiska politik måste ständigt vara attbringa ned arbetslösheten tiU den minsta möjliga. Vad de mindre och medelstora företagen beträffar gälleratt deras situation liksom intresset för nyetablering sammanhänger såväl med Ang. konjunkturpolitiken, m. m. Ang. konjunkturpolitiken, m. m. kreditmöjligheternasom med de personhga kvalifikationerna att starta och leda företag. Undersenare är har det varit ett synnerligen livligt intresse för bolagsbildningar,varför några särskilda åtgärder i detta syfte inte torde vara nödvändiga. Ifråga om de mindre och medelstora företagens kreditmöjligheter har regeringenständigt följt utvecklingen och vidtagit de åtgärder som varit erforderliga föratt förbättra situationen. Vad slutligen AMS-pohtiken beträffar gäller att dessverkningar är föremål för en fortlöpande uppmärksamhet. Med hänsyn till deerfarenheter som vinns sker också ständiga anpassningar i denna politik.Dessutom har vi under dagens tidigare debatt talat om den sysselsättningsberedningsom nu planeras. Vidare, herr talman, har ställt vissafrågor tUl statsministern pä skattepohtikens område. Han har varit vänhg nogatt remittera dem till mig för besvarande. Är regeringenberedd att ge skatteutredningen i uppdrag att med förtur arbeta fram förslagtiU sänkt marginalskatt i det mest utsatta inkomstskiktet? Är regeringenberedd att genom ändrade direktiv ge skatteutredningen i uppdrag att läggafram förslag så att 1974 kan besluta om inflationsskydd? Är regeringenberedd att tUlkalla en parlamentarisk beredning som får bedöma de samladeeffekterna för olika grupper av förslag från famUjepolitiska kommittén,skatteutredningen, boendeutredningen och bostadsskattekommittén och skyndsamtlägga fram förslag tiU mera samlade och varaktiga lösningar? Jag viUsvara följande; skatteutredning har genom tiUäggsdirektiv den 12oktober 1973 fått uppdrag av den innebörd åsyftar i sin förstafråga. EnUgt dessa direktiv skaU utredningen emellertid inte bara - som fruNettelbrandt önskar föreslå en Undring av marginalskatten utan också beaktabehovet av skattesänkningar för inkomsttagare med lägre inkomster. På fråga 2 vUl jag meddela att regeringen inte är bereddatt ompröva skatteutredningens direktiv i fråga om indexreglering avskattesystemet. Min uppfattning beträffande den sista frågan är att desittande utredningarna bör få möjlighet att i vanlig ordning presentera sinaförslag. Den överbryggande samordningen av poUtiken bör sedan pä vanligt sättankomma pä regering och rUcsdag. Regeringen är alltså inte beredd att tillkallanågon särskild parlamentarisk beredning för detta ändamål. Under detta anförande övertog herr talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. HerrFÄLLDIN (c) kort genmäle: Dess värre måste jag notera attstatsministern och finansministern inte heller har kunnat ange hur manskall komma tiU rätta med den stora strukturarbetslösheten. Det var ju en frågasom vi Uvligt diskuterade under valrörelsen. Socialdemokraterna siktade då i förstahand in sig på att kritisera våra förslag. Nägra alternativa åtgärder tUl demsom vi hade föreslagit inom ramen för 100 000 nya jobb hade man svårt attpresentera från socialdemokraternas sida, och det verkar aUtså som ompositionerna i frågan är oförändrade. Vi menar att det är nödvändigt att i högre grad satsa påen industrieU expansion, framför aUt inom de mindre och medelstora företagen.Där har utvecklingen i viss utsträckning sackat efter, bl. a. genom att detperiodvis har varit ont om kapital och genom att dessa företag har missgynnatsav den förda skattepohtiken. Situationen är den att dessa företag inteaUs har fått den vmstförbättring som många av de stora exportföretagen harkunnat tillgodogöra sig. Det förhäUandet har bl. a. dokumenterats i den senastekonjunkturrapporten. För att fä tiU stånd en erforderlig expansion inom dennadel av näringslivet behövs det åtgärder som dem vi har föreslagit särskUdalän och stöd tUl nyetableringar och utbyggnader av företag, borttagande avATP-avgiften för äldre arbetskraft, utbyggnad av företagarföreningarnasverksamhet. Då först kan man räkna med en mer balanserad utveckling av densvenska ekonomin som heUiet och förbättrade möjligheter att klarasysselsättningen. Detta har vi gett uttryck ät i motioner i anledning av deförslag som regeringen har kommit med tUl höstriksdagen. Det är ganska enastående att notera att finansministernåterigen hävdar att han nu har hamnat mitt i prick i sin bedömning när detgäller hur mycket man kan stimulera ekonomin. Varje åtgärd därutöver är ettöverbud, menar han. Det är exakt samma tema som finansministern hade i vårasoch exakt det tema som han hade genom hela valrörelsen, där vi enligt finansministernvar lättsinniga som vågade hysa uppfattningen att det var nödvändigt att vidtade av mig uppräknade åtgärderna. Jag undrar ibland hur finansministern innerst inne kännersig när han gång efter annan står upp och är beredd att svära på att hans avvägningi är den rätta och när han med en månads meUanmm sä definitivtfär ändra uppfattning. Det var vad han gjorde kväll före valet ochtiU den dag då han lämnade denna proposition. Jag menar faktiskt att det finns skäl tiU en översyn avfrågan om realisationsvinstbeskattningen. Om det är som finansministern sägeratt han eller i vaqe fall sysslar med hithörandefrågor, så visar det ju takten i dessa uppköp när man kommer och viU ha dennaytterligare lättnad när det gäller uppköp som befrielsen frän eller uppskovetmed realisationsvinstbeskattningen innebär. Det är väl också en alldeles riktigbeskrivning att det mycket ofta är det stora företaget som köper upp det lUlaföretaget. Jag tror inte att talet om det liUa företaget med den dåligaledningen osv. alla gånger är riktigt. Är det inte lika ofta så att det mindreföretaget står inför ett generationsväxlingsproblem? Om finansministern tyckeratt det är en fördel med att vi inte har den koncentration som de fortsattauppköpen leder tUl, sä borde väl finansministern undersöka vUka lättnader manskuUe kunna åstadkomma vid generationsväxhngar för denna typ av företag,eftersom generations-växhngar för de mindre företagen innebär en påfrestningsom de stora företagen aldrig möter. Är det verkUgen så att finansministern vUlslä vakt om denna möjlighet för de stora att köpa upp de små, men inte känner Ang. konjunkturpolitiken, m. m. 10 protokoU 1973. Ang. konjunkturpolitiken, m. m. någotbehov av att se efter vad man kan göra för att underlätta generationsväxlingen?Det måste vara möjligt att fä fram en princip som innebär att så längekapitalet ligger kvar och arbetar i företaget behöver vi inte, ursamhällssynpunkt, vara så angelägna om att få in pengarna. Men självklart skaU,så fort vederbörande plockar ut dessa pengar för konsumtion, beskattning sättain. Det är den principen som ligger bakom uppskov medrealisationsvinstbeskattningen också. Jag vill fråga: Har finansministernaldrig på aUvar övervägt att låta utvecklingen gä åt det hållet när det gäUergenerationsproblemen? Några ord om pensionsåldern. gicksocialdemokraterna inte med pä ett principbeslut om sänkt pensionsålder, menman gick med pä ett slags principuttalande i vUket sänkt pensionsålder ingicksom en bland flera åtgärder. Socialdemokraterna presenterade inte någonfinansieringsmetod då, men börjar stäUa upp finansieringen somett hinder. Får jag fråga; HåUer finansministern på att ta steget tiUbaka eUerdelar finansministern min uppfattning att om man är bärare avjämUkhetsideologin kan man mte sätta punkt förrän aUa har rätt tUl pension vid65 års ålder? () kort genmäle: Finansministern tog upp vad jag sagt tidigarei dag om sparandet. fabulerade, sade han och hänvisade till propositionen165. Ja, det är riktigt att propositionen 165 är ordknapp och försiktig, rnenherr Sträng var inte lika försiktig vid presskonferensen när han presenteradeden och talade om sparandet som en av orsakerna till för låg efterfrågan ochför stor arbetslöshet. Jag lyssnade, bäde i radio och TV, på vadfinansministern sade då. Det är bra att i kväU resonerar så positivt omhushållssparandet, så det andra får vi låta vara glömt. Men då skulle jagvilja fråga: Är finansministern också beredd att hjälpa tiU att skyddasmåspararna mot inflationen? Är det rimligt att vi alltjämt har kvar ettränteavdrag som faststäUdes 1961 och ligger sä lågt som för denenskilde och har förlorat ungefär halva sitt realvärde? Sedan fick vi nägra intressanta notiser fränfinansministern om arbetslöshetsstatistiken. Det var bra också attfinansministern lät undslippa sig att vi fär en sysselsättningsberedning. Detvar en nyhet. vUle inte ut med språket . Vad sedan sade om att de arbetslösa inte ärnågon enhetlig grupp mäste vara alldeles riktigt. Men det som inte fick plats ihans resonemang är en annan viktig sak, nämligen att ju högre den allmännaarbetskraftsefterfrägan är desto större är chansen att kunna hjälpa de särskiltutsatta grapper som drabbas av restarbetslösheten. Om man vänder på det, jusämre konjunkturpolitiken förs, desto hårdare slår arbetslösheten pä de mestutsatta grappema. Den restarbetslöshet som finns nu beror inte sä litet på denkraftiga nedgången av jobb på öppna marknaden . Den gången var det enrejäl miss att man inte använde de generella stimulanserna. är generellastimulanser mera tveksamma, och jag kan notera, även om finansministern integör det, att vi frän sida i stort sett har samma bedömning somregeringen om hurmycket man kan kosta på sig just nu i den vägen. Men ännu sä länge har herrSträng sä gott om röster så han är väl inte intresserad av att höra vilka somföljer med eller inte. Så, herr talman, ett par ord om den offentliga sektornsbetydelse. var ju inte särskilt nådig mot oss i oppositionen. Hanhar tydligen svårt att svälja den kritik som han fick för neddragningen av denoffentliga sektorn när det i stället behövdes en satsning pä denna.Dä måste jukommunerna ha bidragit kraftigt till att bringa ned sysselsättningen. ärdet kommunerna som skall hjälpa till att klara sysselsättningen genom fleroffentliga tjänster. Frågan är om kommunerna alltid kan hinna med i svängarna.För hur skall det bli vid utgången av 1974? Skall de 10 000 nya tjänster som nustimuleras fram då dras in igen? En del kommuner lär ha fått det beskedet frånherr finansministern. Jag tror att det är nödvändigt för en verklig kamp motrestarbetslösheten att man får tUl stånd en mycket långsiktigare planering ochen väsentligt jämnare insats frän socialdemokraterna när det gäller denoffentliga sektorn. Och det problemet kan inte lösas utan att man tar upp enverklig diskussion om hur man skall åstadkomma en balans och en finansieringsom bäde människorna och kommunerna orkar med. Jag skall inte föregripa dendiskussion om skatterna som skall föras i den kommande interpellationsdebatten,men nog är det väl ändå viktigt att hjälper till att skapa en sädanatmosfär inför de avtalsförhandlingar som skall gälla huvuddelen av dentreårsperiod vi nu har framför oss, att vi inte fär en orimliginflationsutveckling. Det som föresläs borttagandet avfolkpensionsavgiften och höjningen av barnbidrag och bostadstUlägg skapar enlugnare atmosfär inför en ettårig avtalsperiod men hjälper ingenting för detsom sedan måste följa. Jag vill mot denna bakgrund på nytt påminna omden metod som han tidigare alltid avvisat men som han nu har en chans att ilugn och ro förbereda: att håUa en ordentlig stabiliseringskonferens inför deavtalsrörelser som skall gälla 1975 och 1976. Det har vi rätt att kräva somunder 1974 företräder halva och halva folket, och det kan inte fåviftas bort sä lättfärdigt som det har skett tidigare. Ang. konjunkturpolitiken, m. m. HerrBOHMAN (m) kort genmäle: förklarade sig vara förvånad övermin fråga varför stimulanspaketet lades fram sä sent. Varför är finansministernförvånad över det? Vi har ju alla i denna kammare vetat att det har behövtsstimulans i den svenska ekonomin. Det har ju rått undersysselsättning i värtland ända . Vi hade det 1972, och vi har fortfarande undersysselsättning.Vi har aUriämt eller hade det i varje fall rester av en stagnationoch mycket att hämta igen. Det är inte efterklokhet att ställa den fräga jaggjorde. Genom en expansiv politik, genom att sätta fart på hjulen,skulle vi kunna åstadkomma den sysselsättningspoUtik som landet behöver och sommänniskorna frågar efter. Vi har från de borgerhga partierna tiUsammans begärten mer expansiv politik låt mig påminna om det , vi gjorde det1972 och vi har gjort det 1973. Ätt vara före finansministern kan väl i varjefaU inte kallas efterklokhet. Ang. konjunkturpolitiken, m. m. finansministernsom kom etter med det ena efter det andra av sina s. k. paket. Vidare gör finansminister gäUande att denarbetslöshet vi har gäller speciella grupper och att vi inte kan lösa den medgenerella medel. Nej, helt kan vi väl inte häva den med generella medel, menden centrala orsaken tiU att vi har svära arbetslöshetsproblem de somfinansministern erkänner men inte erkände före valet - är att vi har enstagnerande efterfrågan inom vår interna ekonomi. Alla arbetslösa kan ju interimUgen gå till exportindustrin av ohka skäl. Exportindustrin har för övrigtinte plats för dem. Jag tycker att den av mig tidigare påtaladetendensen att dela upp arbetskraften i ett A- och ett B-lag och att förutsättaatt problemen för det s. k. B-laget mäste genom AMS-ätgärder är uttryckför en oroväckande syn på arbetande människor. Om vi får fart på hela ekonominkan vi suga upp en mycket stor del av den restarbetslöshet som finansministernbrakar tala om. Som motargument gjorde finansministern gällande att vi harväldigt goda vinstkonjunkturer, och han sade sig vilja glädja mig med attcitera en notis ur av . Jag bhr kanske ännu gladare omherr finansministern citerar förnuftiga notiser ur , för där ärsädana mera sällan förekommande. skuUe emellertid hauppgivits att företagsvinsterna nu ökat . Ja, jag tror att detkan vara en riktig siffra då det gäller storföretagen. Men vi har föratdiskuterat sådana här procentsiffror, finansministern och jag, och jag har däpåvisat att om man i ett ingångsskede har en alltför läg vinstnivå och densedan sjunker , då krävs det en lOO-procentig vinstökning för skall komma upp till den alltför låga siffra där man låg när den härutveckhngen började. Det är väldigt farligt att hantera procentsiffror pä detsätt finansministern gör. Man kan lätt lura folk i fråga om vad det verkligengäUer. Det allvarliga är ju att hemmamarknadens små och medelstoraföretag har en genereUt alltför låg lönsamhet. Det beror bl, a. pä attsocialdemokraterna har lagt nya bördor på de här företagen en fyrdubbladlöneskatt t. ex. och det har i sin tur lett tiU ett lågt nyföretagande, tillatt arbetsplatser har slagits ut snabbare än nya kommit till. Socialdemokraternasnegativa näringspolitik har haft en god del av skulden till den härutveckhngen. Vi som har lyssnat till finansministern här så mångagånger förut har hört honom presentera den egna politiken somhöjden av klokskap medan oppositionens krav har varit höjden av samhällsekonomiskdårskap. Men hur har inte finansministern under 'de senaste årenhatt fel? 1970, 1971, 1972 - nu är vi inne pä 1973. Jag tyckte emellertid att finansministern var meranyanserad här i sin muntliga bedömning av läget än vad han är i propositionen165. Och just propositionen 165 ger mig anledning att påminna om vad som sägs ikonjunkturinstitutets höstrapport, som vi fick i går: "Den ekonomiska utvecklingen i erbjuderi åtskilliga avseenden slående olikheter gentemot omvärlden. Påfallande ärsålunda att den inhemska efterfrågans tillväxt förefaller att bli lägre 1973 än 1972,som en acceleration i efterfrägeutvecklingen ägt rum inom flertaletvästeuropeiska länder." Det jag återgav är kanske också efterklokhet. Det är i aUafall ett klokt konstaterande, som skaU jämföras med den beskrivning somfinansministern själv gör i propositionen 165. Och vilka skäl har vi att troatt finansministern den här gängen, tiU skiUnad frän och 1972 och 1971,skall ha träffat huvudet pä spiken i sin ekonomiska bedömning? Det är mot bakgrunden av den stora osäkerhet som råderoch av behovet av att få fart på hjulen som vi har föreslagit den generellastimulansåtgärden att sänka mervärdeskatten . Det är ensådan åtgärd vi behöver i stäUet för att häUa på att plocka med olika åtgärder,som i och för sig alla kan vara befogade de är t. ex. angelägna frånfördelningsmässig synpunkt men som får en betydligt sämre konjunkturpolitiskeffekt än en genereU stimulansåtgärd pä en ekonomi, som inte ger de mångamänniskor som vill ha jobb de jobb de önskar fä. i (vpk) kort genmäle: När talade omden svenska ekonomin och citerade höstpropositionen ställde han frågan:Förbättras för vem? Prisstegringarna har ju ökat i en takt sominte bara hotar reallönerna utan vissa är direkt skurit ner konsumtionen förmånga löntagare. Däremot, sade han, har företagens vinster ökat kraftigt,särskUt . Sä långt är vi överens. Vi bestrider naturligtvis inte att vi befinner oss i enkapitalistisk högkonjunktur, även om den är ojämn och snart kommer att följasav en ny ekonomisk kris. Men vi säger att regeringens perspektiv ärför kort. Man satsar på en tillfällig kapitalistisk högkonjunktur. Vi har intesamma tilltro till det privata näringslivet när det gäller att klarasysselsättningen som regeringen uppenbarligen har. För att bekämpaarbetslösheten krävs det statliga insatser. Vi har sagt att vi ser planerna på en utbyggnadav NJA i som en framgång, bl. a. för de krav som också vi harframfört . Men det räcker inte med detta. Vad som krävs är ettstort samhäUeligt program för att höja sysselsättningen , ochdet gär inte omvägen över det privata näringslivet, som inte kan lösa problemen.Det är självklart, eftersom privatföretagarna inte klararsysselsättningsfrågorna trots att löntagarnas pengar pumpas in i företagen iform av bidrag och subventioner. Vi har sagt att ett sådant program som vi förordar mästeinnehålla nya statliga industrier, och det skall vara industrier som inte barabyggs upp efter privatkapitalistiska lönsamhetsprinciper utan grundas påsamhälle-hga behov. De skall främja den ekonomiska tillväxten, de skalllokaliseras där det behövs arbetstillfällen, de skall bidra till att fä balansi orter med ett ensidigt näringsliv, och de som arbetar i dessa företag skallha ett avgörande inflytande över företagen. AUt detta kan naturligtvis baraåstadkommas med en stark politisk styrning, och det är bara med en sådan politiksom man kan bekämpa arbetslösheten på läng sikt, inte med slagord om 100 000nya jobb och heller inte med subventioner som gär ut på att göra kapitalägarnarikare. Ang. konjunkturpolitiken, m. m. Ang. konjunkturpolitiken, m. m. Samma kritik som vi riktar mot regeringen när det gällerarbetslösheten anser vi att vi kan anföra beträffande bostadsbyggandet och denhyreskris som vi upplever . Hyreshöjningarna mäste stoppas och de högahyroma mäste börja pressas ned. Det är ett krav som många människor reser . Regeringen har fallit undan för de borgerliga partiernasoch näringshvets krav, och det är därför det har blivit stora hyreshöjningar. Vi säger att målsättningen för en socialt inriktadbostadspolitik måste vara att sänka hyrorna, i första hand i nyproduktionen.Det kan ske genom en statlig bostadsbank som tillhandahåller allt kapital förbostadsbyggandet tUl en låg och fast ränta. Det kan ske genom förstatligande avden tunga byggnadsmaterialindustrin, det kan ske genom att ge kommunerna bättremöjlighet att driva en aktiv markpolitik och därigenom hindra markspekulation,och det kan ske genom att införa en samhällelig hyreskontroll. Jag vill i detta sammanhang pä nytt ställa frågan tillfinansministern vi ställde den ; Hur länge skall människornabehöva vänta på att åtgärder vidtas på de här områdena, åtgärder som äravgörande för om man skall kunna börja pressa ned de höga hyreskostnaderna? Jag viU ställa ytterligare en direkt fråga: När tänkerregeringen tillmötesgå det gamla kravet från och frånvärt parti om tillskapande av en samhällsbyggnadsbank för totalfinansiering avbyggandet, som kan tillhandahälla kapital till låg och fast ränta? kom i sin replik tillbaka tillsina 100 000 nya jobb. Jag brydde mig inte om att ta upp den frågan, eftersomherr inför ett par miljoner svenska lyssnare i avslutningsdebattenunder valrörelsen ärligt talade om att det inte var fråga om att han inbilladesig att man kunde skaffa fram 100 000 nya jobb sä där utan vidare. Det var enmålsättning, sade . Och eftersom kom fram tUl att detvar en målsättning har jag inte haft anledning att längre polemisera mot honom. skaffade vi fram 300 000 nya jobb - 100000 nya jobb . Jag räknar med att det bör finnas möjligheter attgå vidare, om inte precis i samma takt sä ändå i samma riktning.