prot · FW09105 · 1973-12-31 00:00:00 — För migär det uppenbart att familjen är en både livskraftig och ändamålsenlig institution.Familjebegreppet och familjens sociala funktion har förändrats och kommersäkert också att förändras under inflytande av vad som sker isamhället i övrigt. Men ingenting tyder på att det grundläggandefamiljemönstret med föräldrar och barn som lever tillsammans i ett gemensamthem skulle vara en livsform som är stadd pä retur." Jag sade vidare; "Äktenskapet kan ingalunda ansesvara en föråldrad företeelse. Jag kan inte se något rimhgt skäl varförpolitikerna skulle försöka ge sig på att rasera det." Det är alltså den attityd som vi hade när direktivenskrevs och när jag höll talet samma attityd som nuåterspeglas i propositionen. Jag tänker inte gå djupt in i de skäl som harkvar för att klamra sig fast vid sitt avslagsyrkande - dessa skäl som jagkallade formella: de vill kunna bedöma hela reformen i ett sammanhang och inteta den i etapper, de vill ta hänsyn till det nordiska samarbetet. I huvudsakkan jag hänvisa till att diskutera denna fråga med sina kolleger ifolkpartiet och , som tydligen inte blivit särskiltövertygade av den moderata argumentationen. Men något skall jag väl sägaåtminstone om det nordiska samarbetet. läser, sä hovrättsråd han är, naturiigtvis Svensk ,och det händer att han läser högt ur den i . Han har hittat tvåprofessorer frän och och en parlamentariker från som harskrivit och skällt på för att vi bryter det nordiska samarbetet genomatt göra denna reform på egen hand och som riktar ganska grava beskyllningarmot . Det är om jag minns rätt får korrigera mig om jaghar fel - som beskyller oss för att bryta medHelsingforsavtalet. Där finns en bestämmelse i avtalet omatt de nordiska länderna skall sträva efter en ökad rättslikhet påprivaträttens område. Bryter vi med den bestämmelsen, när vi nu säger att vifinner reformbehovet i så angeläget, att vi inte anser oss kunna väntaen oviss tid på att de andra nordiska länderna eventuellt också vill reformerasin lagstiftning? Det vore en väldigt egendomlig tanke, om de nordiskaländerna skulle ha tagit på sig den typen av bundenhet. Vi söker oss tillnordiskt samarbete av många goda och praktiska skäl: därför att vi har såmycket att lära av varandra, sä många gemensamma erfarenheter, sä mycket avgemensam bakgrund, och därför att vi ibland uppnår stora praktiska fördelar förmänniskorna genom att harmonisera lagstiftningen. Men vi har vad jag vet aldrighittills känt oss fördragsmässigt bundna att avstå från reformer som vi anserangelägna i vårt eget land och det vore sannerligen uppseendeväckande. Hurvill i så fall , som för vidare den här anklagelsen, se pä Danmarksoch uppträdande i förhållande till ? är medlemi EG, sökte medlemskap i - för resten under en regering där med som statsråd. Detta Romfördrag, som skrev på och längevar betänkt att skriva pä, innehåller ju bestämmelser om harmonise-ring avlagstiftningen på just stora delar av privaträttens område - hela denkommersiella rätten och åtskilligt annat som i princip ligger underRomfördraget. Bröt och stod i begrepp att bryta mot sinaförpliktelser enligt genom att gå in i förhandhngar-na medEG om medlemskap och där äta sig förpliktelser som stred motHelsingforsavtalet? Ja, har man inställning tillHelsingfors-avtalets innebörd så måste det ju vara sä. Men tänk efter, herrWinberg! Ingen har slungat ur sig den beskyllningen mot eller mot Norgevid någon tidpunkt, och det är på goda grunder man har avstått från det. Vi haraldrig försökt kasta någon smuts på våra grannar för att de ville behålla sinahänder fria och skaffade sig andra internationella bindningar som för dem varännu mer angelägna. Men då kan det i rimlighetens namn inte heller vara någotfel att påstå att samma avtal tillåter vilket nordiskt land som helst att isina lagstiftningsärenden fritt pröva från fall till fall om man vill gä framvar för sig eller om man vill välja den nordiska harmoniseringens väg. säger om detta nordiska samarbete att viskall väl ändå sätta så stort pris på det att vi accepterar någon fördröjningav en svensk lagstiftning. Det är kanske huvudskälet till moderaternasavslagsyrkande. Låt oss titta på läget! Kan tala om för mig vad"någon fördröjning" är för någonting? Har fått någrasenkomna informationer om hur de andra länderna tänker göra? Vi vet att Danmarkhar en principdiskussion på gång och kanske får en Akten skåp slags tift-rvngen rn. Äktenskapslagstiftningen m. m. äktenskapslagstiftningsom hknar vår. Såvitt jag vet säger den norska regeringen, varsjustitieminister tillhör kristelig , att lagreformer i den riktningsom nu genomför vill man över huvud taget icke reflektera på. Den finske justitieministern, socialdemokraten ,har varit ute och talat offentligt om hur han ser pä detta. I Finlandföreligger ett betänkande som i sina huvudhnjer påminner rätt mycket om densvenska lagstiftningen det är riktigt. Men det är ett splittrat betänkande,och det är ett politiskt ovisst öde som detta betänkande går till mötes. EnhgtLouekoski finns det ingen anledning att räkna med att den nuvarande finskaregeringen går vidare med detta betänkande till någon proposition, åtminstoneicke . Men i så fall, , vad är det vi väntar på? Hurlänge skall vi vänta? Skall vi över huvud taget intressera oss för efter vilkenlinje man kan skapa enigheten ? Kan skingra dunklet ochtala om för oss vilka krav vi bör ställa på innehållet i en äktenskapslagstiftning?Eller är det bara att vänta, oavsett om det blir resultat eller vad det blirför slags resultat? Det har pratats så mycket strunt kring det svenskaagerandet i det nordiska lagstiftningssamarbetet att det är rätt angeläget attta upp den här frågan litet grundligare. Jag kan försäkra både och att vii alla faser har skött detta grundligt nordiskt med kontaktmannamöten mellanjustitieministerierna och med möten på ministernivå. Redan tillsättandet avfamiljelagssakkunniga föregicks av överläggningar på kontaktmanna-planet och påministerplanet. Det konstaterades att de andra länderna inte var intresseradeav att tillsätta utredningar för reformer i den riktning som vi övervägde iSverige, bortsett från där man hade liknande funderingar. Jag var själv 1969, strax efter det att denna utredningtillsattes, med i på ett justitieministermöte. Den norskajustitieministern, som då var en högerkvinna, sade att det inte fanns intresseför att tillsätta någon utredning av det här slaget. Den isländskejustitieministern var inte ett dugg intresserad av att gä sådana vägar som mani övervägde. Den finske justitieministern sade att man hade en kommittépå gång men inte tänkte ge den så här vittsyftande mandat. Sådant var läget då. Sedan väntade vi och fick ett betänkande.Efter remissbehandlingen kollade vi upp läget i de andra nordiska länderna. Ochvad säger de då? Ja, en del av er var ju själva med vid sessioni och hörde vad de sade. Hörde ni någon ansvarig representant för denfinska regeringen utlova någon proposition i den här stilen inom överskådligtid? Hörde ni någon ansvarig representant för den norska regeringen utlovanågonting sådant? Men vad betyder då detta tal om att vi borde ha väntatytterligare? Ett litet specialämne, som egentligen ligger vid sidan aväktenskapslagstiftningen, kanske jag borde säga några ord om. När attackerar oss och anklagar oss för attvara fiender till äktenskapet talar de ibland om social- ochskattelagstiftningen och menar att den är sä illa ordnad att folk föriorar påatt gifta sig och vinner pä att skilja sig. Vi har i propositionen frånregeringens sida gett uttryck åt vårprincipiella uppfattning - att man över huvud taget i lagstiftningen börförsöka ordna det så att folk inte förlorar på att gifta sig och inte vinner päatt skilja sig. Sedan är det en annan femma att det i vissa sammanhang kanvara svårt att leva upp till denna målsättning. a. finns härkostnadsaspekter och kontrollsvårigheter. Läget är ändå även i de här frågorna,när man kommer till realiteterna, det att inte heller ni moderater riktigt kanleva upp till de där indignationsnumren ute i bygderna. När det gäller sådanahär bestämmelser som ni vill peka på i det studiesociala systemet eller iarbetslöshetsförsäkringen, för att nu nämna tvä ämnen som ni haft tillfälle attavhandla under loppet av , upplever ni ju precis sammasvårigheter som vi andra. Inte kan ni stå för att bara avskaffaregeln om avräkning av makes inkomst vid tilldelning av studiemedel - detkostar för mycket. I princip vill vi väl alla här sträva mot regler som intepå detta sätt missgynnar de gifta. Men när vi i går diskuterade kontantstödetfrån arbetslöshetsförsäkringen, inte ville ni då bara säga att det inte skallske någon avräkning av makes inkomst på detta kontantstöd. Det kan ni inte sägadärför att det kostar för mycket pengar. Det här bör man ju se pä. Familjelagssakkunniga skall undersökahur olika typer av lagstiftning fungerar i relation till äktenskap och andrasamlevnadsformer. Om jag inte minns fel gjordes det i går en hemställan om även i en särskild utredning skall se på en del bidragsregler just uraspekten att äktenskapet inte bör diskrimineras. I själva verket torde det här i råda ganska storsamstämmighet också om detta att man bör söka undvika att ha regler i skatte-eller sociallagstiftningen som gör att människor förlorar på att gifta sigeller vinner på att skilja sig. Men inställ då också den delen av er propagandaoch gå ut och förklara för människorna att när det kommer till kritan kan ninog inte gå så mycket längre än några andra partier när det gäller att revideradessa bestämmelser i skatte- och sociallagstiftningen som ni så ofta och såhårt har kritiserat. Äktenskapslagstift-itingen m. m. HerrLIDGARD (m) kort genmäle: Jag beklagar verkligen att statsrådet detta senaste anförande förtog en del av det goda intryck vi fick genomhans tidigare anförande . Det är tydligen diskussionerna om vem som harfått vem att förflytta sig i någon riktning som inte riktigt kan accepteras.Jag var i mitt anförande rätt försiktig på den punkten och ville liksom intetillskriva oss någon ära. Jag konstaterade att här hade skett en vissutveckling från den tid då direktiven skrevs fram till det utskottsbetänkandesom vi nu behandlar. säger att det inte har skett någonförändring. Vi som tycker oss märka en förändring - både vetenskapsmän på dettaområde och andra som har upplevt direktiven som direkt äktenskapsfientliga ochsom nu kan se på problemet på ett något annorlunda sätt - är med andra ord inteläskunniga. Herr statsrådet har verkligen gjort oss besvikna och fundersamma påom man kan stödja den här lagstiftningen, som jag ändå ganska helhjärtat harförsökt om man nu inte kan göra det som jag tycker är riktigast. Äktenskapslagstiftningen m. m. nämhgenatt skjuta på den tills vidare. Det är en tråkig situation vi har hamnat i, ochden är statsrådet ansvarig för. Beträffande den nordiska lagstiftningen vill jag bara sägaatt är alltför benägen att beskylla andra för att prata strunt.Denna gång gällde det dem som sysslat med nordisk lagstiftning och som tyckeratt vi svenskar skall försöka anstränga oss pä detta område. De sägs nu hapratat en massa strunt. Man befrämjar inte den nordiska samarbetstanken pädetta och andra områden genom att beskylla ohka människor däriblandföreträdare för de andra nordiska länderna, det måste ju bli så för att pratastrunt. () kort genmäle; Låt mig börja med att tacka för det sista somstatsrådet sade om jämställdheten mellan sammanboende gifta. Får jag därföreslå att statsrådet försöker att så ofta det går tala med sinakolleger i regeringen om detta. Visserligen gäller det här ekonomiska frågor,men om man gör en avräkning mot makes inkomst, så kan man ju göra precis sammaavräkning mot sammanboendes inkomst. Om vi tar bort alla prövningar - på folkpensionen,studiemedlen och vad det nu kan vara - så vore det naturiigtvis idealet. Mendet kostar pengar. Och varför kan man inte åtminstone jämställa så mycket detgår? Där finns det ändå en skillnad, nämligen den att till sammanboende räknasenligt kommunalskattelagens 65 § bara de som varit gifta med varandra och hareller har haft gemensamma barn. Redan där är alltså begränsning. Det är baradetta lilla jag ber om i fortsättningen. Sedan instämmer jag helt i vad statsrådet sade omvikten av att få en lagstiftning som kan accepteras av så många som möjligt.Både statsrådet och jag har väl den förhoppningen att denna lagstiftning skallkunna accepteras av fler än vad den nuvarande lagstiftningen gör, men jag ärinte säker på det. Slutligen sade statsrådet att man kan glida i sittställningstagande men det var inte det ordet statsrådet använde - genom attlyssna på människor, pä stämningar och remissinstanser. Det är alldelesriktigt. Jag är mycket glad för att så är fallet. Men förkasta då inte att vihar varit medhjälpliga när det gällt att skapa en opinion kring värdet avfamiljen, äktenskapet och denna lagstiftning! Jag tror jag kan garantera att viinte skall gå ut och föra några debatter, som vi inte kan föra när vi bemötshär av föredragande statsrådet eller av ledamöter i denna kammare. Så passärliga är vi ändå. Men debatten kommer att fortgå om det som står i direktiven,att "familjebandens betydelse som trygghetsfaktor förändras emellertidsuccessivt". Statsrådet tog upp detta i början av sitthuvudanförande . Vi har olika uppfattningar om vad samhällets ökadeinflytande innebär. För oss innebär det att man ytteriigare måste stärkaäktenskapet, men det gör det inte för statsrådet . () kort genmäle: Det var tydligen en känslig fråga för herrLidbom som jag tog upp, eftersom han blev så indignerad över att jag refereradedem I artikel 4 står det att man skallförsöka uppnå "största möjliga överensstämmelse på privaträttensområde". Här finns det uppenbarligen representanter för de andra nordiskaländerna som inte anser att den inriktningen fuUföljs från svenskt håll. Jagrefererade inte , . Jag refererade justitierådet CurtOlsson som är finländare. Men och drar i principhkartade slutsatser. Det kanske kan vara anledning att ånyo påpeka vad förredanske justitieministern sade i . Det togs upp av herrHernelius i denna kammare i utrikesdebatten . och sade just att den enligt Thestrupsmening inte allvarligt hade försökt nå fram till en gemensam ordning på dettaområde. Här har vi alltså, herr statsråd, tre framträdande representanter förtre andra nordiska länder som kritiserar den handlande. Jagförstår att det var en känslig fråga jag berörde. Lät mig slutligen till säga att jag inte ärhovrättsråd jag är rådman. Det kan smälla lika högt eller lika lågt i dettasammanhang, men också på den punkten hade alltså fel. Okunnigheten beträffande ber jag om ursäkt för. Jag hoppas att det nu är avklarat. Vi har öppet deklarerat att viförändrat familjelagssakkunnigas förslag på en del punkter. Ett och annat ibetänkandet genomför vi över huvud taget inte. Men en annan sak är att vi intebehövt offra någon av de principer som är väsentliga i denna del aväktenskapsreformen, de återfinns i direktiven till familjelagssakkunniga och ifamiljelagssakkunnigas betänkande, och de går alltså igen i propositionen.Dessa principer har vi tvärtom en utomordentligt bred uppslutning kring i dag.Det är glädjande och sanneriigen ingenting att gräla om. Vi har inte förändrat attityd till äktenskapet ochfamiljen. Det försökte jag belägga med ett citat av ett uttalande som jag självgjorde . har säkert gjort ett förträffligt arbete ifamiljelagssakkunniga; här har alla goda krafter medverkat. Centertidningarnaskröt ett tag med att vi tagit hänsyn till uppfattning. Jagkommenterade det med att säga att det är riktigt att vi lyssnat tillvad och många andra haft att säga. Vill man göra honom tillhjälte fördenskull, så skall jag, sade jag, gärna hjälpa till att putsa hanshjältegloria. Om nu med detta vill ha sagt att hon också vill haen liten hjältegloria, så låt mig dä överlämna en liten hjältegloria till fruSundberg och hjälpa till med putsningen av den också. Men låt oss inte gräla omdet. tog upp påståendena att det förekommer endiskriminering av äktenskapet utanför äktenskapslagstifningen genom att man påexempelvis det studiesociala området räknar av makens inkomst mot bidraget. FruSundberg ställer därvidlag frågan: Kan man inte åtminstone, för att näjämlikhet, göra samma avräkning för sammanboende som inte Åktenskapslagstift-ningen m. m. Å ktenskapslagstift-ningen m. m. är giftasom för de gifta? Men, , tala med ert eget parti först, och gör uppmed partivännerna sä att moderata samlingspartiet får en gemensam ståndpunkt!Ni hade inte som parti den ståndpunkten vare sig , då destudiesociala frågorna behandlades, eller i går, när vi behandladearbetslöshetsförsäkringen. Jag vill säga några ord till . Jagär givetvis medveten om att det finns människor i och som blivitledsna för att vi inte ansåg oss kunna avstå från att genomföra den föreslagnareformeringen av äktenskapslagstiftningen. Vi får bära att de är ledsna, och omde har skällt pä oss och tagit till överord skall vi inte bry oss så mycket omdet heller. Det viktiga när vi nu går vidare är att det fortfarande råder denbästa nordiska sämja. Vi har stått öppna för nordiskt samarbete så långt detvarit möjhgt med hänsyn till våra grundläggande principer. Vi kommer att ståöppna för nordiskt samarbete, och vi kommer att aktivt verka för samarbeteunder det reformarbete som återstår på familjerättens område. () kort genmäle: Jag skall be att få informera statsrådetLidbom om att i den sociala studiereformen fanns med som regeringens förslagatt sammanboende skulle jämställas med gifta. Jag vill inte pä något sätt verkaskrytsam, men jag har faktiskt suttit i den utredning som arbetat med defrågorna. Om jag är rätt informerad, ,gällde det inte alla sammanboende, utan bara sammanboende med barn. FrökenANDERSON i (s); Jag hyser inga större illusioner ommöjligheten att kunna tillföra debatten så mycket nyasynpunkter. Jag skulle dock vilja ta upp vissa saker till behandling. Den lagstiftning vi sysslar med har om mangeneraliserar litet grovt två sidor. Den ena som man kanske skulle kunnakalla den positiva - behandlar frågorna om trolovning, hindersprövning, vigseloch makars gemensamma ansvar för hem och familj. Den andra sidan som kanske ide flesta fall upplevs som negativ upptar frågorna kring vad som händer näräktenskapet inte längre går att hålla samman och en upplösning anses vara denenda utvägen. Som vi hört innehållerförslaget till ny giftermålsbalk väsentliga förändringar när det gäller justäktenskapets upplösning. När den nya lagen träder i kraft försvinnerhemskillnaden, den obligatoriska medlingen osv. Då försvinner också denobligatoriska betänketiden och hemskillnadsåret. 1 flera motioner, avlämnade i anledning av propositionen,har motionärerna uttryckt farhågor för att ett slopande av betänketiden kommeratt leda till förhastade skilsmässor. På denna punkt finns också flerareservationer vid utskottets betänkande. Så har t. ex. i reservationen 12 av vpk:s representant i utskottet yrkats att det skall gå att få skilsmässautan betänketid i alla äktenskap. Men reservanten anser att en förhastadseparation bör förebyggas i de äktenskap där det finns barn. Detta kan dockenligt reservantens uppfattning bäst tillgodoses genom en ändring i deprocessuella reglerna, och man yrkar därför på en omarbetning av dessa. I reservationen 14 föreslår sex av utskottets borgerligaledamöter att man skall införa betänketid för samtliga, dock att man i fråga omde fall, där makarna är ense om att skiljas och icke har barn ,begränsar betänketiden . Som motivering anges det angelägna iatt förhastade skilsmässor förebyggs, och man anser att lagen bör innehålla enspärr som hindrar att en gemensam ansökan om skilsmässa automatiskt resulterari en dom på äktenskapsskillnad. I reservationen 13 av föreslås med i stortsett samma motivering en betänketid av , oavsett om det finns barnunder eller om makarna är ense om att separera. Enligt reservanten finnsdet inget praktiskt behov av att föreskriva olika lång betänketid för skildatyper av situationer. I reservationen 15, slutligen, yrkar vpk:s representantbifall till ett motionsyrkande om att upplösning av äktenskap skall vinna lagakraft först och att förslag till bestämmelse om detta skallutarbetas och föreläggas höstriksdagen. Utskottet delar i princip reservanternas uppfattning attförhastade skilsmässor - jag skulle för den delen vilja säga; också förhastadeäktenskap - helst bör undvikas. Att utskottsmajoriteten ändå valt att följapropositionens förslag har sin grund i bl. a. följande. Det har, både i familjelagssakkunnigas förslag och ipropositionen, starkt understrukits att äktenskapet och givetvis även andrasamlevnadsformer - bör vara en frivillig förbindelse mellan två självständigaparter. Mot detta principuttalande har inga invändningar rests. Den logiskakonsekvensen måste enligt min uppfattning då bli, att denna frivilligaförbindelse också skall kunna upplösas utan att samhället ställer krav påbetänketid eller andra ingrepp i parternas frihet att själva bestämma. Detfinns heller inga som helst belägg för påståendet att denna frihet skulleresultera i en mängd förhastade skilsmässor. Även om man naturligtvis inte kanbortse från att det finns någon risk för att så kan ske, är det enligtutskottets uppfattning inte motivering nog för att kräva betänketid för alla. Självhar jag litet svårt att tro på detta, som har förts fram av olika talare här,att människor skulle rusa åstad och begära skilsmässa i affekttillstånd ochutan att alls tänka sig för. Om det förekommer, tror jag att det hör till demycket sällsynta undantagen. Däremot vet jag att det finns människor som undermånga år håller ihop ett äktenskap, t. ex. till dess att barnen blir vuxna ochinte ställer samma krav på omvårdnad som . De har kanske sedan årataltillbaka varit överens om det lämpliga i att upplösa äktenskapet. Att då åläggadessa människor ytterligare en betänketid tycker jag förefaller ganska omotiverat. Däremot tillstyrker utskottet enigt sånär som på vpk:srepresentant - förslaget om viss betänketid i de fall då det finns minderårigabarn eller då den ena maken inte vill gå med på en skilsmässa. Åktenskapslagstift-ningen m. m. A ktettskapslagstift-ningen m. m. som ocksåsagts tidigare, att man vill skydda den svagare parten barnen eller den makesom har en annan uppfattning. Som jag tidigare nämnde kommer kravet på obligatoriskmedling att försvinna enligt propositionens förslag. Detta obligatorium har väluppfattats mycket olika av dem som haft anledning att söka kontakt med medlare.Obestridligt är att medlingen i många fall har lyckats förmå makar vilkasäktenskap råkat i gungning att fortsätta samlevnaden. Säkert har ocksåmöjligheten att få tala ut om sina problem med en opartisk person som dessutomhaft tystnadsplikt varit en tillgång i vissa fall. Jag vill gärna instämma i deuppskattande omdömen som har fällts frän denna talarstol beträffandeden insats som medlarna har gjort . Men många människor harockså upplevt medlingen som ett obehörigt intrång eller som en meningslösformalitet. Endast i en motion, nr 1796 av m. fl., harkrav rests på ett bibehållande av medlingen i dess nuvarande skick. Utskottethar emellertid enhälhgt anslutit sig till propositionens förslag att upphävaden obligatoriska medlingen. Många skäl talar dock för att samhället på någotsätt ställer sakkunnig hjälp till förfogande för dem som frivilligt vill underställasin önskan om äktenskapsskillnad en annan persons prövning. Föredragande statsrådet och utskottet är helt överens omatt familjerådgivningsbyråerna, med den sakkunskap dessa representerar bl. a. iform av befattningshavare med utbildning och erfarenhet på olika områden, voremycket lämpliga att fungera som medlare. Men är inte dennaverksamhet tillräckligt utbyggd, framför allt inte på landsbygden där avståndentill en familjerådgivningsbyrå ofta är besvärande långa. Statsrådet föreslår därför att länsstyrelserna i avvaktanpå en utbyggd familjerådgivningsverksamhet skall utse minst två medlare i varjekommun.