prot · FW09149 · 1973-12-31 00:00:00 — Om man finner att enprivat arbetsgivare inte tar väl hand om de anställda eller sina gamlatrotjänare, avfärdar man inte den kritiken med att det föreligger en friförhandlingsrätt och att arbetsgivaren därför inte har ansvar. Jag tycker på samma sätt har rätt att ställa krav även på en statlig arbetsgivare. Om användning av bark som olfebe-kä/7ipn ings7n edel, m.m. Vi känner att vi har ett stort ansvar, fruNettelbrandt, för våra anställda och det tar sig uttryck i en mycket progressivpersonalpolitik. Det uttalandet inkluderar givetvis också statspensionärerna. Överläggningen var härmed slutad. § 9Om användning av bark som oljebekämpningsmedel, m. m. Herr civilministern erhöll ordet för attbesvara i (vpk) framställdainterpellation, nr 155, tUl herr jordbruksministern, och anförde: i Malmöhar frågat jordbruksministern dels vad som har skett sedan 1968 när det gäller att uppmärksamma och testa barkensegenskaper och användbarhet vid kemiska olyckor, dels om det ärjordbruksministerns mening att dispergeringsmedel alltjämt bör användas vidoljebekämpning till sjöss eller om han avser att här introducera nya regler,dels om jordbruksministern är beredd att mot bakgrund av i interpellationennämnda experiment utföra sädana fältexperiment i statlig regi att barkens tillsynes effektiva möjligheter som bekämpningsmedel blir till fullo klarlagda. Interpellationenhar överlämnats tUl mig för besvarande. Vad gäller första fråga har jag inhämtatatt vissa försök har utförts vid Göteborgsbrandförsvar och för att undersöka olikaabsorberingsmedels användbarhet för bekämpning av flytolja. Av dessa försökframgår att .barken har god uppsugningsförmäga men ligger djupt i vattnet ochtill viss del sjunker. Vidare genomför enundersökning av olika oljeabsorberingsmedels egenskaper och användbarhet. andra fråga gäller användningen avdispergeringsmedel vid oljebekämpning till sjöss. Min företrädare har vid fleratillfällen, bl. a. i , uttalat att i första hand mekanisk upptagningbör användas vid sådan oljebekämpning. Jag har samma uppfattning. Det äremellertid inte möjligt att alltid använda denna metod ellerabsorberingsmetoden. I sådana fall måste dispergeringsmetoden tillgripas.Metoden bör dock användas restriktivt, vilket också anges i de anvisningar fördess användning som har utfärdats av generaltullstyrelsen efter samråd mednaturvårdsverket. materielanskaffning är för övrigt numera iförsta hand inriktad på mekaniska upptagnings.system av sådan kapacitet att dekan bemästra oljeutsläpp av den omfattning som har förekommit vidtankfartygsolyckor i och intill svenska farvatten. Med hänsyn härtill bördispergeringsmetoden kunna användas i mindre omfattning än förnärvarande. Jag anser inte att några åtgärder från min sida nu är påkallade.Generaltullstyrelsen följer uppmärksamt det utvecklingsarbete som pågårbeträffande medel och metoder för oljebekämpning till sjöss. När det gäller den tredje frågan har de experiment somherr redovisar i interpellationen såvitt jag kan bedöma utförts undersådana förhållanden att man av dem inte kan dra några bestämda slutsatser ifråga om barkens användbarhet som bekämpningsmedel. Med hänsyn till resultatenav försöken vid och brandförsvar .samttill resultaten av vissa försök som redovisades avsprängämnesinspektionen anser jag det inte påkallat att ta initiativ till någonytterligare försöksverksamhet i statlig regi. Jag vill för övrigt påpeka att entill knuten speciellforskningsgrupp har tUl uppgift att studera oljans och bekämpningsmedlensinverkan på den miljön. Gruppens verksamhet finansieras avgeneraltullstyrelsen, och . Om användning av bark som oljebekämpningsmedel, m.m. HerrSVENSSON i (vpk): Jag tackar civilministern för svaret. Jagskall inte dölja att det förefaller mig i hög grad förvånande. Jag skall göraden välvilliga tolkningen att det beror på att civilministern är så färsk isitt ämbete. För vore det lika svårt för ny teknologi att göra sig gällande påalla områden i samhället som det tycks vara i , då skullesamhällsutvecklingens allmänna rörelsetakt vara högst blygsam. interpellerade , ochstatsrådet redogör för vissa försök med bark som oljebekämpningsmedel vilkautförts ungefär . Statsrådet konstaterar att barken då visat godabsorptionsförmäga. Barken låg dock enligt undersökarna djupt i vattnet ochsjönk till viss del. Dessa fyra a" rapporter, som utgörcivilministerns bedömningsunderlag, är uppenbarligen en förklaring till hansrelativt svala intresse för vidare experiment med bark i statlig regi. Dennahans hållning är enligt min bestämda mening oförsvariig och ohållbar. De experiment som gjordes 1968 och 1969 skedde med bark avhelt annat slag än den min interpellation gällde. Vid dessa gamla experimentanvändes furubark med en fuktighetsgrad av . Den naturligafuktigheten i sådan bark är . Det var alltså inte fråga om barksom behandlats i någon större utsträckning i jämförelse med sitt naturligatillstånd. Det medel som jag däremot refererat till är målen bark som torkatstill en fuktighetsgrad av . Processtekniken är en helt annan i dagän . Detta gäller även granuleringen av barken. Det medel jagrefererat till är följaktligen lättfiytande, ligger icke lågt i vattnet och haringen tendens att sjunka. Dess absorbtionsförmåga är inte endast god utanmycket stor, vilket borde säga sig självt, om man betänker skillnaden mellan och . De numera något ålderstigna försök som statsrådet blivitunderrättad om saknar uppenbarligen relevans till den fråga jag väckt. De utgörframför allt inget som helst argument för att inte göra statliga fältexperimentmed den torkade furubark som används . När herr civilministern år 1973söker skaffa sig en bild t. ex. av kommunsamman-läggningsreformens genomförandefrån dagens ståndpunkt, så tror jag Om användning av bark som oljebekämpningsmedel, m.m. inte atthan i sitt departement skulle stödja sig på rapporter om hur det säg ut ikommunblocken . Han skulle då få en mycket märklig föreställning om läget.Lika litet värde har experiment för dagens bedömning av torkadfurubark som bekämpningsmedel. Det är fråga om tvä helt olika produkter. Detta Ulustrerar på ett slående sätt just hur svårt nyteknologi ofta har att bli känd och tränga igenom på grund av byråkratinsfixerade föreställningar eller direkta okunnighet. Detta är intecivilministerns fel. Jag vet att han har begärt in upplysningar från olikamyndigheter om barken. Det hade varit dessa myndigheters skyldighet att kännatill och meddela ministern om utvecklmgen och om dagenssituation. Det har de uppenbarligen inte gjort. Och skälet är heltenkelt det att dessa myndigheter inte brytt sig om att följa utvecklingen. Dehar inte brytt sig om att ta reda pä hur dagens malna bark, som är torkad nertill 15 procents fuktighet, reagerar i samband med oljebekämpning. De har medandra ord inte gjort någonting i saken. Jag har mig nämligen bekantatt varken de myndigheter som utfört nämnda prov eller generaltullstyrelseneller den speciella forskningsgrupp statsrådet nämner någonsin efter 1969 variti kontakt med dem som använder eller tillverkar den torkade barken. Detta äringen bra grund för civilministerns ovilja att göra experiment. Hansunderordnade myndigheter har inte informerat honom om verkligheten. Vad som hänt är bl. a. att ett flertalbrandkårer med framgång använder torkad bark i sitt arbete. Korsnäs-Marmaanvänder i sin oljebekämpning uteslutande torkad bark. De prov som görs vid och till vilkaministern refererar har tUlkommit inte på någon myndighets initiativ utan genomkontakt från den firma som tillverkar barken. Proven syftar enbart till attundersöka medlens användbarhet för SJ;s speciella behov. Det har nämligen visatsig att nu använda medel för upptagande av olja vid bangårdsanläggningar äralltför genomsläppliga. Även dädet gäller frågan om dispergeringsmedlen intar statsrådet en passiv attityd.Han menar att dispergeringsmetoden bör användas restriktivt och att dettaskulle vara innebörden i gällande bestämmelser. Också här fruktar jag attstatsrådet inte blivit helt rätt informerad. Hans anvisningar kanske är bra menom jag inte är felunderrättad, utgör dispergeringsmedlen alltjämt detvanligaste medlet vid oljebekämpning till sjöss, i all synnerhet inomtullverket. Senast kritiserade fiskeristyrelsendispcrgeringsmedlens verkningar på havets flora och fauna. Man framhöll viktenav att andra bekämpningsmetoder utvecklades. Såvitt jag vet är sedan någon tid dispergeringsmedel förbjudna i ,där man också visat stort intresse för den svenska barken. Det är därförknappast så, som statsrådet gör gällande, att dispergeringsmetoden "måste"tillgripas i en del fall. Olja på havsytan gör i sig själv ingen skada. Den görskada bara när den i upplöst tillstånd sjunker eller när den når stränder. Detär därför ett helt förkastligt tänkande att i någon situation användadispergeringsmedel. Oljan skadar havsvärlden och särskilt bottenfloran. När denså småningom frigör sig från bekämpningsmedlet, flyter den upp någonannanstans. Hela situationen gör att departementet inte rimligen kanskjuta saken ifrån sig. Det går inte att här hänvisa till attgeneraltullstyrelsen uppmärksamt följer utvecklingsarbetet beträffande olikabekämpningsmedel. För det första är detta, milt uttryckt, en sanning medmodifikation, eftersom styrelsen veterligen inte alls följtproduktutvecklingen beträffande barken. För det andra är det ingen hemlighetatt man av bekvämlighetsskäl inom tullväsendet har haft en påtaglig förkärlekför dispergeringsmedel, med vars hjälp man låter oljan sjunka till botten ochpå så sätt slipper det något omständliga och ibland smutsiga arbetet med att tahand om den på ett från miljösynpunkt försvarbart sätt. Det vore här heltoriktigt att överlämna denna viktiga fråga åt underordnade myndigheter.Departementet bör se tUl att dessa - vilket alla underordnade instanser underde underlåtit skaffar sig korrekta, tidsenliga kunskaper ombarkens egenskaper och användbarhet. Statsrådet förbigår den allt allvarligare frågan omoljeutsläppen tUl lands dvs. läckor, utspolning via verkstäder, industrieroch bensinstationer. Härvid används ofta olika medel för att upplösa oljan ochtillsammans med medlet sedan spola ut den i avloppen. Detta är ett allvarligthygieniskt problem, som dessutom orsakar störningar i reningsprocessen. Ävenhär vore åtgärder motiverade. Är det statsrådets mening, att man bör stoppadenna utspolning av olja i avloppssystemen? Med vilka åtgärder vill han i säfall nå resultat på området? Ytterhgare en fråga. Jag har i min interpellation berörtden torkade barkens till synes överraskande goda egenskaper som bekämpningsmedelgentemot fenol och diverse syror. Trots den senaste tidens allvarliga tillbudpå detta område, trots de stora och ökande gifttransporterna genom tätorterna,berör statsrådet i sitt svar inte alls detta problem. Därför vill jag frågastatsrådet: statsrådet sig bekant om det finns något enda medel someffektivt kan bekämpa flytande fenol och om det finns en rimlig beredskap viden sådan olycka? Om inte, är han beredd att i statlig regi låta testa dentorkade barkens möjligheter i detta avseende? Om inte, vad svarar han demänniskor som löper risken att drabbas av de olyckor som kan inträffavid hanteringen av sådana kvalificerade gifter? Statsrådet nämner, att de experiment jag redogör för inteutförts under förhållanden som medger bestämda slutsatser rörande barken. Nej,det gör de givetvis inte, och det har jag som framgår av interpellationenheller inte påstått. Men just detta borde ju vara skäl att göra kvalificeradefältexperiment i statlig regi under neutral vetenskaplig ledning. I ställetdrar statsrådet den rätt förbluffande slutsatsen att några statliga experimentinte är påkallade. Det är märkligt från rent logisk synpunkt. Om användning av bark som oljebe-kämpnlngsm edel, m.m. Om användning av bark som oljebe-kämpn ingsm edel, m.m. När maninte vet något, är det ju tvärtom ett skäl att ta reda på det. Det är ettmärkligt svar även sakligt. Vad som skett i beträffande sådanaexperiment, borde ju inte vara omöjligt i dess grannland. Det är kanske naturligt, att ett statsråd i början av sinämbetstid känner sig något tveksam inför sitt departementsområdes många olikafrågor. Men den passivitet som interpellationssvaret ger uttryck för är ickeförsvarlig med hänsyn tUl de trängande problemen på området. Jag tror tvärtomatt ett gott råd till en ny minister och tUl varje ny chef vore följande: Litainte på underordnades informationer. Ta reda på saker och ting själv. Gå förbibyråkratins vattentäta skott. Se tUl att informationer och teknologi intehindras från att komma fram och bli prövade. Var på vakt mot felaktigainformationer och mot lUcgUtighet och inkompetens. Den nye civilministern bör sätta fart på de ämbetsverk hanär bas för. Han har möjligheter att på det här berörda området göra enförnyande insats. Att bli det statsråd som först tog itu med fenolproblemet ochsom avvärjde skadorna av olja på havets levande varelser - det vore en nyttigoch värdig arbetsuppgift. ett specieUt argument för barken sombekämpningsmedel. Det importeras nu diverse medel, sockerrörsfibrer, krossadlera från , pimpsten från , vulkanaska från ochandra mer eller mindre bisarra produkter. Det ligger furubark i stora högaröverallt vid landets egna skogsindustrianläggningar. Den kan användas. Den kange arbete i av strukturarbetslöshet drabbade bygder. Det är en smula initiativoch en blygsam ekonomisk insats som behövs för att undersöka och experimentera. Jag ber först att få tacka för de välmentaråd för min ämbetsutövning som jag fick av i . Jag fårväl se i vad mån de bygger på tUlräcklig erfarenhet för att tas upp tillallvariig prövning. Jag tycker nog att man har all anledning att ta tUl varaoch lyssna till den expertis som finns på de olika områdena. Jag tror inte attdet är möjligt att bortse från dem i frågor av så tekniskt komplicerad natursom t. ex. oljebekämpningen är, där det bland kvalificerade vetenskapsmän rådersynneriigen delade uppfattningar om både hantering och konsekvenser. Beträffande frågan om barken hänvisar iMalmö till att mitt svar bygger på experiment som utfördes och 1969 ochatt de skulle avse bark av en helt annan kvalité än den som i sin interpellation. Om jag är riktigt underrättad är de experiment somjag hänvisar till i mitt interpellationssvar, bl. a. spräng-ämnensinspektionensdirekt analoga med den barktyp som har åberopat i sininterpellation. Jag kan närmare redovisa detta eftersom jag har materialet medmig. Barkens möjligheter i övrigt gäller inte bara förmågan attabsorbera olja och andra farliga produkter utan det gäller också möjligheternaatt på ett lämpligt sätt sprida den och ta upp den igen. Även om barkenabsorberar oljeprodukter har den dock nackdelen när det gäller ett oljeutsläppi öppet vatten att den, på grund av sin ringa vikt, är ytterligt svår attsprida effektivt över större ytor. Ett absorberingsmedel som, till .skillnadfrån bark, inte tar åt sig vatten kan däremot om det blandas med vatten, medlämplig utrustning, snabbt spridas över större yta. Självfallet kan bark,liksom sågspån, användas för att suga upp spill på ett icke absorberandeunderlag, t, ex, ett cementgolv, något som själv konstaterat. Beträffande grunden för mina synpunkter kan jag hänvisatUl en skrivelse i ärendet från som är daterad så sent som den12 , Där säger beträffande absorberingsmedel,att det bör framhållas att syntetiska sådana av typ specialbehand-lad pimpsten,vUket används av , har obegränsad flytförmåga och således ickesjunker. Däremot har naturbaserade produkter såsom torv och bark begränsadsugförmäga och den absorberade oljan kan även släppa . Det är också ett riktigt konstaterande i motsats tillinterpellantens uppfattning - att man numera i huvudsak försöker att kommaifrån användandet av dispergeringsmedel när det gäller oljeolyckor på vatten.Av 248 oljeutsläpp , tUl sjöss och i kustvatten, bekämpades 43varvid dispergeringsmedel användes i 18 fall. Meningarna är mycket delade omvUka risker som dispergeringsmedel medför i olika sammanhang. Det harkonstaterats, enligt uppgifter jag fått, att dispergerad olja inte sjunker. Densprider sig snabbt över en mycket stor yta i form av mikroskopiskt små dropparsom ligger kvar i ytan eller svävar i vattnets ytskikt tills nedbrytning skett.Det som sjunker är den av de oljeätande bakterierna tUl kompostomvandlade oljan som då är helt ofarlig ur mUjösynpunkt. Jag är fullt medvetenom att det finns många kvalificerade vetenskapsmän som har en rakt motsattuppfattning i den här frågan. Det visar bara hur väldigt svårt det är att idetta sammanhang få klara besked. När det gäller restriktiviteten i användandet avdispergeringsmedel säger bevakningsbyrån i ett meddelande klart ifrån att detbara är då inte andra metoder är rimliga som dispergeringsmedel skall användas.Tyvärr måste jag säga till interpellanten att jag känner inget medel som ärtillräckligt användbart när det gäller bekämpning av fenol. Det finns all anledning att följa de här frågorna meduppmärksamhet. Jag tror också att mitt uttalande när det gällergeneraltullstyrelsens befattning med dessa frågor är riktigt. Men jag villhänvisa till att avsikten är att den nya brandnämnden skall taga uppgiften attbekämpa skador orsakade av kemUcalier av olika slag. Om användning av bark som öljebe-kämpningsmedel, m.m. HerrLOTHIGIUS (m): 1 det här stycket, påvissa punkter, har jag en likartad uppfattnmg som . Jag har faktiskt haft förmånen att syssla med dessa sakeri , som en del av mitt jobb. Då hade jag till uppgift att försökaundersöka barkens användningsområden. Vi har i vårt land ca 20miljoner m bark, som inte används för eldning annat än vid slakterier eller påandra områden i mindre omfattning utan som ligger vid sågverken till ingen nytta,eller eldas upp för kråkorna. Den skulle motsvara ungefär Om användning av bark som oljebekämpningsmedel, m.m. 1 mUjon molja, om man tog vara på den. Dessa uppgifter skulle kunna passa in i dendebatt vi haft . Man använder barken också som isoleringsmedel iväggar, plattor och annat därför att den har ett mycket högt K-värde. Den haremellertid ändå inte fått erforderlig avsättning och man har stora mängderliggande. Den används på försök som isoleringsmedel tUl vägar, och man har ävenförsökt använda den till banvallar för att därigenom slippa tjälskador. Dessaförsök har även om de gått mycket bra varit sporadiska och man har intefullföljt dem i tillräcklig grad. Barken används även för kompostering tilljordbruksändamål. Ganska många försök har gjorts i det praktiska livet attanvända barken vid uppsugning av olja, och det förvånar mig litet attstatsmakterna inte i tillräcklig grad följt vad som hänt inom företagsamhetenoch de försök som gjorts där - jag tyckte att statsrådet i sitt andra svar varnågot så när väl underrättad. Ofta tUlgriper man inte enkla medel därför att deär alldeles för enkla. De medel, med vUka vårt eget land är tillgodosett,ligger alldeles för nära till hands för att använda. Det är synd att man inte använder sin förmåga att skapamaskinell utrustning för att därigenom kunna utnyttja barken, som har enförnämlig uppsugningsförmåga. När barken kommer i vatten är det riktigt att denså småningom sjunker, men då gör den heller ingen skada, eftersom den är ettnaturmedel. Detta gäller om man inte i större utsträckning häver barken påsamma ställe så att garvsyra bildas. Däremot är den som man också sett alldelesutmärkt för olja. Skaffar man utblåsningsinstrument för att sprida barken påvattnet och de insugnings-instrument som erfordras för att tillvarata den barksom tagit hand om oljan och som man sedan kan utnyttja för eldningsändamål, dåär barken ett mycket gott medel. Inom en del industriföretag vet man detta. Därför tyckerjag att den aktivitet som staten skall utöva för att stå samhället till tjänstinom det område där man möter olycksrisker, bör utökas för att vi skall kunnautnyttja våra egna tillgångar. Jag tycker inte, herr statsråd, att man gjortdetta i tillräcklig grad, men denna lilla debatt kanske har fäst uppmärksamhetenpå saken. HerrSVENSSON i (vpk): På ett par punkter förvånar migcivilministern. Utan att ha nämnt det tidigare i sin interpellationstext -trots att detta skulle varit ett bra argument för honom - tar han nu fram enhelt färsk rapport från , som skall stödja hans passivainställning. Det förvånar mig, därför att mig veterligt - jag har skaffatnoggranna underrättelser på den punkten - har icke heller representanter frånnaturvårdsverket varit i kontakt med dem som handhar och tillverkar den typ avbark som jag avser. Jag kan svårligen tänka mig att de under någraomständigheter skulle ha kunnat prova den. Sedan åberopar civilministern återigensprängämnesinspektionens experiment och säger att de skall ha avsett bark med15-18 procents fuktighet. Men av interpellationstexten framgår att de experimentenägt rum , och det är ju märkligt, för då fanns inte bark som var behandladpå det sättet. Den är resultatet av en senare teknik. Nåväl, jag skall inte föriänga debatten med att tvista omdessa detaljer. Jag tror mig dock, liksom , kunna konstatera attdet bland vederbörande myndigheter finns en viss grad av ovetskap om denutveckling som ägt rum, kanske också en viss grad av ovilja mot att prövanågonting nytt. Jag tror att det är en ganska farlig inställning, och det vardetta jag försökte tala om för civilministern; även en hög chef måste iblandvara beredd att misstänka att de underordnade teknologerna och specialisternakanske inte har så väl reda på sig i alla detaljer. En chef kan behöva ta etteget initiativ, gå förbi specialisterna, eller sätta fart på dem för att ettinitiativ skall komma fram. Det är särskilt intressant att nu erkännes att det ickefinns något medel för bekämpning av flytande fenol. Är detta icke ett argument,herr civilminister, för att ta en okonventionell och inofficiell kontakt medbrandförsvaret inom för att ta del av dess erfarenheteroch se till att en lämplig statlig myndighet ordnar fältexperimentverksamhet,som kan ge definitivt besked om barkens synbarligen mycket goda egenskaper påen lång rad områden? Om användning av bark som oljebe-kämpn ingsm edel, m.m. När det gäller att såsom chef gä förbi, tareda på och ställa frågan om det över huvud taget är riktiga uppgifter somlämnas, kan jag väl ändå våga hävda att jag efter att ha uppträtt som chef iett tjugotal år inom en förvaltning där också är verksam har ganska klart för mig hur man kan och bör hantera sådana situationer. Jag har i mitt svar hänvisat tUl sprängämnesinspektionensrapport, och interpellanten säger nu att den rapporten var , och dåfanns inte bark med I 5 procents fuktighet. Enligt de uppgifter jag har utfördes experimenten med enbark under namnet Zugol, som hade just 15 procents fuktighetsgrad. Jag kan intese annat än att det är analogt med de förhållanden som åberopar. Jag delar naturligtvis helt de synpunkter som är framfördahär om att vi skall ta till vara barken på ett vettigt sätt. Det är dock enfråga av en annan ordning. 1 den situation där vi befinner oss, kommer barkenalldeles säkert att visa sig ha sitt värde och bli tillvaratagen. Jag har konstaterat att jag inte känner till något medelsom är tillräckligt effektivt när det gäller att neutralisera fenol. Jag görfaktiskt inte det. Men avsikten är ju att de frågorna skall tas upp av den . Överläggningen var härmed slutad. Då samtliga ärenden på dagensföredragningslista nu blivit behandlade, meddelade herr talmannen att uppsattaanslag om kvällsplenum nedta-gits. Nr 149 § 10 Anmäldes och bordlades 7 december1973 ' ' ' anledning av framstäUningen 1973:19 från -------------------- förvaltningsstyrelse angående lokalfrågor på m. m. Nr 52 medanledning av propositionen 1973:202 med förslag till lag om antaletstatsdepartement och statsråd utan departement, m. m. Nr 41 i anledning av propositionen 1973:170 angåendeutgifter på tilläggsstat I till riksstaten för /74 i vad avserfinansdepartementets verksamhetsområde