prot · FW0993 · 1973-12-31 00:00:00 — Detta arrangemang har mött motstånd från tunga remissinstanser,och ingenstans utom hos kårorganisationen har jag funnit någon egentligtillfredsställelse över den anordningen. Departementschefen har accepteratprincipen uppenbarligen under betydande ruelse och med, såvitt jag förstår,betydande inskränkningar. Han framhåller också att "behovet av individuelltaxebindning bör pä nytt prövas I samband med att tandvårdstaxan förnyas". Utredningen har tydligen velat skydda de tandläkare somkan visa att de har en arvodesnivå före försäkringens tillkomst som överstigertandvårdstaxans maximiarvoden. Eftersom det förekommer stor spridning avarvodesnivån , skulle resultatet bli en mer eller mindre kraftiguppskrivning av arvodena för de flesta och därutöver skydd för topparvodena.Det gäller givetvis att man vid den uppskrivning jag talar om tar uttopparvoden och i varje fall marscherar uppåt. Jag anser att taxan ligger så högt att man borde ha kunnatnöja sig med den enhetliga ordning den ger. Det finns således liten eller ingenanledning att täcka in alla topparvoden. Tandläkarkären själv har ju bekant sigtiU en inbördes solidaritet genom att i princip acceptera en fast taxa. 1konsekvensens namn borde man ha avstått frän denna utväxt, särskilt som taxanmåste vara mycket förmånlig för tandläkarna. När nu den individuella taxebindningen ändå blirverklighet, hoppas jag att departementschefen och iakttarall rimlig restriktivitet och därtill avskaffar arrangemanget så fort sommöjligt. vill acceptera endast högre omkostnader som skäl förindividuell taxa under en övergångstid. Jag tycker att det är riktigt men villtillägga att det är bara extremt höga kostnader som kan accepteras. 1 detta sammanhang viU jag bemöta på enpunkt. Han sade att och jag i vårt särskilda yttrande gått emoten särskUd specialisttaxa. Propositionen upptar som bekant inte en sådan. Tillden frågan återkommer socialministern. Vad vi gått emot är vad jag nu talat om,den individueUa taxan, och ingenting annat i detta sammanhang. Utredningens förslag om en timtaxa till tandhygienisternapå mäste väl vara något av ett olycksfall i arbetet. Med hänsyn tilldenna yrkeskärs löner skulle den taxan ge arbetsgivaren-tandläkaren storaextrainkomster jag höll på att säga arbetsfria sädana, som det inte tordefinnas något skäl tUl med hänsyn till hur tandläkaren själv behandlas itaxesammanhanget. En motionär yrkar på en sänkning till , vilketbelopp av vissa fackmän bedöms vara i överkant. Jag har ingen bestämduppfattning, men även utskottet har samlat sig kring uppfattningen att de 90kronorna ligger för högt. Tar utskottets förslag, anser jag attdepartementschefen har befogenhet till att göra en kraftig nedsättning avbeloppet, vilken möjlighet jag hoppas att han utnyttjar när den dagen kommer,och den kan inte vara långt avlägsen. Skulle de farhågor som jag här givit uttryck förbeträffande taxenivän komma att besannas, kommer helt naturligt försäkringeninte att fullt ut bli den goda hjälp till patienterna som man avsett, vilket isä fall blir ett högt pris på en som jag tror onödig generositet mot en redanförut starkt gynnad yrkesgrupp. Dessutom skuUe det - och det befaras också inomtjänstetandvården komma att verka menligt pä folktandvårdens rekryterings-och utvecklingsmöjligheter. Därmed tvingas också folktandvården att konkurreramed anställningsvillkoren på nivåer över de redan nu goda förmåner somtjänstetandläkarna mäste anses ha, om inte i relation till privatläkare sä ivarje fall sett allmänt på svensk arbetsmarknad. Som förenämnda undersökning visar hartandläkarna mycket varierande årsarbetstider med ett genomsnitt betydligt underden aUmänna årsarbetstiden. Med den ökade värdefterfrågan som med aUsannolikhet bhr följden av försäkringens tillkomst och folktandvårdensutbyggnad blir det ökade arbetstillfällen för de tandläkare som Inte hartillräcklig sysselsättning, och dä blir bilden kanske nägot annorlunda och bättre. Det tycks emellertid som om många, kanske flertalet Allmän tandvårdsförsäkring, m. m. Allmän tandvårdsförsäkring, m. m. tandläkareanser sig böra ha en betydligt kortare årsarbetstid än andra och att maninrättat sig därefter. Andra har återigen uppenbarligen dragit ned arbetstidenav skattemässiga motiv. Jag tror nog att den direkta patientbehandlingen är etträtt krävande arbete, men vi har många yrkesgrupper och stora skaror människorsom är i den situationen och ändå får utföra normal arbetstid. Därför tyckerjag att de tandläkare, som uppehåUer reguljär verksamhet, i stort sett börräkna med samma arbetstid som andra medborgare och därigenom betydligt öka sinkapacitet till fromma för ett åtminstone tills vidare växande vårdbehov. Detandläkare som tar sig tre ä fyra månaders semester kan för övrigtknappast ge sina patienter den service och kontinuerliga vård som alla bekännersig till. De goda inkomsterna motiverar också goda arbetsinsatser. Jag vill hoppas att kårorganisationen skaU medverka bättre tingens ordning på det här området. EmeUertid måste jag tyvärrkonstatera att en alltför hög taxa vilket det nu än är - har viss benägenhetatt motverka sådana strävanden. Från tandläkarhåll har uttalats missnöje med att ingentaxehöjning förutbestäms . Den reaktionen kan man till nöds förstå, omman utgår ifrån att den föreslagna taxan är bra avvägd nivåmässigt och eljest.De som hyser samma bekymmer som jag tycker att det är välbetänkt avsocialministern att vänta och se på den här punkten innan ytterligareuppskrivningar görs. De som lekt med tanken på indexreglering av taxan börbeakta att vi är på aUdeles för osäkra vatten för att ge oss ut på en sådanseglats. För övrigt bör man nog vara mycket försiktig med den politiken oavsettvad det gäller för område i vårt samhälle. Som tidigare framhåUits har mig veterligt ingen kritikframkommit mot taxan från tandläkarhåll i fråga om den förtjänstnivä den kange. Däremot har missnöje anmälts beträffande etableringskontroUen, denautomatiska anslutningen till försäkringen och den s. k. förhandhngs-rätten.Jag skall, i varje fall inte , analysera dessa delar av komplexet, hurlockande det än vore, utan nöja mig med att säga att dessa anordningar inte äruttryck för illvilja mot tandläkarkåren, vilket klart framgått avsocialministerns redogörelse. De är resultatet av grundliga överväganden om devillkor som måste gälla åtminstone I inledningsskedet för att vi skall lyckasmed denna viktiga sociala reform. Jag kan inte heller se att propositionensförslag i dessa stycken pä nägot sätt kränker ifrågavarande yrkeskär. Det ärinte någonting unikt för tandvården att ha etableringskontroU. En sådan finnspå flera områden i värt näringsliv. Vad jag vill ta upp ytterligare är de grova hotelser somuttalats i olika sammanhang från tandläkarhåll, tillkomna för att tvingastatsmakterna till reträtt på de punkter där man är missnöjd, I en intervju iDagens Nyheter med tandläkare i Stockholmhotar denne med att man kan dels missbruka taxan genom maskning, dels"taxefuska" genom att borra upp tre hål I stället för ett, som manlär ha gjort i - det finns minsann olika sorters importer och dels"jobba hårdare", sä att kostnaderna för försäkringen blir högre änberäknat. Vi har också sett annat i den stilen. Det däratt "jobba hårdare" skrämmer Ingen, och det framgår också av vad jagnySS sagt. Det hälsar vi med glädje, även om det kostar några hundra miljonertiU för statskassan. De andra hotelserna däremot är verkligen tråkiga, särskiltsom det gäller ett viktigt avsnitt av hälsovården. Dyhka uttalandenrepresenterar ett övermod, som är generande för kåren och - vUl jag tillägga -en av samhället gynnad yrkesgrupp. tror jag att det stora flertalettandläkare och i synnerhet de som står i ledningen för kårorganisationerna avvilka jag personligen känner några - centralt och regionalt kommer att arbetalojalt för den försäkring beslutar om . Jag vill dock för demsom inte inser det riktiga däri, nämhgen att respektera ett beslut, framhålla attstatsmakterna inte är slagna till slant, om lojalitetskravet inte uppfyUs frånkårens sida. Då anser i varje fall jag att har anledning att omprövavUket system vi skall ha i fråga om tandhälsovärden i landet. Tänkbaraalternativ är t. ex. att införa en stramare taxa för privattandläkeriet, så attfolktandvården får den behövliga konkurrenskraften i fråga om arbetskraft,eUer att helt enkelt genomföra en total kommunalisering av tandvärden i landet. TiU slut, herr talman! Även om jag varit kritisk i frågaom taxans nivåer vill jag gärna erkänna att det är ett gott utrednings- ochförberedelsearbete i en mycket svår fråga vilket naturligtvis i hög gradförklarar att det har dröjt så länge med reformen - som har föregått riksdagensbehandling . Jag vUl yrka bifall på alla punkter till utskottetshemställan - detta anser jag höra till den arbetsstil jag haft här, även om dethade varit lockande att gå med kommunisterna pä en punkt, nämligen mot detspeciella tillägget för somliga läkare, som har haft goda taxenivåer tidigare. Under detta anförande övertog herrtalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Allmän tandvårdsförsäkring, m. m. Fru andrevice talmannen (): Jag vUl till en början instämma i debifallsyrkanden som här redan tidigare gjorts till de reservationer som harlämnats av i och jag viU över huvud taget instämma i desynpunkter som han har anfört i debatten. 1 övrigt vill jaginskränka mitt inlägg till ett par begränsade frågor. Jag gör detta med riskför att därvid bli missuppfattad av socialministern för min inställning tillfrågan i stort. För att undvika de allra största missförstånden tvingasjag ändå, herr talman, att först mycket allmänt och snabbt summera vårt partisinställning tiU den huvudfråga som diskuteras . Först efter det att regeringspartiet gick tiU valpå löftet om en tandvårdsförsäkring förverkligas det reformförslaget. Dentakten i reformarbetet imponerar knappast pä någon. Vi ser inom folkpartiettandvårdsförsäkringen som en angelägen komplettering av socialförsäkringssystemet.Det är ju väl bekant att stora delar av befolkningen inte fårtandvård i den omfattning som krävs för att vidmakthålla en god tandstatus. Detär också känt att det otillfredsställda värdbehovet är särskilt framträdande bland de lägre inkomsttagarna. Allmän tandvärds-försäkring, m. m. Dettasammanhänger naturligtvis med att kostnaderna för en rationellt genomfördtandvård är mycket betungande för lägre inkomsttagare. Det är mot denbakgrunden att beklaga att tandvårdsreformen inte kunde genomföras under1960-talet. 1 en motion till riksdag begärde vi en ökadutbUdning av tandläkare för att det uppdämda värdbehovet skulle kunnatillgodoses när reformen en gång genomfördes. Vi föreslog också att ungdomstandvårdenskulle byggas ut som ett led i ett successivt genomförande av den aUmännaförsäkringen. Den förebyggande tandvårdens betydelse har därvid särskiltbetonats. Vi hälsar med stor tillfredsställelse att en reform nuäntligen genomförs och att utskottet så starkt markerat just den förebyggandevården. Vi beklagar emeUertid de ändringar som regeringen gjort i utredningensförslag. Det nya i propositionen jämfört med utredningsförslaget är främst enhårdare reglering av tandvården. Anslutningen till försäkringssystemet och tilldess bundna taxor blir inte frivillig för tandläkarna, som utredningen ville,utan obligatorisk. skall vidare få direkt begränsaantalet tillkommande privatpraktiserande tandläkare. Regleringarna motiverasmed att de utgör garantier för att den nya försäkringen och den planeradeökningen av tandvården skall få tiUräckliga resurser. Jag måste fräga om socialministern verkligen menar fuUtaUvar när han i propositionen och här säger att man skall pröva sig frammed det här tvånget för att efter den prövotiden se om man kan gå in på enfriare linje. Är det verkhgen möjligt att först ha en tvängsanslutning ochunder pröva om det är möjligt att införa frivillig anslutning? Ensådan logisk kuUerbytta trodde jag i varje fall inte statsrådet skuUe göra sigskyldig till. Mot bakgrunden av de undersökningar som visat på ettotillfredsställt värdbehov, främst hos de lägre inkomsttagarna, och motbakgrunden av barn- och ungdomstandvårdens förebyggande betydelse ter det signaturligt att bygga ut folktandvården. Men det är ä andra sidan knappastnödvändigt att ägna åt att i varje fall inte om maninte tillhör utskottet diskutera de frågor beträffande vilka en betydandeenighet redan är nådd. Jag kommer inte heller, som jag redan har nämnt, attgöra det. Jag vill framför allt ta upp frågorna om etableringskontroU och omtvångsanslutning av tandläkarna. Enligt vår mening bör möjligheter tiU ett fritttandläkarval upprätthållas. Det är framför allt ett odontologiskt grundatönskemål, och den synpunkten tycker jag något har åsidosatts. Att somsocialministern göra detta tiU en fräga om att vara för tandläkare eller förpatienter är därför helt felaktigt. Det finns olika tandläkare, liksom detfinns olika patienter, och det är därför också just från patientens synpunktviktigt att slå vakt om ett fritt tandläkarval. Etableradeförtroendeförhållanden mellan tandläkare och patient kan därmed bibehållas. Mankan inte bortse från att goda relationer meUan läkare och patient har betydelseför ett lyckat värdresultat även Inom tandvården. Vi anser det också rimligt att den som vUl eller måste hasnabb behandling bör få möjlighet till detta mot att de själva står förfulla kostnaden.Om möjligheten till fritt tandläkarval skall kunna upprätthäl- Nr 93 las måste naturligtvis tandläkarna kunna bibehålla ochockså etablera ««. privatpraktik.Med en tillräcklig utbyggnad av utbUdningskapaciteten kan . ettbibehållande av den möjligheten knappast försvåra utbyggnaden av ------ folktandvården.Tjänsterna där är säkerhgen attraktiva för tandläkarna. Det ärockså mer tilltalande att genom en god personalpohtik förmå forsaKnng, m.m. rekryteratandläkare till folktandvården än att införa bestämmelser som tvingartandläkarna tUl folktandvården. Vi vänder oss således mot den föreslagnaregeln, som ger rätt att begränsa antalet privatpraktiserandetandläkare anslutna tiU försäkringen. Utredningen underströk vikten av att ett regionalt samrådkommer tUl stånd i fråga om etableringen. Jag vUl påminna herr statsrådet omatt det förslaget stöddes av vid remissbehandlingen, och detborde enhgt min mening vara ett mer tUltalande sätt att lösaetablerings-problemet. Man har alltså inte varit oresonlig, som socialministerni dag velat låta påskina. Över huvud taget reagerar jag starkt emot den bildsom socialministern har gett både av och av dem somstöder de synpunkter som har kommit fram frän sida. Statsrådet sade här tidigare att man faller förTandläkarförbundets propaganda. Nej, det gör man inte, men däremot för densakUga information som har kommit fram från förbundet. Jag förstår inte varförman inte skuUe göra det. Ni ler, herr statsråd, men jag tycker att Ni skall taförbundet pä allvar, Uksom jag hoppas att Ni tar andra organisationer påallvar. Regeringens propositioner däremot har ofta rymtfelaktigheter; det är inget ovanligt. Det är inga gudsord för oss här irU:sdagen, det som står i regeringens propositioner, utan vi fär nog läsa ävendem med mycket stor vaksamhet. händer det att just regeringenspropositioner är så illa förberedda att regeringen inte vill stå för dem mer änett par veckor. Sedan drar man tillbaka dem från . Dä är de väl intealltför väl övervägda och korrekta. Därför har vi all anledning att verkligeninsamla den information som vi kan få från ohka häU. Jag förstår inte varför viinte skulle göra det frän organisationernas sida, eftersom vi här i ärlyckliga nog att ha organisationer på alla områden, som verkligen arbetarmycket seriöst med sina frågeställningar. Sedan frågar herr statsrådet om man är för tandläkarna.Ja, visst är man det. Varför skulle man inte vara det? Och man är förtandsköterskorna och för tandteknikerna, som alla är nödvändiga för att gepatienterna den goda tandvård som vi alla eftersträvar. Det är inte fråga omnågra motsatsförhållanden här. Departementschefen har inte redovisat några egentliga skältill att han anser att anslutningen av tandläkama till försäkringen inte bör vara frivillig. Han framhåller att man för att förverkliga reformens syfte måste skapa garantier för att tandvård i största möjliga utsträckning står till förfogande för alla försäkrade på försäkringens viUkor. Detta i sin tur förutsätter, menar han, att i stort sett alla nuvarande privatpraktiserande tandläkare ansluts till försäkringen. Det förhållandet att ett uppdämt vårdbehov kan väntas föreligga när reformen träder i kraft gör det enligt 95 Allmän tandvårdsförsäkring, m. m. hansmening särskilt angeläget att försäkringen fungerar i fuU utsträckning redanfrän början. Att sörja för att personalresurserna är tillräckliga ärverkligen en tanke som regeringen borde ha umgåtts med , närman planerade den här reformen och man vet att det tar så attpraktiskt genomföra den. Att t. ex. på ett tidigt stadium ha en budget iarbetskraftstermer som vi så föreslagit skulle i hög grad hamedverkat till att klara just sådana frågor. talar emeUertid allting för attförsäkringen skuUe fungera fullt ut redan från början även utantvångsanslutning. De som söker tandläkare kommer med all säkerhetatt göra detta med ledning av den förteckning över tandläkare som skaUupprättas. Försäkringen innebär också en generös subven-tionering, så attefterfrågan av ekonomiska skäl kommer att styras mot de tandläkare som äranslutna. Risken att försäkringssystemet skulle äventyras av att för mångatandläkare skulle ställa sig utanför mäste bedömas som ytterst liten. Vidare har anfört att en sä stormajoritet av förbundets fullmäktige uttalat sig för huvudlinjerna i förslagetatt en allmänn anslutning kan anses säkrad. Förbundet har också garanterat90-procentig anslutning genom frivillighet. Det saknas således enligt minmening skäl att gå ifrån utredningens förslag om frivUhg anslutning. Jag fästerdärvid betydligt större avseende vid de deklarationer som lämnats frånTandläkarförbundets och de övriga organisationernas sida än vid det som harframkommit i enskilda pressuttalanden, som - om jaguppfattat det riktigt tvärtom har tagit avstånd ifrån. Jag antar attstatsrådet i sin egenskap av ledamot i denna kammare också har fått sigtillsänt den skrivelse som har skickat ut och där det ståratt tar klart avstånd frän varje obstruktion som skuUe kunnastöra de goda relationerna patient-tandläkare eller i övrigt vara missbruk avförsäkringsbestämmelserna. Det räknar jag som ett seriöst konstaterande som vihar anledning att lägga tUl botten för de ställningstaganden som här görs. Det finns också en fråga om medinflytande i den härdiskussionen, och den är intressant därför att den kommer i ett tidsperspektivdär medinflytandefrågorna pä alla områden är i hög grad heta frågor. Ingen villväl i dagens läge gå in i debatten och säga: Nej, jag vägrar medinflytande. Deneller den gruppen skall inte ha något medinflytande. Är det någon som har detmodet? Men det är faktiskt vad regeringen gör i just den här frågan. Man talargärna principiellt i stora och svepande sammanhang om rätten tillmedinflytande, och man erkänner också gärna i praktiken i vissa fall, men inteI alla, denna rätt till medinflytande. Även om det här är fråga om en grupp sominte representerar någon majoritet eller någon stor samhng skall det enligtmitt sätt att se vara precis samma rättigheter som kommer den till del. Det ärfaktiskt en av de diskussionspunkter som debatten har rört sig kring. Omman menar allvar med medinflytandekravet kan det inte bara gäUa t, ex. vissalöntagare, vissa jordbrukare och vissa bestämda grupper, utan det måste gällaalla. Staten kommer annars att helt ensidigt diktera de villkor som skallgälla. Denna principiella ståndpunkt har länge intagit. Vårt kravpä förhandlingsrätt, eller i det här sammanhanget kanske riktigare uttrycktöverläggningsrätt, för tandläkarna och för tandteknikerna är därför bara ettkonsekvent fullföljande av vår utstakade linje. Tvängsanslutningenblir ännu orimhgare eftersom den har förenats med en förvägran att just getandläkarna överläggningsrätt. Tandläkarna inom den privata sektorn driver sinpraktik som en rörelse. Det är sannolikt nägot mycket ovanligt jag hoppas attdet blir ovanligt även för framtiden att man tvingar en rörelseidkare attutföra en tjänst tUl ett visst pris som myndigheterna ensidigt bestämmer.Tandläkarna blir enligt förslaget i praktiken tvängsanstäUda, men utan formelltreglerad överläggningsrätt och med starkt begränsat fackligt agerande, omöverenskommelse inte träffas om ersättningens storlek. Hur är det egentligen med den här taxan? Man harvisserligen haft en överläggning kring de här frågorna. Men jag undrar om vihär i verkligen har kompetens och befogenhet att gä in och värderanivån pä de taxor som diskuterats. Jag skulle vilja fråga om man har följt deöverläggningar som i initialskedet har ägt rum. Man har visserligen inte gjortnågra förändringar i beloppen - och det kanske man inte vågar, för det skuUevara mera utmanande. Men i själva verket är det i princip samma sak om manskjuter tidpunkten för en möjlig revidering av taxan . Jag hardärmed inte gjort något som helst stäUningstagande huruvida taxan vid en sådanrevidering skuUe gå uppåt eller neråt. Vi vet hur det brukar bli, inte minst iett inflationssamhälle. På det här sättet har man äventyrat de möjligheter somman bör håUa öppna för tandläkarna att ge tandtekniker och tandsköterskor ochandra anstäUda den justering av lönenivån som de med all säkerhetkommer att kräva och som det säkert också finns fog för inte minst med tankepå innehäUet i den långa skattedebatt som vi hade . Ändringar itandvårdstaxan skaU beredas inom den föreslagna tandvärdsdelegationen, därsåväl tandläkarnas som tandteknikernas organisationer skaU vara representerade.Det är naturligtvis något i och för sig värdefuUt. Men det kan inte ersätta detfackliga inflytande som normalt tillkommer andra grupper på den svenskaarbetsmarknaden. Vi finner det därför vara ett självklart önskemål atttandläkare och tandtekniker och alla de grupper som här är berörda ges sammarätt att påverka sina viUkor som andra arbetstagare - jag använder detuttrycket har och som vi viU ge i andra sammanhang. Under det länga utredningsarbetet om tandvårdsförsäkringenoch folktandvårdens utbyggnad har tandläkarnas organisationer demonstrerat samarbetsviljaoch en positiv inställning tiU införandet av en tandvårdsförsäkring. Tydligenhar deras önskemål om rätt till fackligt inflytande trots detta fått regeringenatt föreslå detta tvångsinslag i försäkringen; regleringar som inte ärmotiverade av hänsyn till patienterna, tvångsinslag som av naturliga skälskapar olust hos tandläkarna. En samarbetslinje från regeringens sida hadenaturligtvis haft större möjlighet att bevara den positiva inställningen hostandläkarna. En sådan positiv inställning måste vara att föredra även urpatienternas synvinkel. Jag har svårt att förstå varför regeringen vUl demonstrerasin makt genom att föreslå detta tvångsmedel. Man har inte dragit sig för att Allmän tandvårdsförsäkring, m. m. 7 protokoll 1973. Allmän tandvårdsförsäkring, m. m. förvägratandläkarna just sådan rätt tiU fackligt agerande som man i andra sammanhanganser fundamental för olika organisationer. Jag vill tUl sist, herr talman, bara erinra om det somherr statsrådet sade . Då viUe herr statsrådet göra gällande attde som tar upp dessa viktiga principiella frågor är mot patienterna, mottandvårdsreformen som sådan. Trots att det är den försynte socialministern somgör påpekandet tycker jag rent ut sagt att det är högst oförsynt att görasådana påståenden. Jag tycker nog också att det är rimligt om herr statsrådeti.sammanhanget erinrar sig att i de frågor som vi här framför allt principielltdiskuterat har vi samma syn som den utredning hade där en statsrådet närståendeperson, nämligen den tidigare statssekreteraren, var ordförande.