prot · FW09110 · 1973-12-31 00:00:00 — Att tala om för medborgarna hur man har agerat i de storafrågorna, att tala om vilka värderingar man står för, att berätta vad mankommer att slåss för - det är inte att åstadkomma "ett visstbuller", det är att ge människorna en vägledning . A';' regeringsform och ny riksdagsordning m. m. HerrHERNELIUS (m); Aret var alltså 1809 - jag tror jag återvänder dit för enstund. var i krig med under , medtsarens och med grannen . Svenska områden var ockuperade- , men främst - som en följd av de två storas, ochAlexanders, överenskommelse i Tilsit. Ryska trupper stod på svensk mark och varberedda att rycka fram. och dess omgivningar hotades. Den 13 marshade militära och civila ämbetsmän arresterat kung . I detta läge fördes striden om den politiska ledningenefter revolutionen. Vad skulle komma först: ny kung eller ny författning?Arbetet på författningen började dock genast pä grundval av det s. k.Håkansonska förslaget. En författningskommitté tillsattes under högstinformella former, och förelåg från regeringens sida grunder för enny regeringsform. Ett konstitutionsutskott valdes med HansJärta som ledande sekreterare. Någon i utskottet yttrade att det var 30 iutskottet, 15 ledamöter men utgjorde också 15. Vid mötet mellan regenten och de fyra ståndenantogs författningen och uppsteg den nye kungen på tronen. slogständerna fast att de i egenskap av "svenska folkets fullmäktige inträtt irättigheten, att själve genom upprättande av en förändrad statsförfattning,för framtiden förbättra belägenhet". Professor i som kommenterat dessahändelser säger att på ett mera tydligt sätt kunde folksuveränitetens idé inteha kommit till uttryck. Mot bakgrund av denna snabbhet, någrahektiska veckor i ett läge sådant det var, framstår säkerligen påståendena omatt författningsarbetet bedrivits under tidsnöd och opåkalladforcering som svårförståeliga. Likväl är det så. Det är santatt författningsarbetet har pågått . På sätt och vis Ny regeringsform och ny riksdagsordning in. sedan1954, dä den författningsutredning tillsattes som lade framförslaget tUl ny regeringsform och ny riksdagsordning. Remisser och samrådmellan partierna och regeringen följde, och man enades om direktivenför en ny grundlagberedning, sorn i sin tur tillsattes . Den partiella reformen grundades på ett förslag från sammaberedning och trädde som bekant i kraft 197 1. Från början var meningen sedan att grundlagberedningenförst skulle lägga fram ett förslag till riksdagsordning att antagas av 1973års riksdag. Därefter skulle ett förslag till regeringsform följa. Men ijanuari 1971 ändrades plötsligt planerna. Såvitt jag förstår på tillskyndan avregeringen, bestämdes då att regeringsformen och riksdagsordningen skulleframläggas för , trots att grundlagberedningen hadefastställt ett arbetsschema endast , . vidtog den forcering av arbetet som sedan medförde medrätta påtalade brister. Och som medförde bl. a. underlåtna analyser avgrundläggande problem som sammanhänger med en ny författning på en annan grundän den tidigare folksuveränitetens grund i stället för maktdelningens grund. De viktiga frågorna om skyddsanordningarna för minoritetenfördes också i stort sett åt sidan, och principdiskussionerna kunde i det lägetknappast föras med den kraft och det allvar som hade behövts och med den analyssom också där hade varit påkallad. Än värre: Denna forcering har ocksä kommit att påverkariksdagsarbetet och dagens arbete. Först sedan remissyttrandena inkommit kundenaturligt nog departementsarbetet bedrivas, och det bedrevs verkligen i högstatempo. Men propositionen kunde inte gärna avlämnas förrän efter ett ytterligareuppehåll, och det blev . Först därefter kunde utskottsbehandlingenta sin början, dvs. i realiteten efter påskuppehållet. Och detta arbete har isin tur måst forceras. Inget kan härvidlag riktas mot KU:s presidium.Tidspiskan, tidsnöden har bestämt utskottsarbetets omfattning och innehåll. Mendet bör kanske förtjäna omnämnas för kammaren att i stort sett knappast någonenda skriftlig föredragning kunnat medhinnas i utskottet, att det övervägandevarit fråga om pappersföredragningar. Detta är mycket beklagligt, men vi harkommit i det läget. Låt mig så, herr talman, ta upp frågan om de medborgerligarättigheterna. har så mycket osakligt sagts i debatten om dessa såsom nuhar skett. Enligt en version, ganska spridd, skulle regering och riksdag vara ifull färd med alltså vad vi skuUe syssla med att avskaffa allamänskliga fri- och rättigheter. Enligt en annan version, som visserligen ärmindre gångbar men som i alla fall har vunnit gehör inom en studentkår ilandet, skuUe regeringen nu gå så långt i undertryckande av mänskligarättigheter, att man efter det att det här grundlagsförslaget småningomantages, skulle vara beredd att införa tortyr. Enligt en tredje version,lancerad av en jurist i en av landets större tidningar, skulletryckfrihetsförordningen i dess helhet kunna sättas ur spel genom ett endabeslut av . Enligt en kulturartikel i en stor tidning , infördutan reservation, skulle det rättsskydd som skapas för individen enligt dennya grundlagen vara mycket sämre än det som föreligger. Allt detta är helt felaktigt. Om detta är utskottet enigt.I själva verket är det så att rättighetsskyddet efter det att den nyagrundlagen har antagits blir utbyggt och förstärkt. Det sker på olika sätt. Jagskall bara nämna tvä anledningar därtUl. För det första inskrivs i grundlagensåsom grundlagsskyddade rättigheter vissa rättigheter som inte finnsdärstädes, exempelvis förbudet mot retroaktivt straff, förbudet mot särskildadomstolar, förbudet mot att icke få återvända till riket etc. För det andra kan inskränkningar i rättigheter som finnsenligt praxis eUer i varje faU anses böra upprätthåUas genom praxis inte ifortsättningen ske genom något regeringens förordnande, utan för sådanainskränkningar krävs lag, vilket garanterar offenthgheten, publiciteten ochriksdagens medverkan. Jag skulle kunna gä vidare men vill nämna dessa som defrämsta exemplen. Detta innebär inte att vi i moderata samlingspartiet ärnöjda med situationen som den är . Det innebär inte att vi inte tyckt skulle ha kunnat gå vidare. Det har partiet och dess föregångare hävdatsedan 1938, som erinrade om. I dagens läge tycker vi att manskulle ha fått tiU stånd beslut om en kvalificerad majoritet i försådana inskränkningar, men vi medger gärna att det finns tekniska svårigheter isamband därmed. Vi har därför, men inte bara därför utan framför allt isyfte att få enighet i denna fräga och i syfte att få även det största partieti kammaren att sluta upp kring en ny och ingående prövning av dessa problem,accepterat den utredning som härom har talats tidigare. Vi har gjort det sedanvi fått förvissning om dess direktiv och regeringens intentioner beträffandedess tillsättande och arbete. Sä föddes alltsä den kompromissen. Jag vUl betona attutredningen skall omfatta inte bara frågan om minoritetsskydd och kvalificerademajoriteter utan också skall behandla en del av de målsättningsparagrafer somhar förekommit i olika utkast och som vi delvis finner opåkallade, delvis varaav traditionell art och efterföljare tUl den gamla 16 §. Jag skaU , herr talman, be om tiUständ att få granskareservationerna. Jag skaU dock göra det ganska kort, eftersom flera av dessareservationer berörts av andra talare och andra reservationer kommer attberöras av personer efter mig på talarlistan. Låt mig först beträffande reservationen 6 säga att jag ärövertygad om att kommer att framlägga oppositionens i utskottetgemensamma synpunkter i anslutning härtill. Reservationen 9 handlar om kollektivanslutningen. Det ären gammal fråga. Jag vUl inte gå in på frågan i hela dess vidd det behövsinte. Vi delar helt den uppfattning som har tillkännagivits från dennatalarstol bl. a. av , att det bästa vore om man kunde slippa lagstiftavare sig i grundlag eUer i vanlig lag om dessa ting och att partierna träffadeen överenskommelse, som gjorde slut på denna ovärdiga företeelse i svenskdemokrati. Detta har sagts , men intet har hänt i denvägen, och det må förlåtas oss om vi med hänsyn tUl denna utveckling trotsvåra principieUa invändningar mot att gå in på partiernas eget område - viU Ny regeringsform och riy riksdagsordning rn. Nr 110 förorda en bestämmelse i grundlagsom hindrar att människor utan egen T' dapenden vetskap eUer vilja ansluts till enpolitisk åskådning eller till ett politiskt 5 'nni1973 parti. Det är vår motivering. Menkunde frågan lösas på en annan väg - -------------------- genom vanlig lag, genom överenskommelse är viberedda att frånträda Nyregeringsjorm yrkandet om grundlagsstiftning ifaUet i fräga. Vi har inte sett något av och nyriksdags- j 4q . Nästa reservation gäller en gammalbekant: antalet riksdagsledamöter. Jag viUerinra om att redan i grimdlagberedningen förfäktade våra representanter attsiffran 350 var för hög. 1 uttalade man därjämte 1968att tUlfälle att överväga ledamotsantalet skuUe uppstå när man började övervägaersättarfrågan. föreslås ersättare; det bestämdes och nuföreslås det än en gång att sådana skaU finnas enligt grundlagen. majoritet har trots detta icke velat överväga konstitutionsutskottetsbeställning . Jag tycker det är märkligt med tanke på att flera ledamöterav KU 1968 är med i och alltså inte infriat vad desjälva har sagt. Jag tycker också att 20 ledamöter tUl, vilket i realitetenblir resultatet av ersättarinstitutet, kommer att ytterligare tynga dennakammares arbetssätt och arbetsformer. Handen på hjärtat, ärade kammarledamöter,är ni verkligen nöjda med arbetsformerna nu? säger att de intekommer att ändras till följd av att man minskar ledamotsantalet. Jag tror inteatt det förhåller sig sä, jag tror att det blir mycket lättare att arbeta i enriksdag som består av 299 plus 20 än en på 349 plus 20, som vi får om ickereservationen antas. Jag tror ocksä att den oproportionerligt stora riksdagenär en av de orsaker som tyvärr bidrager till en viss missaktning för riksdagenhos allmänheten. Det kan ju hända att TV-tittare fär en bild av dennaförsamling och upptäcker att visserligen finns det 350 ledamöter, men ikammaren är det bara 11 eller 13 eller 15 eller vad det nu kan vara. Procentenskulle i aUa fall bh något bättre, herr talman, om man sänkte ledamotsantalet.Det vore alltid en vinst, det kan väl även medge. Reservation nr 12 handlar om utlandssvenskars rösträtt. Påden punkten kommer i att utveckla vår talan. Reservation nr 15 gäller folkomröstning. Denna fråga har redan behandlats av herrar ,och , och jag skall inte närmare redovisa mina synpunkter därpå.Jag viU bara konstatera att det är ytterst märkligt att ett parti, som är medandra partier om att fastslå att all makt utgår från folket, icke vill släppafram folket i en enda fråga tiU direkt avgörande. Det representativa systemetslår vi alla vakt om, men kunde det inte finnas något fall där folket direktskuUe få bestämma? Och vad är mer lämpat för ett sådant avgörande än justfrågor om viktigare grundlagsändringar, som alltså enligt vår mening skullekunna hänskjutas tiU folket, till beslutande folkomröstning? Det har majoriteten icke velat vara med om. obegripligt och oförklariigt, och vi menar att vår foikstyrelse skulle kunnaförstärkas genom att beslutande folkomröstning kunde tUlkomma i fall somdetta. Det rådgivande institutet finns, det är sant. 80 till kommunala folkomröstningar kanyppas genom andra utredningar och besluti framtiden, det är ocksä sant. Men här gäller det alltså beslutandefolkomröstning i grundlagsfrågor. Reservation nr 16 handlar om statschefens funktioner.Härvidlag har utvecklat vår talan, och jag har inte mycket atttillägga. Jag vill blott säga att vad på den punkten anfördegentemot mig förefaller mig inte särskilt hållbart. Det var närmast att detskulle ingå i Torekovöverenskommelsen att inte kungen skulle ha någon sådanfunktion som det här gäller. Låt mig dä konstatera att de grundtankar som herrFiskesjö just åberopade för Torekovöverenskommelsen rubbas icke av ett bifalltUl vår reservation. Kungen tillägges icke något avgörande, någon makt. Vad hantUlägges är förpliktelsen att som flertalet andra statschefer undertecknaexpeditioner, lagar och förordningar. Att han själv inte har varit med om attbesluta därom häri saken icke sä stor betydelse. Det väsentliga är att han påett annat sätt symboliserar den över politiska partier höjda statsapparaten.Detta har vi ansett vara värdefullt när det är fråga om meddelanden tillallmänheten från samma statsapparat. OvUjan mot att kungen tillerkänns denna rättighetförefaller mig ytterst bottna i ovilja mot monarkin som sådan. Men den oviljanbör ju inte sträcka sig så långt att man låter den svenske statschefen i dettaavseende få en tämligen unik ställning i förhållande till andra statschefer ivärlden. Jag måste också säga att andra invändningar i dettasammanhang förefaller mig hka litet vägande. sade: Hur går detvid förfall för monarken? Kan han dä sabotera underskrivandet? Han använde intedet uttrycket, men det var meningen. Med förfall för monarken menar vi faktisktfrånvaro. Det har uttryckligen angivits i utskottet, och det framgår avtolkningen av ordet förfall i andra sammanhang i denna grundlag. Vi har alltsåtäckt den möjligheten. Om kungen inte skulle vilja skriva under någonutnämning, så expedieras den i alla fall med annan underskrift den saken ärenligt vår mening helt klar. Reservation nr 19 gäller omröstningsreglema i regeringen.Vi tycker det är märkligt att statsministern skall tilläggas ökadebefogenheter, tilläggas makten att själv besluta - för det är det det iverkligheten är fråga om. Det går inte att, som vill göra,jämföra med nuvarande ordning, eftersom nuvarande regeringsform bygger påfiktionen att kungen beslutar. En ändring av reglerna skulle dä kräva niycketomfattande ändringar i övrigt. Det är mycket intressant att regeringen intekunde gä med pä vad grundlagberedningen i detta fall enhälligt föreslog dessförslag var utan invändning inom beredningen. Andra alternativ diskuteradeslänge och var t. o. m. ett slag huvudalternativ. Men när det kom till kritanstannade alla, även socialdemokraterna, inför att det skulle vara omröstning iregeringen. Detta har ni släppt. Det är inte jag som bör svara pä frågan,det är andra. Praktiskt har detta konsekvenser av ganska olustig art.Statsministern sade i början av denna debatt från denna talarstol att det äringa större förändringar som sker i samhäUsskicket om denna nya grundlag antas.Det må han väl ha rätt i. sade 1809 att inga stora och lysande A';' regeringsform och ny riksdagsordning m. m. 6 protokoll 1973. Nr 110 förändringar föreslås, och man kansäga att det gäller även , i varje fall Tisdaeen den °' "" lägger tonvikt på "lysande". Men enförändring finns åtminsto- 5 nni 107 '' ' '' ' Statsministernsställning är en helt annan i den -------------------- författningsom kommer fram av detta förslag, jämfört med den partiella Nyregeringsform reformen, än den som rådde före 1968 och 1970.Statsministern ensam ocn nyriksdags- avsätter och tillsätter statsråd. Statsministern är i realiteten den som oraning m.m. förordnar om nyval. Statsministernkommer ocksä att bli ensambestäm- mande iregeringen därför att för dess arbete skall gälla en arbetsordning somstatsministern naturligtvis mäste äga största inflytande på. Olägenheterna av denna ordning är många. Det har sagts idebatten att är det stora frågor så spricker regeringen. Det är rätt. Men detär kanske i mindre utsträckning de stora frågorna än medelstora och små frågordet gäller. Hur ställer sig en departementschef om statsministern med formellmakt ingriper i hans ämbetsområde, t. ex. i fråga om utnämning av professor?Det har statsministern möjlighet att göra. Frestelsen kan ibland bli honomövermäktig. Inte blir det regeringskris för en sådan sak, men beroendet avstatsministern för det enskilda statsrådet blir ju lika starkt ändå. Vi har exempel från en koalitionsregering i , där enbiskopsut-nämning föranledde en konstitutionell konflikt av detta slag.Särskilda problem kommer att uppstå i koalitionsregeringar. Man kommer naturligtvisatt fråga: Skall koalitionen spricka på detta eller inte? Det självständigaområdet för de deltagande statsråden blir ju inte så stort. Och begreppetkoalitionsregering kanske, herr talman, inte bara gäller den borgerligaoppositionen det kan också gälla andra partier än de aktueUa. En annan fräga är den konstitutionella. Hur skaUkonstitutionsutskottet kunna fastlägga ansvaret i varje särskilt fall, ornregeringens beslut är beroende av en arbetsordning som kan ändras frän dag tilldag? Har regeringen fastställt en arbetsordning kan ju samma regering ändra dendagen därpå den konsekvensen kommer man inte ifrån. Det vill vi inte vara medom, utan vi vidhåller grrrndlagberedningens förslag beträffande omröstningen. Reservationen 20 gäller skatterna. GrundlagberedningenvUle inte göra någon ändring i fråga om finansmakt i stort.Bestämmelserna har allmänt överflyttats till det nya lagförslaget med enändring. Grundlagberedningens majoritet ville - med moderater och folkpartistersom reservanter - att skulle få möjlighet att delegera avgörandet ifräga om vissa skatter, när icke var samlad, till regeringen. Detskulle vara fråga om avgifter och dylika pålagor. Främst var motiveringenkonjunkturpolitisk: det kunde behövas snabba avgöranden och att inkallariksdagen var en stor apparat. Vi som motsatte oss detta tyckte att om något har hävd isvensk förvaltning är det att svenska folkets rätt att sig självt beskatta utövas genom . Det uttrycket ströks ur grundlagen. Vi vill återinföra det i den text som finns på bordet vi vUl ha det kvar. Vi tycker att det är traditionellt värdefuUt om inte annat, och det fastslår var beskattnings rätten bör ligga. 82 Den lösning som man nu valt bärkompromissens prägel. harmajoriteten således alla med undantag för satt sig Nr 110mellan två stolar. skall inte inkallas, sade majoriteten den grundlagberedningen regeringen skall kunnahandla själv, även orn 5 j,,,,j J973 frågan sedan skall föras tillbaka till . bör inkallas, -------- ; De kompromissvänliga organiserade då en kompromiss som & g JO n innebär att både höres och icke höres. Den höres icke därför * " atl denlämnar makten åt skatte-och finansutskotten, men ändå är den ju * med,därför att det är två av organ som beslutar. Hela denna konstruktion förefaller mig principielltolycklig. Att ät tvä utskott överlåter sin beslutanderätt lät varatillfälligt och med kommande underställelseföljd - finner jag inte principielltriktigt, och jag har svårt att förstå varför vi moderater har blivit ensamma omreservationen pä denna punkt. Det mäste ha varit interna partibekym-iner på ettoch annat håll som ligger bakom. Reservationen 22 - jag nalkas slutet, herrtalman, i den långa listan sysslar med lagrådet och dess granskning. Den harockså tidigare berörts, och jag behöver inte närmare ingå på den. Del är enmodifikation av den regel som gällde innan den obligatoriska lagrådsgranskningentogs bort. Lagrådet skall icke behöva höras i frågor av ringa vikt. Menhuvudregeln skall vara att lagrådet hörs i andra frågor. Därom äroppositionspartierna eniga. vill jag notera att regeringen har gjorten betydande eftergift åt oppositionen under de förberedande förhandlingarnagenom att möjliggöra för en minoritet i utskott alt påkalla lagrådetsgranskning. Reservationerna 23, 24 och 25 handlar ornrättssäkerhetsfrågor. Jag behöver inte när-rnare ingå på de reservationerna. 1ena fallet är det fråga om att domstols organisation bör anges i grundlag. Vimenar att instansordningen, som ligger till grund för rättegångsväsendet här ilandet, bör fastställas i grundlag. Vi kräver också ordinarie domare i domstol,därför att strängt taget är det endast i kravet om förekomst av ordinariedomare som den nya regeringsformen klart skiljer domstolar från andra organ. ViviU bara göra ett undantag för arbetsdomstolen sä tUl vida att desssammanträden skall fastställas genom särskild lag, men i övrigt vill vi hävdadetta för att undvika att det dyker upp nya institutioner som under namnet avdomstolar utövar viss begränsad domsrätt men utan ordinarie domares närvaroeller förekomst. Vi har ocksä velat återgå till grundlagberedningensförslag i fall som redovisas i reservationen 25. Den invändning somdepartementschefen gör genom att hänvisa till gällande regler omstrafföreläggande och föreläggande om ordningsbot det är så tekniska sakeratt jag här inte skall ingå på detaljerna - har vi försökt kommat till rättamed genom ett särskilt yrkande på den punkten. Reservationen 27 gäUer permutation. Grundlagberedningenvar enig om att det i grundlagen skulle finnas en bestämmelse om permutation, i vilken man fastställde kriterierna för permutation, nämligen att ändring får medges i upprättad handling, om vad som där föreskrivits kan tiUämpas eller eljest synnerliga skäl till ändring föreligger. Departe mentschefen avböjer detta och utskottsmajoriteten går pä samma linje, med den motiveringen att detta är fräga om ett nytt läge därigenom att vi 83 Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. har fåtten lag om permutation efter det att beredningen intog sin ståndpunkt. Men detär en invändning som inte häller Beredningen var mycket väl medveten om att detskulle komma en lag om permutation. Beredningen yttrade sig till och med om denoch hade utförliga promemorior i vilka beredningen behandlade institutet ifråga. Inskrivandet i grundlag av regler om permutation är i själva verketbara en fräga om rättsskydd. Man skall alltså inte kunna ändra nuvarandepermuta-tionslag genom en särskild lag. Och det är ganska stora saker som därkan stå pä spel: testators vilja, testators önskemål, dispositionsrätten överåtskilliga ting som i ett spänt läge kan bli föremål för ingrepp, ickeförutsedda när den permutationslagen antogs och inte förutsedda när vi en gångantar denna grundlag. Reservationen 29 kommer att närmare beröras av , och reservationen 35, om offentliga utfrågningar i utskott, behöverjag inte heller uppehålla mig vid, eftersom frågan så utförligt har behandlatsav tidigare talare här . På samma sätt är det med reservationen 39, vårval. Ävenden frågan har behandlats tidigare. Därmed yrkar jag, herr talman, bifall tillreservationerna 6, 9, 11, 12, 15, 16, 19, 20, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 29,31,34,35,37 och 39. Sedan bara ytterligare några ord. I det särskildayttrandet nr 3 görs en viss historieskrivning, i vilken tidigareledare ställs i förgrunden. TUl stor del är detta motiverat och ioch för sig naturligt, eftersom då var det störstaoppositionspartiet. Men rättvisan kräver faktiskt att ett erkännande förinnehållet i den författning som efter den partiella reformens antagande gälleri dag också ges ät andra. Främst kommer i åtanke. En gångövertygad om enkammarreformen och riksproportionaliteten drev han denna sakvidare. Vid det grundläggande arbetet var dåvarande högerledaren en skicklig och framgångsrik förespråkare för enkammaren, och GunnarHedlund, centerpartiledaren, tillkommer också en del av äran. För den som undernära nog följt grundlagsarbetet inifrån är den historieskrivningsom presenteras i det särskilda yttrandet nr 3 mycket ensidig och knappastägnad att ligga till grund för framtida värderingar och omdömen. Det särskilda yttrandet nr 4 är ännu märkligare. Det ärväl knappast vanligt att det i ett särskilt yttrande görs bedömningar av andrapartiers insatser eller utslungas påståenden om deras intresse för den enaeller andra punkten. Så sker emellertid i det särskilda yttrandet nr 4. Och detmå vara hänt; var fågel sjunger efter sin näbb. Men det är intressant attnotera att den anklagelse som riktas mot moderata samlingspartiet är att dess representanterunder våren icke har visat benägenhet att diskutera sig fram till etträttighetskapitel med den uppläggning som finns i motionen 1880 till åretsriksdag. Nej, det är riktigt. Det är väl naturligt att vi i första hand tagitsikte på våra egna motioner. Det är väl mycket begärt av oss att vi i förstahand skulle inrikta oss på andra partiers motioner.