prot · FW0948 · 1973-12-31 00:00:00 — Men,herr handelsminister, skulle det vara otänkbart att få med ytterligare någraländer i en sådan samordningsaktion, t, ex, , och ? Dethär är ett lämpligt tillfälle att ge en redovisning av regeringensavsikter i detta avseende. Regeringsdeklarationen är ju mycket kortfattad pådenna punkt. En femte punkt gäller hur arbetet på det centraltvalutapolitiska området skall fortsättas. Den överenskommelse som harträffats mellan ett antal europeiska länder är preliminär och skissartad. Detär bra att har kunnat medverka i denna uppgörelse. Vi kan inte varabundna av den oberoende av utfallet; vi får se hur den verkar. För vår delanser vi att vi bör eftersträva ett system med ännu mjukare spikning avväxelkurserna och att aktivt bör verka för detta. Den nu träffade överenskommelsen är preliminär från densynpunkten att den måste ses som en inledning till ett vidgat internationelltsamarbete. Det är väsentligt att man lyckas i denna ländergmpp, vilket kaninspirera till fortsättning i större skala. Utan en vidgning avsamverkanskretsen är det emellertid stor risk för att man tappar vad som kanha vunnits. Alltså blir det nödvändigt att snabbt gripa sig an med en vidgningav samverkan. Överenskommelsen är också preliminär i det avseendet attdetaljerade bestämmelser om säkerhetsgarantier, solidariskt stöd etc, intefinns men måste utarbetas. Det bör inte bara bli, som sägs iregeringsdeklarationen, åtgärder av sedvanlig natur. Något därutöver behövsverkligen. Det blir en av de närmaste veckornas viktigaste uppgifter på detinternationella fältet att Uppnå detta resultat. Här kan vi , när vi harstartat en samverkan med vissa länder, för ovanlighetens skull spela en rollgenom att försöka att på allt sätt, i samverkan med det ena och det andralandet, uppnå en större internationell samverkan, som sedan möjligen kan växaut till det som behövs - en samverkan mellan ett mycket stort antal länder. HerrBURENSTAM (): Den regeringsdeklaration, som harföredragit, har gjorts mot en mycket dramatisk bakgrund. Men valutafrågorna fårinte undanskymma att del är varuutbytet mellan länderna och därmedhandelspolitiken som är grundläggande. Det är de frågorna som först måstegranskas, bl. a. för att man rätt skall kunna förstå de valutasvårigheter somgjort sig gällande. Av den anledningen finner jag regeringsdeklarationenförvånansvärt mager, för att inte säga ytlig, i sin behandling av de handelspolitiskaspörsmål som är synnerligen betydelsefulla. Det enda som vi fåren viss inblick i är att regeringen är bekymrad över att östhandeln De bekymren är motiverade; vi har aU anledning att försöka förbättravår handel även österut. Men bekymren blir ju speciellt påtagliga på denpolitiska kant, där det har funnits tankar på att handeln med ochöstländer på något sätt skulle kunna ersätta handeln med västländerna. För att öka exporten tiU öst förefaller det som omregeringen övervägde att ge några extra kreditmöjligheter. Det kan man ana sigtUl av regeringsdeklarationen, och såvitt jag har förstått har sagtdet i klartext i ett anförande som han höll i , åtminstone omman får tro stort uppslagna referat av vad hade attsäga. Det var AP-pengar som ville använda i det sammanhanget. Mendet är väl att gå några doktrinära steg utöver det rimliga att användaAP-pengar inte bara tUl socialiserande inköp av aktier i utan även tillexportkrediter tUl kommunistländerna. Vad som framför allt saknas i regeringsdeklarationen är engranskning av det nytänkande för del är det frågan om inomhandelspolitiken, som sker i de stora industriländerna och som kommer attprägla de handelsförhandlingar som man nu förbereder. På grund av att vi här iSverige har varit så upptagna med att försöka ordna till rimliga ekonomiskaförbindelser med de europeiska gemenskaperna har vi kanske i någon mån glömtbort vad som skedde när det gällde de nya initiativen påett mera globalt plan. Men i regeringsdeklarationen nu borde det finnas någotmer än några korta hänvisningar till uttalanden om dessa nya handelspolitiskainitiativ. Det är rimligt att begära det, därför att vad som kan komma atthända i de handelspolitiska förhandlingarna kan bli av aUra största betydelseför . De frågorna är, trots att de behandlas mycket sparsamt iregeringsdeklarationen, förvisso väsentligt betydelsefullare än östhandeln.Förberedelser för att få till stånd förhandlingar har bedrivits sedan något årtillbaka och man skall, som sägs i regeringsdeklarationen, träffas i septemberi om allt går som det skaU. Man har då tänkt tillsätta enförhandlingskommitté, söm skall kunna nå fram till överenskommelserförhoppningsvis . Vad beträffar bakgrunden till dessa nyahandelsförhandlingar är det bl. a. så att alla de olika integrationsprojekten -varav EG är det största - har kommit att urholka principen om lika behandlingeller mesl-gynnad-nationsprincipen, som den kallas tekniskt. Ett annatförhållande är att de alltmer invecklade strukturerna i industriländerna harmedfört en mängd nya s. k. icke-tariffära handelshinder, bestämmelser av administrativart som påverkar handelsutbytet mellan länderna. Sådana administrativa ellericke-tariffära handelshinder har också kommit att bli mera betydelsefullaparallellt med att man i stor utsträckning har avvecklatde sedvanliga tullarna. Något som är betydelsefullt - kanske allra mestbetydelsefullt när del gäller att bedöma vad som kan komma att hända vid dessaförhandlingar är att tUlkomsten av nya konkurrenter på världsmarknaden,framför allt i men också inom ett antal branscher i olika , harlett tUl - så har man i varje fall uppfattat det, bl. a. i olikaformer av marknadsstörningar som har försvårat sysselsättningen, t. ex. inom densvenska textilindustrin. Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Allt dettahar ju lett till olika former av protektionistiska ingripanden, som inte harinordnats i några avtal. Att försöka få till stånd några regler och villkordärvidlag är alltså ett viktigt led i dessa nya förhandlingar, och det blir avallra största betydelse hur de reglerna utformas. Som redan sagts här har jordbruket på det hela taget ståttutanför de handelsförhandlingar som har bedrivits, och det har medförtett krav på att jordbruket skall dras in i den nya omgången. Del är självfalletur svensk synvinkel utomordentligt intressant vad det kan komma att innebära. Framför allt har kommit att uppfatta det så att deolika förändringar som utgör bakgrunden till de nya handelsförhandlingarnaspeciellt har missgynnat den amerikanska utrikeshandeln, och har allisåkommit att lägga sin synnerligen hörbara röst bakom kraven på dessa nyainitiativ. har också uppfattat sin situation som svår inomramen för de hittillsvarande handelsprinciperna. Detta är alltså bakgrunden, i viss detalj, till de nyainitiativen. Från dessa utgångspunkter har det varit en intensiv debatt - detfår man ju ingen som helst känsla av när man läser regeringsdeklarationen somhar lett fram tUl en serie rapporter av mer eller mindre officiellt slag. Menden har också lett fram till en viss enighet om vad dessa förhandlingaregentligen skall gälla och en viss enighet om vad man helst skulle vilja uppnåi förhandlingarna. Men det är inget tvivel om, som jag tror att , att trots att det råder enighet i dessa två stycken så finns detförvisso en lång rad av olika uppfattningar som kan leda till allvarligaförvecklingar när förhandlingarna verkligen skall komma lill stånd. Vi vetalltså inte riktigt var det hela i praktiken kommer att sluta. Del är myckel intressant, när det gäller bådevalutafrågorna och de handelspolitiska spörsmålen, att totala dominansi de ekonomiska sammanhangen har kommit att gradvis försvinna. Då tycker manatt del egentligen skulle innebära att de amerikanska rörelserna skulle fåmindre betydelse, men i själva verket har det blivit tvärtom. Det låter litetmärkvärdigt, men det är på det viset, och förklaringen är hell enkelt den attgenom att nu väger mindre tungt har fått en ökad rörelsefrihet.Genom att man har fått denna ökade rörelsefrihet och uppfattar att manverkligen också behöver röra på sig så kommer man att göra det. Och eftersomAmerika, även om dess dominans har minskat, fortfarande har en så storbetydelse så kommer de rörelser och förändringar som nu vidtar alt fåstor vikt. Om man skall göra en mer eller mindre lyckad liknelse, såskulle man kunna säga alt under det första skedet av efterkrigstiden varAmerika ur ekonomisk synvinkel en elefant i en glasbutik, och den elefantensalt stilla. Men har den här glasbuliken, på grund av de ekonomiskaändringar som skett, blivit en järnhandel i stället, och det gör att elefantenhar större möjlighet att röra på sig och den kommer att röra på sig. Det äralltså bakgrunden till dessa viktiga handelsförhandlingar och också bakgrundentill en hel del som händer på valutasidan. Det är då av speciellt intresse att försöka se efter hurdenna tankeverksamhet fortskridit i . Då kan vi se hur ett ameri- kansktkongressutskott ganska lade fram en rapport där man hade olikaslutsatser. Vi har också, såvitt kan bedömas, ganska klart för oss att detlagförslag som president avser att lägga fram rätt snart icke i alltförhög grad skiljer sig från de rekommendationer som detta kongressutskott hade.Låt oss se vad det där stod. Till att böda med vill man ge presidenten starkt ökadebefogenheter att både sänka och höja olika tullar. Man vUl helt enkelt gepresidenten maktmedel i de olika förhandhngar som skall drivas. Sedan yttrar man sig positivt för en plan att hellavveckla tullarna mellan industriländerna på en tio- eller dugoårsperiod.Vidare yttrar man sig till förmån för att man måste komma fram till regler förhur man vid störningar vid produktion och sysselsättning till följd av ökningari importen kan ingripa med skyddsåtgärder, dvs, i klarspråk importbegränsningar.Man talar också här om att man måste föra förhandlingar om de icke-tariffära,alltså de administrativa, handelshindren och då framför allt på jordbrukssidan.Man tänker sig också möjligheten att i den amerikanska handelspolitiken kunnainföra en allmän importavgift i samband med betalningsbalansbesvär. Nåväl, fru talman, ett sådant system är synnerligenintressant. Det öppnar vägen för både risker och möjligheter. Del är ju bra medansträngningarna att avveckla olika handelshinder. Det är någonting som vi kanvälkomna mol bakgrund av svensk handelspolitisk tradition. Jag tycker attSverige har all anledning att arbeta för detta i den utsträckning härkan göra sig gällande. Det finns dock i den här typen av avveckling avhandelshinder en nyhet. Det gäller de nya skyddsregler man vill sätta i system.Det är den risk, fru talman, att dessa kan komma att tillämpas på ettmaktpolitiskt sätt, där den nation som är stor och stark kan göra det medstörre lättvindighet än den som är liten - t. ex. ett land som . Ensådan handelspolitisk princip kan alltså innebära allehanda problem. Det skulleförvisso vara intressant att höra hur handelsministern själv betraktar detta.Man får egentligen inte någon inblick i vad regeringen har för funderingar omhur man vill utforma den svenska internationella ekonomiska politiken på denhär avgörande pimkten. Sedan finns det också den risken i samband med dessaförhandlingar att de inte kommer att leda lill någon överenskommelse alls. JagviU påminna om de protektionistiska strömningar som finns på alla möjliga häll,framför allt i , Där ligger nu ett lagförslag i kongressen-Burke-Hartkeförslaget som är synnerligen långtgående i fråga omprotektionistiska ingrepp. Den amerikanska fackföreningsrörelsen har ju också iallra högsta grad svängt till förmån för en mycket större återhållsamhet änhittills när det gäller utrikeshandel. Skulle delta länkande i förening medsvårigheter på valutasidan leda lill sådana förändringar i del system som vihittills haft så stor framgång med och som framför allt de små länderna ärberoende av, då vore del i högsta grad allvarligt. När man gör en sådan här genomgång av det handelspolitiskaläget är det alltså mm slutsats, fru talman, att både den nya typen avfrihandel som man tänker sig och den nya proteklionism som tyvärr kan uppslå Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt vilkenutvecklingen nu i verkligheten blir kan medföra risken att det är svårt förett litet land att hantera sin egen belägenhet om man står ensam. Det frihandelsavtal som vi har med EG ger ju oss en heldel. Men här står vi nu inför möjligheten av att det kan visa sig otillräckligt.Skulle vi helt avveckla tullarna som man tänkt sig på en del håll, då skulledet frihandelsavtal som varit med om att förhandla fram inte ledatiU någonting. Det skulle i stället bli en annan avgörande fråga och det är omhur man skall ha det med dessa nya ohka skyddsåtgärder. Vårt sägeringenting om det. Så snabbt kan en viktig scenväxling komma till stånd. Det ärså - och det är angeläget att understryka det -att om man tar bort tullarnahelt och hållet med dessa nya villkor, så kan det bli av allra störstabetydelse att befinna sig inom ett handelspolitiskt område som är någorlundafast organiserat när det gäller samarbete och där man har sina viktigastehandelspartner. Ett litet land som behöver, i ett sådant spel som deteventuellt kan bli fråga om, någon form av garanti för att inte hårt klämmas avde nya handelspolitiska reglerna, i vad alltså gäUer marknadsarrangemang ochskyddsbestämmelser, I regeringsdeklarationen finns ingenting av en sådananalys. Jag finner de synpunkter som där anförs om den europeiska gemenskapen,EG, OtUlräckliga, ! Jag begär inte att skall komma tillsamma slutsats som jag, men man har anledning att begära att regeringen kommertill någon sorts medvetenhet om hur den tänker sig framtiden i dessa avgörandesammanhang. Den verklighet som det innebär att stå utanför gemenskapentränger sig på även i andra sammanhang. När beslutsområdena utvidgas ochländerna blir mer beroende av varandra blir nationalstaterna litet för snäva,vare sig man tycker om del eller inte. Vi kan t. ex, se att den svenskafackföreningsrörelsen ha dragit slutsatser av detta och ingått i en nyform av europeiskt samarbete, i någon mån knutet till europeiska gemenskapernasidé. Vi kan också se den uppmärksamhet som riktats mot de multinationellaföretagen. Där är det så att regeringen har tillsatt en kommitté ellerarbetsgrupp av något slag under ledning. Jag vUl där göra denförutsägelsen att den gruppen inte kommer att kunna uträtta ett enda dugg medverklighetsinnehåU, helt enkelt därför att man visserligen kan låtsas göraensidiga svenska ingrepp i de sammanhangen, men man kommer aldrig att verkligenkunna åstadkomma något själv. Det är en anledning till att det behövs ettekonomiskt samarbete som ger en motvikt. Det är också en del av den verklighetsom tränger sig på. Vidare är de ökande arbetskraftsrörelserna ett tecken somman inte skall förbise. Man kan exempelvis se på nettoemigrationen av svenskar.Den är ganska intressant. var det netto ungefär I 000 svenskar somflyttade ur landet. var det netto 5 000 svenskar som flyttade ut. Detdär är ju inte några stora siffror, men förändringen är ändock intressant. Denvisar i någon mån vad det är för vind som blåser. Detta var några spekulationer av handelspolitisk karaktär,men det gäller också att se sammanhangen med valutasidan. Det är också där somverkligheten i det internationella samarbetet i allra högsta grad gjort sigpåmind. När devalverade kronan i förhållande till de europeiska valutornagjorde vi från moderat håU det stäUningstagandet att det hade varit bättre attlåta kronan flyta gentemot de övriga valutorna. Den bakomliggande tanken vardels att vi uppfattade det så att det sannolikt skulle bli påfrestningar av dentyp som det nu också har blivit, dels idéen att man med en sådan fritt rörligkrona skulle ha betydligt bättre förutsättningar att driva ensysselsättningsskapande ekonomisk politik. gör iregeringsdeklarationen gällande, att om vi hade gått den vägen hade följdenblivit en revalvering av kronan, alltså att kronan då hade stigit i värde. Detuppfattar jag som ett missförstånd av hur politiken skulle drivas. Klart är attom man driver en sådan arbetslöshets-skapande politik som regeringen har gjortunder , så kan man få den typen av förändring i växelkursen. Menden tanke vi hade var att man skulle förena en sådan valutapolitisk förändringmed ett utnytdande av möjligheterna att driva en sysselsättningsskapandepolitik. Vi har på grund av omständigheternas tryck fått envaluta som flyter gentemot flera valutor än tidigare, framför allt gentemotdollarn. Men kärntruppen inom EG har, som vi vet, bundit sina valutor för attlåta dem gemensamt flyta gentemot dollarn. Regeringen har bestämt sig för attansluta sig tUl den pohtiken, utformad i , Vad skall man nu tycka om det? Det är mm uppfattning attdet i sådana här sammanhang alltid finns både för- och nackdelar. Detta äralltså en bedömningsfråga. Ur svensk stabiliseringspolitisk synvinkel -jagtänker på möjligheterna att med energi driva en sysselsättningsskapande politik- hade det varit fördelaktigt att ha en fri valuta,även gentemot länderna i de europeiska gemenskaperna. Det kommer .säkert attvisa sig att det uppstår påfrestningar. Det har för övrigt redan .visat sig;händelseutvecklingen på detta område går så snabbt att fick lov attgöra tUlägg till regeringsdeklarationen för alt yttra sig om de förändringarsom inträffat. Dessa snabba förändringar visar att det förekommerpåfrestningar, och det kommer att bli fler sådana. Del är en del svårighetermed att befinna sig i vad som har kallats för "vattenormen", dvs, detsmala band av låsta växelkurser mellan som skall slingra siggentemot de fritt flytande valutorna, dollar, pund osv. Under enövergångsperiod hade det varit enklare och lättare att ha en helt fri valuta,för att kunna begagna möjligheterna att bedriva sysselsättningsskapande politikoch i avvaktan på en mera långsiktig lösning på valutaproblemen genom deförhandlingar som bedrivs. Den nya ordningen innebär dock ett större inslag avflytande kurser. Av den anledningen kan man möjligen godta detta som enkompromiss mellan sådana överväganden som jag nu har redogjort för och andraöverväganden. Som sägs i regeringsdeklarationen finns det fördelar också medfasta kurser, dvs, om fastheten i kurserna verkligen kan bevaras vet man vidproduktionsplanering och internationella affärer bättre vad man har alt rättasig efter. Det vill tyckas som om de som sysslar med sådana här ting iverkligheten tycker att det är en stor fördel. Det finns ock,så en annan anledning till att man kanacceptera regeringens uppläggning, med anknytningen till EG-valutorna, och detär svårigheterna - jag har pekat på dem i mitt försök till genomgång av de Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt handelspolitiskaspörsmålen - för ett litet land att ställa sig heU ensamt. När vi nu erbjuds enmöjlighet att på detta sätt samarbeta med europeiska gemenskapen innebär detatt vi får ett fastare förhållande tUl dessa länder, och det kan visa sigvärdefullt . Eftersom vi moderater har gjort gällande attvi bör söka oss närmare gemenskapen och eftersom verkligheten givit stöd fördenna uppfattning, bl. a. genom den senaste tidens händelser, finner vi attmycket talar för regeringens överenskommelse. För socialdemokrater måste dendock gränsa till en smärtsam omvärdering. I debatten om svenkt medlemskap i man ofta om vilket hot mot neutraliteten och oberoendet det skulleinnebära att glida in i ett monetärt samarbete med dessa länder. 1regeringsdeklarationen försöker nu hävda att detta inte är någotnytt utan bara ett fullföljande av de principer som tidigare tillämpats. Detförstår jag inte riktigt, . Ar det inte i stället så all när detvisar sig att de tidigare principerna kan upprätthållas och detbörjar blåsa litet grand - och konstaterar tidigare i sindeklaration att principerna för Bretton Wood-överenskommelsen inte längrefungerar så finner vi det uppenbarligen bäst ur svensk synvinkel att skaffaoss denna anknytning till dessa länder. Det är därför som det alls icke bara ärfråga om att fortsätta enligt de tidigare principerna, , utan härinförs den väsentliga nyheten att vi i situationer som har en dragning åtkrislägen finner det naturligt och riktigt att söka den form av samarbete somvi gjort. Men, fru talman, det finns här en nackdel nämligen attregeringen, genom att inte försöka få en närmare anknytning till , i ensituation som den som uppkommit har ställt i ett underläge. Denvalutapolitik som vi nu anslutit oss till är nämligen utformad i . Sverigehar anslutit sig till överenskommelsen - har inte förhandlat framkonturerna tUl densamma, utan vi har ställts inför valet: Ta den eller ta deninte! Vi har funnit det lämpligt att ta den, men något medbestämmande har viinte haft. På moderat håll anser vi att detta inte är det bästa sättet att tatill vara svenska intressen. Det hade, som har sagt,varit rimligare om vi undersökt möjligheten att bli medlem i Europeiskagemenskapen med vederbörliga neutralitetsförbehåll. Det hade varit bra på andraområden också, t. ex. på handelssidan det gäller ju inte bara valutorna. Föratt belysa detta kan jag nämna att berättade förmig att han vid ett studiebesök i hamn fick se storaanhopningar av containers som man brukar frakta fläsk lill i. Hanfrågade varför dessa stod där och fick då den upplysningen att i den belägenhetsom den svenska jordbruksexporlen hamnat i på grund av regeringens politikbehövs inte längre dessa containers, eftersom det blivit mycket storainskränkningar i denna handel. De valutapolitiska diskussionerna kommer attfortsätta. Arbetet på att finna långsiktiga lösningar bedrivs. Del finns härmånga intressanta förslag, och möjligen skulle man ha väntat sig att regeringenhade försökt antyda någon sorts viljeinriktning när det gäller utbyggnaden avdetta nya valutasystem. Här finns t. ex. sådana möjligheter som att de olika länderna till den internationella monetära fonden i Washingtonöverflyttar en del av sin beslutanderätt när det gäller fastställandet av deolika växelkurserna. Detta är av två anledningar inte något ointressantförslag. Den ena anledningen är att en svaghet med fasta växelkurser är att närdet inträffar behov av att ändra växelkurserna blir varje regering vUkenpartifärg den än har mycket nervös och försöker skjuta pä dessa beslut sålänge att det inträffar ekonomiska rubbningar. Den andraanledningen är helt enkelt att inget land kan fastställa sin egen växelkurs.Sverige kan alltså inte fastställa sin egen växelkurs, utan denna blir beroendeav vad andra länder gör. Detta förhållande har exempelvis amrerikanarna blivitväl medvetna om. Därför finns det här anledning till ett nytänkande. Det finnsi detta avseende mängder av olika möjligheter. Man skulle ha kunnat vänta sigatt regeringen i ett så intressant skede som det vi nu befinner oss i inte gören regeringsdeklaration som mest påminner om någon sorts rubriksammanställningur en tidning över vad som hänt utan i stället försökteåstadkomma en närmare analys. Jag tror, som sagt, att dessa valulaförhandlingar kommerall bli synnerligen betydelsefulla och att , europeiska gemenskapen ochJapan kommer alt dominera dem. Med ett närmare anknutet till änför närvarande kanske vi inte skulle ha så mycket alt säga lill om det ärsjälvklart - men vi skulle ha betydligt större möjligheter att göra svenskaståndpunkter gällande än vi kommer att fä med den ordning som regeringen lagtupp. Det kanske är anledningen till alt i sin regeringsdeklarationegentligen inte redovisar den svenska linjen. Han är kanske helt inställd påatt med den ställning landet har fått inte har någon möjlighet att görasina egna synpunkter gällande. a. av den anledningen menar jag attverkligheten i sinom tid sannolikt kommer att visa att det behövs en omprövningav våra internationella ekonomiska villkor. Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt HerrBERNDTSON i (vpk):