prot · FW09103 · 1973-12-31 00:00:00 — AUa som har blivit hotade med avstängning,inte minst i , kan inte dela uppfattning omarbetsförmedlingens roll. Men vi kan ha olika erfarenheter. Ett bifall tiU reservationen 5 skuUe innebära att maneliminerar möjligheterna för byråkrater med viss politisk inriktning att styraverksamheten och försätta den arbetslöse i situationer, där han kan riskera attmista sin ersättning. Det är just därför en förstärkning bör skrivas in, vilketvi föreslår i reservationen 5. i (s) kort genmäle: Fru talman!Jag mäste reagera på mina kollegers vägnar, när säger att dethotas med avstängning på arbetsförmedlingen. Så är inte fallet. De som besökerarbetsförmedlingen i sin egenskap av arbetslösa kassamedlemmar borde väl ändåkänna till de bestämmelser som gäller i den kassa de sökt medlemskap i. Det harinte skett något övergrepp. Såsom jag sagt två gånger har man möjlighet attfå sin sak ånyo prövad i olika instanser. Det är således fel, som gällande, att de arbetslösa under hot tvingas flytta. i (s); Idén med arbetslöshetsförsäkringen är atttrygga vederbö randes försörjning vid verklig arbetslöshet, dvs. när arbete inte står att få. Ursprungligen var också villkoren för s. k. arbetsvägran hårda. Efter hand har de hberaliserats. Den nu gällande ordningen, uttryckt i 36 §, anger den grundläggande föratsättningen för att ett erbjudet arbete skall anses lämpligt, nämligen "att det motsvarar medlemmens krafter och färdighe ter". Att nu redovisa vad det kan innebära praktiskt skulle föra förlångt. Viktigt är emellertid att erinra om att det är en försäkring mot arbetslöshet och inte en yrkesförsäkring, dvs. en försäkring som ger oss rätt att vägra ta ett erbjudet arbete därför att "det ligger utanför det yrkesområde, inom vUket den arbetssökande har utbildat sig eller eljest förvärvat yrkesvana", för att nu direkt citera . En annan sak är, att ett arbete inte anses lämpligt, om det förutsätter viss kompetens som den arbetssökande saknar. Ett annat grundvillkor för skyldighet att ta ett erbjudet arbete är att för arbetet och branschen 95 har ganska ingående redovisat gällanderegler och diskuterat vad som skaU gälla . I särskilt tvä avseendenhar man enligt mitt tycke gått alldeles för långt. TUl min storatUlfredsställelse har jag kunnat konstatera att propositionen tar direktavstånd från utredningen pä de punkterna och att utskottet följerpropositionen. Den ena anmärkningen mot utredningen gäUer lönevillkoren,alltså vad som skaU anses som "skälig lön". Utredningen noterar att"den erbjudna lönens skälighet prövas utan hänsyn tiU de inkomsterkassamedlemmen haft i tidigare anställning". Därefter säger man:"Enligt utredningens mening kan det inte heller komma i fräga att nufrångå denna princip." Efter detta kategoriska och förständigaställningstagande säger dock utredningen; "Emellertid förekommer stundom ipraktiken vissa fall där en strikt tillämpning av denna princip upplevs som enorättvisa av kassamedlemmarna. Utredningen syftar pä det fall att denarbetssökande erbjuds ett arbete som är förenat med lägre nettolön (efterskatt) än den ersättning som han har rätt till från sinarbetslöshetskassa." Utredningen fortsätter: "Mot bakgrunden av detsagda föreslår utredningen att erbjudet arbete skall anses lämpligt bara omanställningsförmånerna är skähga i förhållande tiU den ersättning som denarbetssökande har rätt tUl enligt försäkringen." För den som inte tänker efter eller tänker alls låter detkanske bra och humant med ett sådant synsätt. I verkligheten är det trist atten statlig utredning har kunnat kläcka fram en så reaktionär och förförsäkringssystemet i grunden farlig idé. Vad utredningen här föreslår äringenting mindre än en gradering av skyldigheten att ta ett erbjudet arbete såatt den som har haft hög lön och har därav följande högarbetslöshetsersättning skall kunna vägra ta ett illa betalt arbete, som enmedlem vilken haft sämre betalt arbete måste acceptera. Utredningen vill alltså tvärtemot en princip den själv säger sig hylla införa ett helt nyttsynsätt, en ny grundval för bedömning av skyldigheten att ta ett arbete,nämligen att ett tilltänkt arbetserbjudande också skall prövas motvederbörandes tidigare lön. Därigenom skulle försäkringen också fä visskaraktär av lönestandardförsäkring, eller hur man nu skaU uttrycka det. Ifrågavarande utredningsförslag kommer inte underproposition här . Trots det vUl jag med skärpa understryka det orimliga itankegången att arbetslöshetsförsäkringen skulle utvecklas mot något av enlönegaranti för välbetalda på vär arbetsmarknad. Vi är inne i , närjämhkhet har burskap och präglar åtskilligt av vår politik. Att då förverkligaifrågavarande förslag vore att arbeta stick i stäv med jämlikhetssträvandena.Detta är inte "bara" en fräga om principer, som sannerligen inte ärnägot "bara", utan också om en politik som bl. a. skuUe få negativapraktiska verkningar för näringslivets försörjning med arbetskraft och en sundrörhghet på arbetsmarknaden och som dessutom skulle verka mycket utmanande pämänniskorna. vill, förmodar jag, utredningen hävda att de praktiskaverkningarna av förslaget skuUe bli små. Det tror emellertid inte jag. Dessutomskall vi ha klart för oss att har man en gång accepterat principen, så får viräkna med en vidgning av tUlämpningen efter hand. Tanken blir inte bättre av att denaktualiserats frän LO-anslutet häll, och det förvånar storligen att man på denkanten inte beaktat elementära jämlikhets- och rättfärdig-hetselement ifackföreningsrörelsens idévärld. Propositionen inte bara tiger Uijäl utredningen påifrågavarande punkt utan tar direkt avstånd. Detta är så viktigt att jag tarmig friheten, fru talman, att inläsa till protokollet vad propositionen säger: "Jag" aUtså inrikesministern "vill ilikhet med bl. a. LO understryka angelägenheten av att samtliga grupperarbetssökande behandlas lika hos arbetsförmedlingen. lönesättningeller utgående kassaersättning bör, som de kritiska remissinstansernaanför" och de är åtskilliga "i princip inte vara avgörande förvare sig om de arbeten som erbjuds den arbetssökande skaU anses lämpliga ellerom han skaU kunna vägra anta arbetet utan påföljd för ersättningsrätten. Motdenna bakgrund anser jag att kassaersättningen storlek inte får vara avgörandeför om arbetserbjudande skall anses lämpligt eller ej. Huvudregeln i fråga omskäUg lön bör därför liksom vara att anstäUningsförmåner är förenligamed vad som utgår tUl kollektivanställda inom samma yrkesområde." Jag vill direkt tacka inrikesministern för att han säklart tagit avstånd från utredningen i det här avseendet. Den principutredningen varit inne pä skulle få vådliga konsekvenser, om man accepteradeden som synsätt i vär socialpolitik. Utredningen föreslår vidare att den nuvarande regeln omhänsynstagande tUl den arbetssökandes krafter och färdigheter ersätts med enbestämmelse att erbjudet arbete skall anses lämpligt, om inom ramen förtUlgången pä arbetstiUfäUen skälig hänsyn har tagits såväl tiU sökandensyrkesvana och förebyggande förutsättningar i övrigt för arbetet som till hansönskemål i fräga om arbetsval eller andra personliga förhållanden. Det är härfråga om uppmjukning av gällande regler för vad som skaU anses som lämpligtarbete. Utredningen utvecklar idén om att en arbetssökande skall gestUlräckligt andrum för att söka ett arbete som han gillar och trivs med. Medandra ord: vederbörande skall i viss utsträckning kunna vägra ta ett erbjudetoch i och för sig lämpligt arbete i awaktan pä ett arbete som han finner merattraktivt. Inrikesministerntar avstånd frän utredningen även pä denna punkt och säger klart ifrån att han inte är " beredd förorda en uppmjukningav gällande regler för vad som skall anses som lämpligt arbete". Det är självklart att det är lyckligt ifaU man kan erbjudavar och en ett för honom lämpligt och eftertraktat arbete. Det bör också varaen strävan från arbetsförmedlingarna. Men att låta den arbetssökande a-wisaarbete han i och för sig kan ta i väntan på ett bättre vore en ohäUbar politikoch oförenligt med den rörliga arbetsmarknad vi har och mäste ha, om vi skallkunna klara vär produktion tiUfredsstäUande. Dessutom skulle det bli dyrt, och ingenvet vad en dylik "valmöjlighet" skulle sluta i. Jag överlåter tUllyssnarna att spela med sin fantasi pä den punkten. Dessutom tycker jag att utredningen förbiser att allaarbetstagare numera har en viss respittid för att söka arbete genom avtalens uppsägningsregler,vilka för övrigt torde komma att väsentligt utsträckas Arbe tslöshetsför-säkring m. m. 7 protokoU 1973. Arbetslöshetsförsäkring m. m. genomförestående trygghetslagstiftning för löntagarna. Vidare är det ju inget somhindrar en som erhållit ett mindre attraktivt arbete att söka ett annat ochbättre. Utredningens förslag skulle endast leda till ökad arbetslöshet ochstörre sociala kostnader. Nägot enda bättre arbetstillfälle på arbetsmarknadenskulle det inte skapa, och därmed heller inte öka den totala valfriheten i ettsamhäUe där kanske de flesta människorna trots allt inte har möjlighet attvälja det arbete de vUl ha. SjälvfaUetär jag glad ät propositionens awisande håUning även här. Varken utredningen eller inrikesministern har funnit skäländra pä reglerna för anvisning av arbete på annan ort, om jag läst materialeträtt. De synpunkter inrikesministern anför beträffande de problem äkta makarmöter finner jag generösa, ja möjligen generösa i överkant, i varje fall intesnåla med hänsyn tUl de faktorer vi ändå mäste beakta. Vi är här inne påproblem och tUlämpningar, som kan ge arbetslöshetsförsäkringen delvis en annankaraktär än vi avser, nämhgen att ge understöd till personer som vare sig vUleUer kan stå tiU arbetsmarknadens förfogande, för att nu tala rent språk. Jagmenar aUtså att det är viktigt att vi iakttar omsorg och försiktighet. 1 reservationen 2 till utskottets betänkande föreslår deborgerliga i en inte så ofta återkommande enhetsfront - att " förvärvsarbetan de make bör vara skyldig acceptera arbete på ort utanför dagligt pendlingsavständ frän hemorten endast under förutsättning att den andre maken kan på den nya orten erbjudas ett i stort sett likvärdigt arbete som han har samt att bostadsfrågan kan ordnas". Man går alltså längre än propositionen och skiljer bl. a. inte pä barnfamiljer och barnlösa. Jag skall inte säga annat än den gamla borgerliga oron för "understödstagar- anda", den oro som var en käpp i hjulet för den socialpolitiska utvecklingen här i landet, sannerligen har blåst all världens väg. är man beredd tUl den mest vidlyftiga generositetminsann. För oss socialdemokrater gäller det emellertid att hålla huvudet kalltsä att vär reformpolitik ger vad vi avsett. Jag har, fm talman, uppehållit mig vid till synes negativasaker. Det är dock mycket väsentligt att vi i socialpolitiken inte bryter ner"arbetslinjen" genom falsk generositet och vårdslöshet. Jag harflera gånger förut framhållit att jag betraktar det som utomordentligtväsentligt att hålla "arbetslinjen" i helgd, givetvis när sä kan ske.Att borgerligheten numera visar sådan liberalitet inomarbetslöshetsförsäkringen, måtte ha nägot samband med att andra än arbetare kan bli arbetslösa. Det hade varit tacknämligt, om något av denna välviljahade kommit de arbetslösa tiU del även dä det bara var arbetare som led avarbetslöshetens gissel och när arbetarrörelsen ensam fick slåss för att tryggaexistensen vid arbetslöshet. Jag ber,fru talman, att få yrka bifall tUl utskottets hemställan. HerrELMSTEDT (c): Jag skall inte ge mig in på att försökaförsvara . Visserligen var jag ledamot av denna, men jag finnerändå ingen anledning att i det här sammanhanget sätta mig pä svarandebänken.Låt mig bara erinra om ett par saker i anledning av en Nr 103 del inlägg som gjorts här. Det hargått en del ar sedan utredningen arbetade och sedan den ma' 1973 Det är väl heller ingen ovanlighet att man i-------------- propositionerfinner att en del av utredningsförslagen blivit borttagna, Arbetsloshetsfor-annat har kommit till i stället osv. Det är aUtså intenågot särskUt säkring m. m. orginellt, och man kan ha olikauppfattningar om de förslag som en utredning lagt fram hka val som man kan haolika uppfattningar om de förslag som kommer i propositioner. Jag har suttit och lyssnat i på dennadiskussion som varit rätt omfattande och som i huvudsak rört sig kring fråganom en obligatorisk försäkring eller en utbyggnad av den friviUiga. Det harockså fällts en del omdömen om arbetsordningen och tidsutdräkten i utredningsarbetet.Jag vUl då erinra om att beställningen från kom 1964. År 1966tUlsattes utredningen, som lämnade sitt betänkande 1971. Den arbetade alltsåunder , och naturligtvis kan man diskutera denna tidsrymd. Själv har jagvid många tUlfällen funderat över om utredningsmaskineriet behöver vara såomfattande som det är, men eftersom vi nu har det systemet som vi har, tyckerjag att den tid som gick ät i sammanhanget knappast kan anföras som särskUtavskräckande. Utredningen fick dessutom tUläggsdirektiv och framlade1968 ett förslag som senare fick en proposition på. Detta har inte nämnts här , men det kanske kan vara lämpligtatt även erinra om detta. Jag går sedan över tiU den principfråga som härdiskuterats, obhgatorium eller frivUlighet. Det har sagts att utredningen toglätt på den uppgiften. Utredningen började med att titta på denna fräga, och jagviU här inför kammaren gärna redovisa att jag för min del fann,att det fanns skäl som talade för att man i det dåvarande läget inte gick inför ett obligatorium utan att man borde välja en utbyggnad av det frivilligasystemet och ett komplement för dem som står utanför försäkringen. 1 reservationen 1 talar man om att det är angeläget att tavara pä de erfarenheter som finns inom de nuvarande kassornas ram. För min delansåg jag att där fanns mycket av värde. Jag tror att den koppling som härfinns, med nägot av dubbelkontroll, genom att arbetslöshetskassoma harintressen både på betalandesidan och på försäkringstagarsidan, rymmer positivaeffekter som man inte utan vidare kan kasta loss ifrån. Inte minst betyderdetta rätt mycket ekonomiskt. Det tror jag är värdefullt och klokt att beaktaoavsett vUken uppfattning man har i själva principfrågan. Emellertid tror jag att de positiva erfarenheter som jaghär har redovisat kan komma att få revideras aUteftersom åren går. Det har skett och sker en förändring även pä det området. Man får folk som skall syssla med detta och som kanske inte från början har upplevt situationen på försäkringstagarsidan på samma sätt som . Därför tror jag att vi går i riktning mot ett obligatorium av ungefär den omfattning som redovisas i reservationen 1. Men jag anser att det finns anledning att ta vara på de positiva effekter som kommer fram av det 99 Arbetslöshetsförsäkring m. m. förslagsom vi här står i begrepp att fatta beslut om . Fördenskull behöver maninte avstå ifrån att hålla principfrågan levande och att räkna medett system som mera har en obligatorisk karaktär. arbetslöshetsförsäkringsutredning som hade att taställning tUl en del justeringar i arbetslöshetskassornas verksamhet, lade framsitt betänkande 1963 och innehöll då en reservation ifrån ledamoten herrFäUdin. En reservation som gick ut på att vi skulle ha ettarbetslöshets-försäkringssystem där grundtryggheten var garanterad för allamänniskor. När vi i kom fram tUl lösningen med det kontantaarbetsmarknadsstödet uppfattade jag det för min del som en uppföljning av dettakrav och ett steg på vägen mot ett försäkringsskydd för alla dem som stårutanför arbetslöshetsförsäkringen. Det har ju här med aU rätt vittnats omatt det är mänga som står utanför. Det kontanta arbetsmarknadsstödet kommeralltså in som den komponent som skulle svara för något av grundtrygghet för demänniskor som står utanför försäkringssystemet. Detta system fångar in en heldel av dem som tidigare befunnit sig utanför, exempelvis de som haftomvårdnaden om anförvanter, åldrande föräldrar och andra och som hittUls harhaft svårigheter att klara sin utkomst när den uppgiften har upphört. De harinte haft vanan att umgås på den traditioneUa arbetsmarknaden. kommer dealltså in i systemet. Det finns flera sädana exempel. Vårt särskilda yttrande tUl har här i dagapostroferats, och jag vUl i likhet med säga att det inte finnsnågot motsatsförhållande mellan detta yttrande och resonemanget i reservationen1. Det är helt klart att propositionen på vissa områden ärsämre än vad utredningsförslaget är. SärskUt gäUer detta alla de företagare,jordbrukare och andra, som ofta riskerar att bli arbetslösa kortareeller . Utskottet har förvisso förbättrat på en del punkter, menuppenbara brister finns. Jag skall inte ge mig in pä att göra någon närmareanalys av detta. Låt mig bara säga att jag noterar med tillfredsställelse deförändringar i positiv riktning som utskottet har föreslagit, som jagvUl säga att det finns ingen anledning att betrakta det här förslaget och denhär reformen som nägot som utan ändringar skall stanna för framtiden. Det finnssäkert anledning att återkomma. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr I av i m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr Ekinge begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller inrikesutskottets hemställan i betänkandetnr 23 punkten 1 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 1 av i Vidomröstning genom uppresning förklarades flertalet av kammarens Nr 103 ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då begärde T-rjtppn rien rösträkningverkställdes votering med omröstningsapparat. Denna om- 90 mai 1973 röstninggav följande resultat: --------------------- j2 _ Ig4 Arbetslöshetsför- Nej - 154 säkring m.m. Punkterna 2 och 3 Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 2 av i m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan herrEkinge begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition; Den som vill att kammaren bifaller inrikesutskottets hemställan i betänkandetnr 23 punkten 4 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 2 av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr Ekinge begärde rösträkning verkstäUdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Propositioner gavs på bifall tUl dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 3 av , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller inrikesutskottets hemställan i betänkandetnr 23 punkten 5 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 3 av . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositlonen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 300 Nej - 16 Avstår - 3 101 Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen nr 4 av , ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller inrikesutskottets hemställan i betänkandetnr 23 punkten 6 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 4 av . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Propositioner gavs på bifall till dels utskottets hemställan,dels reservationen nr 5 av , och förklarades den förra propositionenvara med övervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästesoch godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller inrikesutskottets hemstäUan i betänkandetnr 23 punkten 7 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 5 av . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Punkterna 8 och 9 Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 6 av , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Propositioner gavs pä bifall till dels utskottets hemställan,dels reservationen nr 7 av , och förklarades den förra propositionenvara med övervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästesoch godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller inrikesutskottets hemställan i betänkandetnr 23 punkten 13 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 7 av . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Däherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Punkterna 14 och 15 Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemstäUt. Propositioner gavs pä bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 9 av , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Utskottets hemställan bifölls. Propositioner gavs på bifaU till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 10 av , och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Punkterna 19 och 20 Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 11 av , och förklarades denförra pr'opositionen vara med övervägande ja besvarad. Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Arbetslöshetsförsäkring m. m. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemstäUan, dels reservationen nr 12 av , ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemstäUt. Avgifter titt försäkringen för tilläggspension, m. m. § 7Avgifter till försäkringen för tilläggspension, m. m. betänkande nr 22 i anledning av propositionen1973:48 angående uttaget av avgifter till försäkringen för tilläggspension ochtUl den obligatoriska yrkesskadeförsäkringen jämte motioner. I propositionen 1973:48 hade Kungl.Maj:t, under åberopande av utdrag av statsrådsprotokollet över socialärendenför , föreslagit att anta i propositionen framlagdaförslag till 1. lag om ändringi lagen (1968:243) om procentsatsen för uttag av avgift under åren 19701974till försäkringen för tilläggspension, 2. lagomprocentsatsen för uttag av avgift 1 979 till försäkringen förtilläggspension, 3. lag om ändringi lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring, 4. lag om ändringi lagen (1971:281) om procentsatsen för uttag av avgift under åren 1972-1974till yrkesskadeförsäkringen m. m. och 5. lagomprocentsatsen för uttag av avgift tillyrkesskadeförsäkringen m. m. Beträffande propositionens huvudsakliga innehåll anfördesföljande: "I propositionen föreslås att avgiften till försäkringen förtilläggspension (ATP) för skall bibehållas på av detpensionsgrundande löneunderlaget i stället för att, som tidigare fastställts,höjas tiU . föreslås ATP-avgiften utgå och föraren1976-1979 med II %. Vidare föreslås att avgiften till den obligatoriskayrkesskadeförsäkringen bestäms till för är 1974 i stället för tidigarefastställda 0,. Detta lägre avgiftsuttag föreslås gälla även för åren1975-1979." I detta sammanhang hade behandlats A. med anledning av propositionen väckta motioner: