prot · FW09132 · 1973-12-31 00:00:00 — Jag är förvånad över den graderingen avremissinstanserna. Man nämner som centrala remissinstanser myntverket ochfullmäktige i . Men de remissinstanser som har nära kontakt medallmänheten, som har inhämtat den enskUde medborgarens reaktion tycks enligtutskottet inte vara särskUt betydelsefulla. Jag för min del tycker att deremissinstanserna skall vi tillmäta väldigt stor betydelse. Det är, som jag harnämnt, bankerna och posten, det är köpmannaorganisationerna, det är SJ,Pressbyrån m. fl. Jag är förvånad över detta stäUningstagande och vill redannu fråga utskottets talesman, varför man gör en gradering av remissinstansema. Det är väl säUan som ett förslag i enskUda motioner fårett så starkt stöd från remissinstanserna som de tre motioner som har väckts iden här frågan har fått. Vi lyssnade tUl i , som gavexempel från sin rörelse på att människor mte vUl ta emot silverfemman utanfrågar; Har ni inte en sedel i stället? Kamraterna här i kammaren kan gå nertiU kassörskorna i restaurangen och fråga dem. Ni kommer att få exakt sammavittnesbörd. Gä till en bank eller tiU en snabbköpskassa! Alla kommer att sägaatt folk lämnar tillbaka femkronan och vill ha en sedel i stäUet. Ett annat exempel på att femkronan inte är attraktiv äromsättningen på den i marknaden. Man säger att det finns så många sUverfemmorute men svenska folket har , mina vänner, i genomsnitt inte tvä sådana har ett enigt utskott sagt att vi skall ha kvarsilverfemman. Man har till och med snuddat vid tanken pä att dra infemkronesedeln för att få htet större åtgång pä silverfemman och aUtså pådyvlamänniskor ett mynt som de inte vill ha. Jag vet att det inte finns någon meningi att framställa ett yrkande om bifall till motionen mot ett enigt utskott. Detenda som möjligen är något försonande i utskottets betänkande är avslutningen,där utskottet säger att det nu skall göras en översyn av femkronan och att mandå bör forma om den, sä att den bhr lättare skilja frän enkronan. Jag skallinte framställa något yrkande, men jag tar avslutningen av utskottets skrivning precis som i som ett uttryck för att motionärernahär är ute i ett angeläget ärende. HerrJANSSON (s): Jag uppskattar den realism som iArvika andades i sitt anförande. Han sade ju att efter den här diskussionenkommer vi att ha sUverfemman kvar, och jag tror att det är ett mycketverklighetsnära konstaterande av . har i det här betänkandet haft attbehandla tre motioner där det yrkas på att femkronemyntet skall slopas. 1motionen 377 har man emellertid ett andrahandsyrkande, som går ut på en annanutformning av myntet så att det mera markant skiljer sig från enkronan. Det ärju det yrkandet som finansutskottet har tagit fasta på, och det har också herrGustavsson i uttryckt sin tacksamhet över. Detta senare yrkandeinnebär att utskottet yrkar avslag på motionema 123 och 381 och första momenteti motionen 377. Men vi tycker att bör ge Kungl. Maj;t sin mening tUlkänna i det här sammanhanget då det gäUer att få femkronemyntet utformat säatt det bhr lättare att hålla reda pä för människoma. Enhgt beslut här i skaU i nu gällandemyntserie ingå ett mynt i valören . Skall man slopa femkronemyntet såmäste man ju i konsekvens därmed, ändra myntlagen på denna punkt. åberopas ju ett utbrett missnöje med femkronan, riskerför förväxling osv. Det är möjligt att det är på det sättet; jag vill intebestrida det. Det här är en fråga som vi.inte pä något sätt från riksdagenssida fär nonchalera, utan vi får försöka göra det bästa möjliga. Men man kan fråga sig vad orsaken kan vara till dennanegativa mställning från allmänhetens sida till det här myntet. Om den enbartskulle bottna i det förhällandet att risken för förväxlingar med enkronan ochdärmed följande förluster för människorna i penninghanteringen, sä finns detkanske skäl att erinra om att om vi jämför enkronan med femtioöringen, så ärenkronans skiUnad gentemot femkronan betydligt större. Samma sak gällertioöringen i förhållande tiU tjugofemöringen. Detta är ju mynt som vi harhanterat , och mig veterligen är det ingen som har krävt attnågra av dessa mynt skall slopas på grund av att det är risk för förväxlingar. Sannolikt är det så, som en del remissinstanser säger, attallmänhetens inställning till femkronemyntet är beroende på att det är nytt iförhållande till kronan. Man har inte vant sig vid att hantera myntet Detsägs också att man inte har lärt sig uppmärksamma det nya myntets kännetecken.I andra länder finns ju mynt med ett värde som motsvarar vär femkronas. 1Frankrike finns femfrancsmynt, i finns ett mynt i värdet 5 . Ivåra nordiska grannländer har ju femkronan varit använd sedan lång tidtillbaka, och där har man inte förmärkt de här bekymren. Men i de åberopade ländema har man varit mera konsekvent iett avseende. Man har nämhgen som regel dragit in sedlarna i motsvarande valörsamtidigt som man introducerat ifrågavarande mynt. Det förhällandet attfemkronesedeln alltjämt trycks och ges ut har väl hos oss medverkat till attfemkronan inte har fått den genomslagskraft som man hade väntat sig, attmänniskorna fortfarande kanske har den attityden att man inte viU ha det härmyntet. Det är aUtsä ute i alltför begränsad omfattning beroende på att sedelnfortfarande finns kvar. i åberopade ett yttrande från , och det tycker jag också är mycket intressant. Det framgåratt de som har uttalat sig för femkronans behållande anser att femkronans tyngdoch storlek och framför allt frånvaron av reffling i kanten har gjort detmycket lätt för dem att skUja den från enkronan. Vad som dessutom är viktigtatt framhåUa är att De blindas förening säger att det för dem är betydligtsvårare att skilja femkronesedeln från tiokronesedeln. Efter de sammanvägningar som gjorts i finansutskottet harman kommit fram till att vi bör bibehåUa femkronemyntet. Det bör alltså haytterligare en chans. Då får man inte vifta bort de problem som ändå finns, ochman får försöka åstadkomma en prägling av myntet som gör att det skiljer sigmer markant från enkronan . Det är i och för sig inte förvånande att introduktionen avett nytt mynt möter svårigheter bara genom det förhållandet att det är nytt.Det framstår enhgt utskottets mening som uppenbart att femkronemynt förframtiden kommer att vara ett naturligt inslag i vår penninghantering. Motbakgrand av dessa synpunkter och inte minst med tanke på vad De bhndas föreninghar anfört i sitt remissvar ter det sig naturligare för finansutskottet att mandrar in femkronesedeln än att man drar in femkronemyntet. Sedan bör det ankommapå Kungl. Maj:t att pröva pä vilket sätt man skall vidta åtgärder för att göradet lättare att skilja femkronan från enkronan och därmed eliminera de riskerför förväxlingar som eventuellt finns. Det bör alltså vara möjhgt att åstadkomma en annanprägling av myntet utan att behöva ändra dess vikt och volym - och utan, frutalman, att myntet kommer att påminna om en uniformsknapp från kungl.hovstallet eller en danspollett från , som uttryckt sig i en skrivelse till finansutskottet. Jag yrkar, fru talman, bifaU tUl finansutskottetshemstäUan på samtliga punkter. HerrERIKSSON i (fp): säger att om vi drar infemkronesedeln kommer vi att få en annan användning för silverfemman då kommerden att bh mera attraktiv. Ja, jag sade i mitt anförande att om man har deninställningen att man inte skall ta hänsyn till vad människorna själva tyckerutan vill pådyvla dem och tvinga dem att använda ett mynt som de är motståndaretUl, sä är det klart att man skall göra så som säger. Jag tyckeremellertid att man skall lyssna till de remissinstanser som så klart ochförödande har sagt att motionärerna har rätt på den här punkten. lämnade inte någon kommentar till att jag varförvånad över att man i utskottet har gjort en sädan gradering avremissinstansema som man har gjort. Man har plockat ut två remissinstanser somär negativa tUl motionerna och sagt att detta är tunga och centralaremissinstanser. Men alla de andra, som har kontakt med aUmänheten och somockså har byggt under sina svar med direkta uttalanden frän medborgarna, harman givit en sämre gradering. När säger att han inte sett nägon motion omatt vi skall ta bort enkronan eller femtioöringen, så är det väl ändå att gälitet väl längt. Jag tror, , att om vi går ut och frågar folkkommer inte minst äldre människor att säga att det är förfärhgt svårt att håUaisär femkronan och enkronan mycket svårare än att skilja på femtioöringen ochenkronan. På den punkten kan vi väl ändå vara helt överens. citerade ur ett brev som utskottet fått frånSvenska numismatiska föreningen ett brev som ni har tagit in ganska mycket avi ert betänkande. Det gjorde att jag kom att tänka på att en kamrat här ikammaren, som är medlem i denna förening, sade tiU mig när jag hade hålht mittförsta anförande; Du använde fel ord om femkronan det är ingen sUverfemma,det är ett nödmynt. HerrJANSSON (s); Jag vet inte om man kan säga att det hargjorts någon speciell värdering av remissinstanserna, som iArvika vill göra gäUande, sä att man har sorterat dem pä nägot särskilt sätt.Men det är ju ganska klart när de penningvärdande myndighetema, som vi häråberopat, har uttalat sig på detta sätt, sä finns det skäl för finansutskottetatt påpeka detta i sitt betänkande. i ironiserade över att man skulle drain femman och därmed påtvinga människorna ett mynt som de inte vill ha. Hur kanherr i vara så säker på det? Det är som jag sade, att i andraländer där man har infört ett mynt av den här valören, har man som konsekvensav detta dragit in sedeln i motsvarande valör. Det har visat sig fungera, ochjag förstår inte varför det inte skulle fungera i det här landet också. Vidare har jag inte pä något sätt försökt att nonchalerade svårigheter som här kan möta. Jag har sagt att vi skall vidta alla tänkbaraåtgärder för att se till att myntet så mycket som möjligt skiljer sig fränenkronan. Slutligen vet jag inte om i undersina auktioner någonsin säljer saker så billigt som för och om han dåupplever nägra speciella svårigheter med femkronemyntet. Men i De blindasförening har man funnit att här är ett mynt som de har lätt att skilja frånandra mynt. Det är bara till att känna efter på myntkanten . Denär slät på femkronan men rafflad på enkronan. Och när de blinda tydhgenupplever som positivt att ha detta mynt tycker jag att vi andra här i landet,som har förmånen att ha alla våra sinnen i behåU och i funktion, också börkunna klara att skilja enkronan frän femkronan. Jag vidhåUer mittyrkande. i (fp); frågade vad jag har för stöd föruppfatttungen att människor här påtvingas ett mynt som de inte vill ha och somde endast motvilligt tar emot. Jag blev alldeles förskräckt, när jag hörde enledamot av finansutskottet stäUa den frågan. Det är ju bara att läsa vadremissinstans efter remissinstans har skrivit! De har sagt precis samma sak,nämhgen att människorna är mycket ovilhga att ta emot denna femkrona. Och attmyntet påstås vara attraktivt i andra länder är inget bevis på motsatsen. Därhar man tydhgen gjort på precis samma sätt som nu rekommenderar attvi skall göra, alltså att dra in en sedel och behålla myntet. TUl sist är jag också förvånad över att intemedger att utskottet har gjort en gradering av remissinstansema. Det står juklart och tydUgt i betänkandet, s. 7, sista stycket. Efter att ha talat ommyntverket som remissinstans skriver utskottet: "Inte heller den andra avde två centralaremissinstanserna, fullmäktige i , anser ." har alltsåutskottet skiljt ut två remissinstanser. säger nu att dessa är de penningvårdanderemissinstanserna, men skaU man inte ta samma hänsyn och sätta samma värde päde penninghanterande remissinstansemas uppfattning i synnerhet som de harbyggt under sina svar genom kontakter med allmänheten? Hur kan i vara sä säkerpä att svenska folket fortfarande kommer att vara negativt till femkronan ommyntet får en bättre prägel som vi har talat om och föreslagit -och om vi är konsekventa och drar in femkronesedeln, som man i har så stora svårigheter att handskas med? sadeju att vi skall ta stor hänsyn till medlemmarna i handikappgrupperna, och detär högst betydelsefullt om en blind medborgare växlar fel och förlorar hela 5kronor, därför att sedlarna är så hka tiU storleken. Jag hävdar alltjämt, att om vi gör vad vi kan isammanhanget och Kungl. Maj:t får i uppdrag av att pröva på vilketsätt femkronan skaU utformas i fortsättningen, så vållar vi ingen riksolycka omvi förfar som man gjort i andra länder, alltså drar infemkronesedeln. Där kommer också omloppstiden in i bilden och de kostnader somsammanhänger med den. Det har ju visat sig bli betydligt billigare att ha ettmynt i cirkulation än att ha en sedel. Det är också en synpunkt i sammanhanget. Överläggningen var härmed slutad. Pä förslag av fru andre vice talmannen beslöt kammarenuppskjuta Nr 132 behandlingen av återstående ärenden på föredragningslistantill . § 14 Interpellation nr 153 om en uppmjukning av reglema om skattetillägg Ordet lämnades på begäran till HerrOLSSON i (s), som yttrade: Systemet med skattetillägg avsett att fåtill stånd en bättre deklarationsmoral och ett enklare förfarande vidfaststäUande av påföljd vid brister i deklaration är självfallettillfredsställande och berättigat. Tyvärr drabbar sanktionen i stor utsträckning människor,som varken kan eller har någon tanke på att undanhåUa inkomster fränbeskattning, och ofta i sä hög grad att det kan te sig stötande förrättsmedvetandet. Jag syftar här pä löntagare och förtidspensionärerbeträffande vilka nära nog hundraprocentig kontroll kan ske av inkomster genomett väl utbyggt system med kontrolluppgifter och käUskatteavdrag. Genom olyckliga omständigheter - "vända påsiffrorna", misstolkning och bristande erfarenhet över huvud taget - kanen till synes bagatellartad förseelse medföra sådana ekonomiska konsekvenseratt de menhgt kan undergräva en persons ekonomi . Låt migange ett exempel från fögderi i : En skattskyldig i 60-ärsåldern med en inkomst av , "utslagen pä arbetsmarknaden", erhöll från ettförsäkringsbolag enligt egen uppgift avsettför kommande pensionering. Beloppet utkvitterades i januari1973 och den skattskyldige räknade med att ersättningen inte skulle upptas ideklarationen . Eftersom beloppet var tillgängligt för lyftningunder beskattningsåret upptog taxeringsnämnden detsamma för taxering ovanpå denskattskyldiges ordinarie inkomst, varefter skattetUlägg enligt gällande reglerpä nära påfördes. Det kan ifrågasättas om straffavgiften stär i rimligproportion till arten av den förseelse som här refererats. Nägon möjlighet förlokala skattemyndigheten att inom ramen för anvisningar pä området medgebefrielse från skattetillägg synes inte föreligga i ett fall som detta. Ett annat relevant faU härrör sig frän fögderi iVärmland, där en skattskyldig person i sin deklaration redovisat inkomst frånArvika kommun med . Enligt föreliggande kontrolluppgifter haremellertid inkomsterna uppgått till . Den skattskyldige förnekarpå det bestämdaste något försök till skattefusk, och kan inte ge nägon annanförklaring till felräknmgen än att han drabbats av sifferblindhet. observerade inte felet, vilket däremot taxeringsintendenten hoslänsstyrelsens skatteavdelning i gjorde, och den sistnämndehemställer nu att den skattskyldige påföres skattetillägg enligt 116 a § första stycket TF beräknat på ett underlag av I , I bestämmelserna om förseningsavgifter och skattetillägg (116 a- ''- Nr 132 116 j § § taxeringsförordningen,SFS 1971 ;399) heter det: Onsdaeenden Skattetillägg utgår ej om awikelse innebär rättelse av uppenbar 14november 1973 felräkning eller misskrivning, om avvikelsen avser bedömning av i -------------------- skriftligt meddelande framställt yrkande och avvikelsen inte gäller uppgift isak eller om skattskyldig friviUigt rättat oriktig uppgift. Understiger det belopp, som tiU följd avfelaktighet eUer underlätenhet undandragits vid inkomsttaxeringen 1 000 kronorutöver skattefritt belopp, bör som regel skattetillägg ej påföras. Mot bakgrund av vad sålunda anförts torde det kunnaifrågasättas om inte en uppmjukning av anvisningarna om skattetillägg borde skei sådana fall där det finns praktiskt taget hundraprocentig garanti för attinkomster kommer att taxeras till fulla belopp genom de kontrolluppgifter somlämnas. Även om full befrielse från skattetillägg inte ärmotiverad för slarv från den skattskyldiges sida, borde dock förseelser i formav misskrivning, feltolkning och missförstånd medföra skattetillägg inom ramenför en rimhg nivå. Ett tänkbart sätt vore att införa bestämmelser som möjliggörjämkade skattetillägg. Så någotom pensionärerna. Det fömtsätts i handledningen att den skattskyldige skallha fyUt och alltså uppbära folkpension - för att befrielse frånskattetillägg skall kunna medges. Det kan ifrågasättas om inte anvisningarna ombefrielse även borde utsträckas och omfatta även den som uppbär förtidspension.Sådan person bevUjas ju i regel pension som en följd av fysisk eUer psykisksvaghet. Om en skattskyldig med förtidspension är berättigad tillextra avdrag för nedsatt skatteförmåga, borde detta kunna medföra befrielseockså från skattetiUägg. Det måste anses olyckligt att belasta denna kategorimed skattetillägg, dä personer varom här är fråga i regel har svag ekonomi. Med hänvisning tiU vad som anförts hemställer jag omkammarens medgivande att till herr finansministern stäUa följande fråga: Är statsrådet beredd att medverka till en uppmjukning avanvisningarna om skattetillägg som rör fall där det kan anses som uppenbartatt den skattskyldiges förseelse består i misskrivning, feltolkning ellermissförstånd? Denna anhållan bordlades. § 15 Upplästes följande till kammaren inkomna ansökan: Härmed får jag anhålla om ledighet från riksdagsarbetetunder tiden för deltagande i generalförsamlingstjugoåttonde ordinarie möte i . 174 Kammaren biföll denna ansökan. § 16Anmäldes och bordlades Kungl. Maj:ts proposition nr 196 med Nr 132 förslag tUl lag om ändring i byggnadslagen (1947:385) m. m. § 17 Meddelande ang. enkel fråga Meddelades att följande enkla fråga denna dag framställts,nämligen av Nr 299 i Röstänga (fp) till herrutbildningsministern angående lämpligheten av fingerade nyhetsutsändningar iradio och TV: Anser statsrådet att det är lämpligt att fingerade nyhetsutsändningarom tänkbara dramatiska katastrofer utsändes av massmedia? § 18 Kammaren åtskildes .