prot · FW0915 · 1973-12-31 00:00:00 — Det har ju på senare är blivit våldsamt populärt att orkestrarnabrassar på för fuht, så att det är helt omöjligt att ens föra en vanligkonversation vid borden. Detta har fått thl följd att hörselskadorna drabbarmusiker, restaurangpersonal och även den unga, dansanta publiken i storomfattning. Detta tycker jag är helt vanvettigt. Om de inte själva fattar vUkenfara de utsätter sig för, måste normerna skärpas och efterlevnaden nogakontrolleras. Vi skah väl inte riskera våra ungdomars hälsa bara för att det är"inne" att spela så att taket lyfter sig. Ingen orkesterledare medsjälvaktning vågar ge sig thl att dämpa ljudnivån. harHoteh- och restauranganstähdas förbund lyckats få fram nya anvisningarifrån arbetarskyddsstyrelsen från . Ljudnivån skall i regelunderstiga men kan från yrkeshygienisk synpunkt få uppgå thl 90decibel, om exponeringstiden för personalen är särskUt kort, t, ex, underscenuppträdande. Ja, det är ju gott och väl; även om jag tycker att dessavärden förefaller höga så är det ju på kontrohen det hela beror. Den kontrollenär särskUt svår att göra på t. ex. diskotek. Jag hoppas attarbetsmUjöutredningen skall lyckas finna lösningar pä bullerproblemet, så atthörselskador och även trötthet och stress kan minskas. En annan arbetsgrupp som har en särskUt besvärligarbetsmUjö är gruvarbetare under jord. De är också utsatta för buUer av oftajetplanbullrets styrka men tvingas dessutom damm och gaser av olikaslag. Många arbetsplatser i gruvorna är därtill fuktiga med dimbildning.Socialministern har tillsatt en utredning med uppgift att göra en översyn avvissa regler i lagstiftningen om semester. I en motion, som jag undertecknattillsammans med och , framhåller vi att dennautredning också skall beakta behovet av längre semesterledighet för den utsattagrupp som gruvarbetare under jord utgör. Givetvis skall venthation och andra förebyggande åtgärdervidtas för att minska hälsoriskerna, men gruvarbetets art är sådan att detinnebär besvärligheter av olika slag. Därför skuhe en längre semesterledighetför denna grupp säkerligen vara av stort värde och kunna medverka tUl attgruvarbetarna längre kan gä kvar i arbetet. Jag hoppas att utskottet vid sinbehandling ser allvaret i denna begäran och föreslär ett överlämnande avmotionen tUl nämnda utredning. Under detta anförande övertog herr förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HerrSTRINDBERG (m): Sysselsättningsfrågorna ocharbetsmarknadspolitiken har framför allt under de senaste tvä tre åren kommitupp till debatt gång på gång inte minst här i . Av dagens längatalarlista och även av gårdagens debatt framgår ocksä tydligt att vi nudiskuterar ett område, som tUldrar sig ett stort och förvisso berättigatintresse. Med hänsyn till regeringens i olika sammanhang så optimistiskabedömningar och med hänsyn till alla de punktinsatser som gjorts och görs,borde väl rimligtvis arbetslösheten inte längre vara det stora problem,som den tyvärr är. Förklaringen ligger dock nära till hands; detmåste ha varit något fel såväl på framtidsbedömningarna som på de åtgärderregeringen vidtagit. Hur skall man annars förklara den stora arbetslöshet somvi har och som sä hårt drabbar både enskilda och hela vår samhällsekonomi? När man hör finansministern, som , stå upp ochtala om vår ekonomi och med stor självsäkerhet redogöra för de åtgärder somvidtagits av - för att citera - "den finansminister som vi harnu", är det ju märkligt att vi mot bakgmnd av denna tro på den egnapolitikens ofelbarhet ändå upplever så stora svårigheter pä skilda områden.Man erinrar sig osökt dikt En afton hos , därSnoilsky bl. a. skriver om värdinnan, när hon liksom läser egnadikter: "Vadtäck skalkaktighet, vad ömt behag men dockvad breda, säkra penseldrag." Liknelsen kanske hattar något i första strofen, men nogvar det breda, säkra penseldrag i finansministerns framställning. Samtidigtdrog bUdligt talat med penseln breda streck över många av våraproblem, inte minst den otillräckliga tUlväxten i vår ekonomi, arbetslöshetenoch framför allt frågan hur dessa problem skall lösas. Jag har tidigare haft anledning att ta upparbetsmarknadsfrågorna här i kammaren och därvid bl. pekat på attnäringslivet trots den dåliga konjunkturen - har behov av väl yrkesutbhdadarbetskraft på olika områden. Värt nuvarande utbUdningssystem ger emellertid 'tyvärr inte våra ungdomar exempelvis i gymnasieskolan en sådanyrkesutbUdning som gavs i den tidigare yrkesskolan. Jag skall här bortse frände nu negativa konsekvenser som de nya läroplanerna fört med sig för skolan det blir thlfälle att återkomma tUl den frågan i ett annat sammanhang. Vad somnu är det verkligt aUvarliga är att så många ungdomar går arbetslösa justdärför att de saknar lämphg utbUdning. Den utbildning de fått har inte varittillräckligt yrkesinriktad. Vi har från moderata samlingspartiets sida kritiserat dennedvärdering som yrkesutbUdningen tyvärr fått inom såväl grundskolanshögstadium som på gymnasial nivå. Vissa tecken på ett omtänkande pä det härområdet börjar dock glädjande nog förmärkas bland socialdemokraterna. a.fick jag i min hand nr 3 1973 och därfinns rubriken .Den mbriken verkar nästan hämtad ur våra skolmotioner, för det är precis dettavi har hävdat . I refereras den promemoria som utarbetatsinom om "Ungdom och arbete" en promemoria somonekligen är mycket intressant. I en tabell redovisas bl, a. svängningarna iungdomsarbetslösheten , och den visar att vi i januari 1970hade 22 000 arbetslösa ungdomar i åldern ; hade siffranstigit tUl 34 000 och thl 46 000. Den sista siffran är tyvärrtämligen oförändrad. TUl detta kommer mer än 20 000 ungdomar i den s. k. dolda arbetslösheten.Det är, herr talman, sannerligen skrämmande siffror. I promemorian redovisas vissa åtgärder, som måste sättasin för att komma tUl rätta med ungdomsarbetslösheten. I första ledet stårutbildningsinsatser för de lågutbUdade varigenom deras konkurrenskraft päarbetsmarknaden förbättras. Det är utan tvivel nödvändiga insatser. Som enandra åtgärd framhålls, att det bör övervägas om inte en allmänarbetslivserfarenhet bör eftersträvas för alla studerande i gymnasieskolan medsyfte att närma utbUdning och arbete till varandra, men det konstateras ocksåatt en sådan reform är utomordentligt omfattande och krävande för såvälarbetmarknad som utbildningssystem. Ja, det kommer att kosta på i mer än ett avseende attreparera skadorna av vissa alltför snabbt genomförda reformer på skolansområde. Det kommerå andra sidan att kosta ännu mera att inte göra det. Det gäller ju inte baraatt komma thl rätta med dagens situation pä arbetsmarknaden; vi måste ocksåklara situationen på . Det gäller i det sammanhanget dessutom inteminst att komma tUl rätta med de sociala vådorna, som följer främst iungdomsarbetslöshetens spär. Ytterligare ett par ord om den nämnda utredningen, sominnehåller många tänkvärda synpunkter. Där står exempelvis; "Deutbildningspolitiska invändningarna hänger inte minst samman med uppbyggandetav hnjesystemet inom gymnasieskolan." Det är utan tvekan ett intressantkonstaterande. Jag kan förstå de farhågor som ligger bakom, för vissautbhdningspolitiker inom socialdemokratin Vill ju i jämlikhetens namn ha ettsystem som bygger på den föreställningen att det inte bara är inför vår Herresom vi är jämlika, utan vi är jämlika även inför ochläroplanen för såväl grundskola som gymnasieskola; denna jämlikhet måsteinnebära att alla efter skaU vara gymnasister och läsa teoretiskaämnen. Att dessa utbUdningsvägar i många fall inte leder tUl någon god grundatt få ett jobb på, det tycks man ha lämnat därhän. Jag hoppas att vi snartskall få en ändring tih stånd på den punkten, och det skall bli mycketintressant att få ta del av remissvaren på den här utredningen. I årets statsverksproposition föreslås betydandeförstärkningar av arbetsmarknadsverkets regionala och lokala organisation. Detär min förhoppning att dessa förstärkningar skall innebära en effektiviseringav den arbetsförmedlande verksamheten ute i landet. Dagens arbetslöshetomfattar många grupper, och vissa av dessa för med sig specieha problem delvis nya och svårbemästrade. Jag tänker då på akademikerna och tjänstemännen;för dem har arbetslösheten relativt sett fått en snabbare ökning än för vissaandra grupper. Det understryks ocksä i statsverkspropositionen attarbetslösheten bland tjänstemännen, speciellt bland de äldre, ställer särskildakrav på förmedlingsarbetet. Att jag nämner just akademiker och tjänstemän innebär inteatt jag på något sätt vUl förringa problemen för andra yrkeskategorier, men iden allmänna debatten kommer exempelvis den tilltagande arbetslösheten blandtjänstemannagrupperna ofta alltför mycket i skymundan. Målsättningen måstedessutom vara att komma till rätta med arbetslösheten på aha områden. Även vid en uppåtgående konjunktur måste vi helt naturligthålla en hög beredskap mot arbetslöshet, då risk säkerligen föreligger för enviss restarbetslöshet. Vi måste även räkna med betydande insatser förverksamhet inom halvskyddat och skyddat arbete, men å andra sidan tycker jagatt de anslagsäskanden som finns från föromskolningsverksamhet under nästa budgetår, där man räknar med inte mindre än130 000 människor i omskolning tUl en kostnad av , inte gårriktigt ihop med de prognoser för utvecklingen som gör ifinansplanen. En annan politik, med generellt verkande åtgärder och ettförtroendefuht samarbete mellan statsmakterna och näringslivet, bör geförutsättningar att minska anspråken på arbetsmarknadsservicen. Uppgiften måsteändå i första hand vara att skapa sysselsättning inom näringslivet en varaktig och tryggad sysselsättningför så många som möjligt. En sådan utveckhng, herr talman, vore tiU gagn bådeför de arbetssökande och för vår hårt ansträngda samhällsekonomi. i (c): Jag har inte för avsikt att gå i polemik medde tidigare talarna här i debatten utan skall endast ta upp en fråga som rördet län jag representerar, nämligen . Det är som bekant ettganska typiskt jordbrukslän, och man har där besvärligheter när det gällersysselsättningsmöjligheterna. Man har svårigheter att i tUlräcklig utsträckningskapa arbetstUlfällen för den på grund av rationaliserings- ochstrukturförändringen inom jordbruket fristähda arbetskraften. Detta förhällandegäller alldeles särskilt Falköpings-, Vara- och Lidköpingsregionerna, Befolkningsutvecklingen inom länet visar en viss ökningför senare är. Folkmängden i länet har thl 1970 ökat från 254 305invånare tUl 258 794, dvs, med 4 489, Befolkningstalet utgjorde cirka260 300, vilket innebar en ökning med chka 1 300. harantalet förvärvsarbetande minskat. fanns det 110 311 förvärvsarbetandei länet, men var siffran nere i 104 414, en minskning underfemårsperioden med inte mindre än 5 897. I vad sedan gäller antalet förvärvsarbetande inom olikanäringsgrenar kan konstateras att sysselsattes inom jordbruk ochskogsbruk i länet 24 110 personer, vUken siffra hade sjunkit tUl 16200, dvs. Nämnda siffror ger belägg för den strukturomvandlingsom sker i länet. Framför allt har således antalet sysselsatta minskat ijordbruket och skogsbruket. Man måste räkna med att denna utveckling fortsätterom än inte i samma takt som . Såsom jag inledningsvis nämnde har särskUt Falköpings-,Vara- och Lidköpingsregionerna stora svårigheter att skapa sysselsättning förden befolkning som bor i regionerna. BefolkningsutveckUngen inom dessa områdenhar inte varit gynnsam. Det kan konstateras att invånarantalet i underde visat en fortgående minskning. Sålunda utgjorde minskningen förfjolåret 146, en minskning som i och för sig kan synas ganska måttlig. Om manemellertid sätter minskningen i förhållande thl antalet invånare i Falköpingsstadskommun, utgörande 15 697 samläggning med intilliggande kommuner skerförst ger de senaste årens befolkningsutveckling anledningtUl oro. Samma utvecklingstrend har gjort sig gällande inom hela kommunblocket. Man kan befara ytterligare minskning innevarande år inomFalköpingsregionen. a. friställs arbetskraft inom sjukvården genomöverflyttning av sjukvårdsaktiviteter till i , och antaletsysselsatta inom SJ minskar. Inom finns en stor andel Tekoföretagmed huvuddelen kvinnlig arbetskraft. Möjligheterna tUl en utvidgning avTeko-industrin är inte realistiska. Man får vara tacksam om denna industrieUaverksamhet får utvecklas i den omfattning som sker. I kommunblockmåste därför särskUda sysselsättnings-stimulerande åtgärder vidtagas för attöka sysselsättningsmöjligheterna. Från såväl kommunens som sida har vidtagitsåtgärder i syfte att främja den industriella utveckhngen inom regionen. TUlkomstenav ett industricentrum i är ett led i denna utveckling. Därest intenya sysselsättningsmöjligheter skapas inom , måste man räknamed stora svårigheter att bereda sysselsättning för de inom regionen boende. Motsvarandeproblem gäller även för Vara- och Lidköpingsregionerna. Det är enligt min mening angeläget att förhindra en förFalköpings-, Vara- och Lidköpingsregionerna negativ utveckhng. Fortsattbefolkningsminskning måste befaras medföra att det nödvändiga näringspolitiskaoch servicemässiga underlaget ryckes undan. Det kan inte accepteras attmänniskor i de tre nämnda regionerna i dessa avseenden måste söka sig ihuvudsak tih centra utanför de egna regionerna. Det är därför angeläget att ökaansträngningarna att fä livskraftiga företag thl Falköpings-, Vara-ochLidköpingsregionerna. Förutsättningarna härför bör vara stora med hänsyn tUlatt dessa regioner har centrala lägen i landet med goda kommunikationer samtbra service av ohka slag, inte minst . Vad jag här anfört visar nödvändigheten av särskUdalokaliseringspolitiska insatser för de tre regionerna. Jag vUl inte för dagenbeteckna dessa områden som direkta stödområden, men om de senaste årensutveckling fortsätter, finns stora risker för att dessa regioner hamnar i densituationen att de helt och fuht kan betecknas som stödområden. Det är därförangeläget att åtgärder sätts in i form av särskUda punktinsatser inom ramen förnuvarande lokaliseringspolitik. Vidare skuhe näringslivet i och förövrigt inom östra delen av främjas om bättre vägförbindelsetUlskapa-des mot över och . I övrigt vUl jag uttalaen önskan om att när det gäller en fortsatt utlokalisering av statliga företagSkaraborgs län inte skall bli bortglömt. Sammanfattningsvis vUl jag ha sagt följande. För attstärka näringslivet inom Falköpings-, Vara- och Lidköpingsregionerna vore detönskvärt med lokahseringsstöd i form av län och bidrag. TUlämpningen ifortsättningen av lokaliseringspolitiken bör utformas sä att de tre nämndaregionerna i konkreta fall kan erhålla dylikt stöd. En bättre vägförbindelsetill över och bör byggas. När det gäller enfortsatt utlokalisering av statliga verk bör komma i åtnjutandeav en dylik utlokalisering. HerrJANSSON (s); Som många talare i den här debatten redantidigare har påpekat tog höstriksdagen i sina sista ettmycket viktigt beslut angående den framtida regionalpohtiken och hur den skallutformas i vårt land för att tillförsäkra alla människor, var de än bor, enrimUg service beträffande sysselsättning samt annan samhähsservice.Människornas anspråk på att inom sin egen region finna möjhgheter attförverkliga dessa önskemål tror jag på ett utmärkt sätt har kommit thl uttrycki det principbeslut som tog beträffande regionalpohtiken ochden fysiska riksplaneringen. gällerdet att sätta kött på benen i den stomme av principbeslut 4 protokoll 1973. somriksdagen här har fattat. Det är därför som vi med största intresse ser framemot den proposition beträffande regionalpolitikens fullföljande som regeringenhar aviserat till vårriksdagen. Detta förslag samt den förebådade propositionenom en andra etapp i utlokaliseringen av statliga verk och myndigheter kommertillsammans med de förslag som kan förväntas föreligga från U 68 rörande denhögre utbUdningens utlokalisering. Detta kommer naturligtvis att följas medstörsta intresse i olika regioner i vårt land. Då det gäller regionalpolitiken har man i nationalbudgetenräknat upp anslaget tUl regional utveckling med 9,4 miljoner. Då det gäUerlokaliseringslänen räknar man med oförändrade anslag pä . Nusäger inrikesministern i sin skrivning att dessa belopp upptagits i avvaktan påde förslag som kommer . Regeringen kommer då att föreslå dekonkreta åtgärder som skall vidtagas i detta avseende och även lägga förslag omde anslag som skall utgå tih den fortsatta regionalpolitiska stödverksamhetenfr. o. m. den 1 juh 1973. Man redovisar vidare hur lokaliseringsstödet utvecklatsunder tiden . har inte mindre än 920företag bevUjats lån och lokaliseringsbidrag för . 75procent av detta stöd har utgått tih företag inom det ahmänna stödområdet. JagvUl gärna här instämma i vad i var inne på,nämligen att det finns möjligheter att lämna lokaliseringslån ochlokaliseringsbidrag också utanför stödområdet. Jag tror att det även förSkaraborgs län finns anledning att se positivt på vad regeringen kan föreslå idetta avseende. Man räknar vidare med att de totala investeringarna, förvilka lokahseringsstöd beviljats , uppgår till ca 3,5 miljarderkronor, vilket i sin tur beräknas ha givit upphov tih omkring 23 500 nyaarbetstUlfällen. Det är ju stora satsningar som man här gjort från samhähetssida för att stödja sysselsättningen särskUt i drabbade områden av vårt landgenom den lokaliseringspolitiska stödverksamhet som olika företag har kommit iåtnjutande av. Det är alldeles uppenbart att denna verksamhet varit avutomordentligt värde för sysselsättningen i vissa av landets regioner. Man kan dock inte bortse ifrån att det är betydande beloppav skattebetalarnas pengar som här har pumpats in i det privata näringslivetoch att det därför finns all anledning att även öka samhähets insyn i dessaföretag som kommit i åtnjutande av det statliga stödet. Det saknas tyvärr inteexempel pä att mindre seriösa företag har missbrukat detta stöd och att detdärmed inte har fått den sysselsättningsstimulerande effekt som det har varitavsett för. Det är därför med thlfredsstähelse man konstaterar attinrikesdepartementet har tillsatt en expertgrupp som fått i uppdrag att följaupp och bevaka statens fordringar i de företag som fått regionalpolitiskt stöd.Man kan emellertid kanske ifrågasätta om inte denna expertgrupp även borde gesett parlamentariskt inslag för att därigenom thlförsäkra samhähet ett politisktförankrat inflytande i kontrollen av hur lokaliseringsmedlen används. Då det gäher regionalpolitikens fuhföljande i stort ärnaturligtvis aha dessa stimulansåtgärder nödvändiga för att locka företagen attlokalisera sig i sådana områden av landet där det ur samhähets synpunkt ärnödvändigt att utveckla och förbättra sysselsättning och servicegrad. Man kan emellertid fråga sig om det räcker med dessastimulansåtgärder för att uppfyUa de regionalpolitiska målsättningarna. Jagtror för min del att det blir nödvändigt att samhähet skaffar sig bättrestyrmedel i regionalpolitiken om inte marknadskrafterna, regionalpohtiken tUltrots, även fortsättningsvis skall styra investeringar och lokaliseringar påett sätt som ur kapitalets synpunkt och på kort sikt framstår som de mestvinstgivande utan hänsyn thl samhällsintresset. Sedan ett par är tillbaka har s. k. lokaliseringssamrädprövats inom storstadsområdena, vilket innebär att företag som vUI etablera sigeUer bygga ut inom dessa områden skall rådgöra med omsin lokalisering. VUken betydelse detta lokaliseringssamråd har haft är det välsvårt att uttala sig om det har pågått en så . För min delhyser jag den meningen att det säkerligen bhr nödvändigt att utbygga dettasamråd till en etableringskontroll av något slag som förutsätter en direkttUIståndsgivning från statsmakternas sida då det gäller nyetableringar eUermera omfattande utbyggnader inom näringslivet. Sedan, herr talman, kan jag inte underlåta att här passapä tihfähet att något kommentera den debatt som pågått i mitt hemlän Skaraborgbeträffande de regionalpolitiska frågorna. För sedan genomfördefolkpartiets ungdomsförbund i en undersökning som gick ut på attkartlägga hur länspolitikerna agerat i olika sammanhang då det gälldeengagemanget eUer kanske bristen på engagemang för de regionalpolitiskafrågorna i . De unga liberalerna där hemma har trott sig finnaanledningen till att inte hitthls fått någon del avutlokaliseringen av statliga verk, eller varför inte nu föreslagits somlokaliseringsort för eftergymnasial utbUdning. Nå, vad har då FPU-arna kommitfram thl? Jo, det skuUe bero på att Skaraborgspolitikerna "myglar"sämre än politiker från andra landsändar. Det skulle dessutom bero på - enligtSkaraborgs FPU-are - att saknar rikspolitiker i sin riksdagsrepresentation.Om man nu med "rikspohtiker" menar att vi skulle ha ett statsråd påriksdagsbänken eller en parthedare eller möjligen en utskottsordförande så ärnaturligtvis detta en stor brist för , det vhl jag gärnaunderstryka. Men att de här förhållandena skulle utöva något avgörandeinflytande på hur regionalpolitiken kommer att te sig i , det vUljag för min del bestämt tiUbakavisa som tomt prat och fria fantasier. Jag harnämhgen den bestämda uppfattningen att var statliga verk lokaliseras och varhögre utbhdning byggs ut, det föreslås och beslutas ifrån helt andraöverväganden än vederbörande riksdagsmäns möjligheter att "mygla" ikanslihus och riksdagskorridorer eller om det finns rikspolitiker ilänsrepresentationen i . Det är väl i stähet på det sättet att det är den sakligatyngden i de argument som en länsrepresentation kan ha att framföra och deregionalpolitiska omständigheterna i övrigt som fäller utslaget. att detöver huvud taget är trist med en sådan här debatt om mygel i politiken. Detpolitiska arbetet har ju inte alltid det anseende som vi som sysslar medpolitiken skulle önska att det hade. Det blir ju inte bättre genom sådana härpåståenden, när man använder regionalpolitiken som ett politiskt tillhygge påhemmaplan för att bl. a. ge sken av att de riksdagsmän som tillhör regeringspartietskulle vara mindre engagerade i dessa frågor, att de skulle gå "iregeringens ledband" och därför inte våga driva de länspolitiska frågornahka effektivt som exempelvis de borgerliga riksdagsmännen. a. har ju minlänskollega i i samband med folkpartiungdomsförbundetskonferens i de här frågorna framfört sådana synpunkter i en tidningsintervju.Jag tycker att vi skall sluta med sådana här insinuationer i denregionalpolitiska debatten. De gagnar pä intet sätt de gemensamma strävandenman kan ha inom ett län att thlförsäkra länsbefolkningen en bättresysselsättning och ökad samhällsservice av olika slag. I ett brev som i Skaraborgsänt till länets riksdagsmän påstår man bl. a. att inrikesutskottets ordförandeherr för sin del anser att när inte ficklantbruksstyrelsen lokaliserad till berodde det delvis pä att man intehårt nog satsade på denna lokalisering. Vidare uttalar attdet däremot fortfarande finns chans att få försvarets civilförvaltning tillSkövde. Detta skulle dock kräva att riksdagsmän gemensamt agerar,både i och utanför . Som skaraborgare ser man ganska positivt ochförhopp-ningsfuUt på dessa uttalanden som inrikesutskottets herr ordförande hargjort om det nu är sant som här säger. Med dennaturligt centrala position som har när dessa frågor skallavgöras i så kommer vi naturligtvis från vårt håll att ta kontakt medhonom och försöka att med sä sakliga argument som möjligt framföra vårt länssynpunkter i dessa sammanhang. HerrRICHARDSON (fp) kort genmäle; Bakgrunden till angrepp påFolkpartiets ungdomsförbund i är självfallet ytterst denbesvikelse som finns i värt län över att vi alldeles kommit bort i samband medutlokaliseringen av statlig verksamhet. Vi har tyckt att det var orättvist ochockså sakligt omotiverat att skulle glömmas bort helt ochhållet. Vi hade hoppats på mera utdelning av förslagen i etapp 2, men inte därheller har vi blivit gynnade. Och inte heher har vi med någon glädje kunnat sefram mot U68;s förslag som kommer , eftersom det redan har sagts attSkaraborgs län inte skulle komma med där.