prot · FW09124 · 1973-12-31 00:00:00 — Det nu sagda utesluter inte att det kan finnas utrymme förändringar i gällande bestämmelser om processuella tvångsmedel i syfte attytterligare stärka skyddet för massmedias informationskäUor, En förberedande utredningrörande den frägan pägår inom . Jag tackar justitieministern för svaret ochnoterar med tillfredsställelse att syftet med frägan är uppnått: justitieministernmeddelar att en förberedande utredning pägår inom departementet i syfte attstärka skyddet för massmedias informationskällor. Jag tror det är mycket välbetänkt. Ett beslag på entidning är en mycket allvarlig sak och internationellt sett relativt okänt idemokratierna. Naturligtvis skaU det finnas möjlighet tiU beslag även på entidning. Om t, ex, en knarkförsäljare skulle nästla sig in på entidningsredaktion, kan han ju därmed inte begära att bli fri från husrannsakaneller annan efterspaning. Den saken är självklar, Å andra sidan är en husrannsakan pä en tidning en alldelessärskild företeelse med tanke på det anonymitetsskydd som tryckfrihetsförordningenger meddelare, ett skydd som kan raseras vid en husrannsakan och som också kanavskräcka meddelare tiU tidningar. En meddelare till en tidning kan icke varasäker på att det icke är just hans meddelande även om det inte gäller brotteller rikets säkerhet - som kan hamna i en av de stora svarta säckarna ochsedan granskas av främmande ögon, visserligen under tystnadsphkt men i aUafall. De förslag som pressens organisationer framförde i enskrivelse i går i denna del förefaller mig ytterst välbetänkta. De innebar istort sett att det skulle vara prövning av överrätt innan husrannsakan kom tillstånd och vidare att särskilt kvahficerad personal skulle medverka vid sådan ifråga om tidning. Jag skulle också vilja fästa uppmärksamheten på vad somstär i JO:s ämbetsberättelse 1959, s, 91, rörande vittnesmål; "Grundernaför TF talar emeUertid med styrka för att anonymitetsskyddet ägnas erforderligtbeaktande där straffskydd icke direkt finnes stadgat, t, ex, när i andra mål äntryckfrihetsmål nämnda intresse kolliderar med utredningsintresset," Jag tror att detta material är nog för att motivera denutredning justitieministern nu har meddelat skall igångsättas. Den här debatten kan inte i och för sig gällaIB-affären och razzian på Folket i Bild/Kulturfront, De frågorna får vi taställning till i andra sammanhang. Självfallet vill jag inte alls nu försökabedöma rimUgheten i de beslag som har gjorts pä FiB/Kulturfront, Det måletskall ju prövas av domstol. Här gäller det värnet om tryckfriheten, och dä ärdet två principer som koUiderar med varandra. Den ena gäller nationeUa säkerhet. Spioneri motvårt försvar måste bekämpas och avslöjas. Tidningar och journalister kan intestå över lagen. Då skulle ju en spion kunna starta en liten tidning och bedrivasin verksamhet frän dess redaktion. Jag påstår inte att det har skett i detaktuella fallet. Det skall ju prövas på rättslig väg. Men det skulle kunna ske,och våra lagar mäste naturligtvis gardera sig mot en sådan möjlighet. Ang. användningen av vid husrannsakan åtkommet material Ang. användningen av vid husrannsakan åtkommet material Husrannsakanoch beslag på tidning kan därför inte helt och häUet förbjudas i t, ex,tryckfrihetsförordningen, Ä andra sidan mäste lagarna ha en sådan utformning att desä långt möjhgt skyddar oss, tidningar och tryckfriheten från missbruk.Riskerna här är uppenbara. En åklagare kan vara osäker om brottsrubriceringenmen väljer "spioneri" därför att han då vet att han har rätt att gåin på en tidningsredaktion och lägga beslag på arkivet där. Jag säger alltsåinte att det har skett i det aktuella fallet, men risken finns där i princip. Vid en husrannsakan kan man lätt ta med sig arkiv som inteaUs har med spionerifrägan att göra utan gäller helt andra områden med namn päuppgiftslämnare. Det anonymitetsskydd, som är en hörnsten i vårtryckfrihetsförordning, skulle pä så sätt genom en omväg kunna rivas upp. Antagatt det var en av de fyra stora dagstidningarna i som hade publiceratartiklar hknande FiB/Kulturfronts, Antag att man gjort husrannsakan på DagensNyheter eller eller eller och tagitstora delar av arkiven med sig. Det skulle ha varit ett hot mot massor avmänniskor som inte haft det ringaste med spioneri att göra, 1 går sände en skrivelse tillregeringen. Den pekade pä de här och andra luckor i de lagar som gäller skyddetför pressens källor. Gemensamt har , Svenska journalistförbundetoch fört fram konkreta uppslag om hursvagheterna skaU kunna rättas. De kräver en utredning som lägger fram förslag. Jag vill ansluta mig till kravet att en statlig utredningtar upp de problem som gäller anonymitetsskyddet i vär tryckfrihetsrätt. Om detsker genom massmedieutredningen, sä bör pressens organisationer knytas fastaretill den utredningen eller höras i detalj av den. Om man, som justitieministernantyder i sitt svar som jag tackar för, gör utredningen inom departementetmåste samma krav ställas på kontakt med , , Är regeringen beredd att se till att dettaarbete sker i nära samverkan med pressens organisationer för att fördjupaskyddet för tryckfriheten här i ? i (vpk): Jag fär tacka för svaret. gäller den principieUa synen på åtgärderav det slag som i ett visst aktueUt fall har använts av myndigheterna. Beslagskall, såvitt jag förstår, enligt lag bara avse sådant som har skähgt sambandmed bevisfrägan i målet. Man frågar dä: Vad har exempelvis skisser tillkommande artiklar i helt andra ämnen än det aktueUa målet med saken att skaffa?Uppenbart ingenting. Vad har en Palestinagrupps medlemsregister med saken attskaffa? De misstänkta i det aktueUa fallet hade inte infiltrerat i rörelsen.Det var tvärtom informationsbyrån som hade infiltrerat, och en viss agentsexistens i det aktuella registret har inte med åtalsfrågan mot de misstänktaatt göra. Registret kan inte och kunde inte ge nägra upplysningar förutredningen i det stycket. Tillgreppet av registret måste under sädanaomständigheter ha andra syften. Frågan om de anhållnas skuld måste avgöras främst medhänsyn till vad som stär i pubhcerade tidningar och broschyrer. Vad finns detför skäligt samband mellan den bedömningen och en viss bUdbyrås hela bildarkiv,ett helt föreningsregister eller ovidkommande brev och artiklar? Från den s, k,Spiegelaffären i vet vi att massbeslag genomfördes med denuppenbara avsikten att sabotera tidningens utgivning, något som i det fallettemporärt också lyckades, VUket annat syfte har man när man i lådor och säckarbär bort en mängd i stort sett ovidkommande material? Enligt skall protokoll över detbeslagtagna upprättas. Det måste givetvis upprättas på platsen. Annars har detur rättssäkerhetssynpunkt ingen mening, Nägot protokoll har i det nu aktuellafallet icke upprättats på platsen. Någon kopia därav har icke tillstäUtstidningen eller de misstänkta. Varför skedde inte det? Är underlåtenhet avdetta slag i enlighet med lagen? Man behöver inte lida av nägon överdriven misstänksamhet,om man anar att motivet för aktionen i faUet FiB/Kulturfront var att skadatidningens utgivning. Det enda motivet för att ta bort ett medlemsregistermåste vara att överföra dessa uppgifter tiU det IB-register som inte är bundetav samma restriktioner som gäUer för den civila säkerhetstjänstensregistrering. Har jag rätt eller fel, herr justitieminister, om jag säger attden hlla detaljen är den första triumfen som har inregistrerats för regeringensnya terroristlag? Man gör just det som vpk varnade för: med Svarta septembersom förevändning vill man komma ät hela Palestinarörelsen, Ang. användningen av vid husrannsakan åtkommet material Det vore väl egentligen en överflödsgärningatt säga att regeringen i det här landet enligt våra bestämmelser icke kaningripa i ett aktueUt fall som enligt gällande lag handläggs av åklagare ochdomstol. Därav följer också att jag inte kan göra något uttalande huruvida detvar nödvändigt med den husundersökning i det aktuella fall som berörts häreller om formerna under vilka denna undersökning skett har varit inom ramen förgällande bestämmelser. Det får utredas pä annat sätt, TUl vUl jag bara sägaatt det är för tidigt att svara pä frågan om i vilka former den förberedandeutredning som regeringen har tagit itu med skall ske. Men i vUken formutredningen än kommer att ske skall vi givetvis ta hänsyn till de synpunktersom har framförts i den omnämnda skrivelsen frän . HerrAHLMARK (fp): Jag gläder mig ät det som justitieministernsade nu sist, att man skall ta hänsyn till och beakta de synpunkter somframförts i Pressens samarbetsnämnds skrivelse i gär. Där tog man ju upp flerasvagheter i dagens lagstiftning. Förbudet att röja meddelare är begränsat på ett någotoklart sätt. Här kan bestämmelserna bli förtydligade. Förbudet att efterforska uppgiftslämnare är inte allsgenerellt i dagens lagar, men det finns skäl att vidga det i jämförelse mednuläget. Ang. användningen av vid husrannsakan åtkommet material PUkten att vittna kan ibland komma i konflikt medbestämmelsen om skydd för anonymiteten för källor för pressen. Här finns mångaförslag redan framlagda, och de måste väldigt noga övervägas nu för att stärkaanonymitetsskyddet, 7 kap, 3 § tryckfrihetsförordningen, som infördes i mittenav och som tycks kunna gälla s, k, indirekt spionage, blev intesedan tiUräckligt belyst eller diskuterad när paragrafen beslutades. När det gäller husrannsakan på redaktion föreslär att sådan bara skaU få ske på begäran av riksåklagaren efterbeslut av överrätt och enbart företas av pohser i högre tjänsteställning, somnaturligtvis skall föra protokoU på platsen. Jag skulle vilja lägga tUl att mankan tänka sig en särskild medborgarnämnd som inkallas när man gjort beslag påen tidning för att kontrollera att man inte söker igenom arkiv eller delar avarkiv som inte alls har med spionerifrågan att göra. Det finns alltså en rad problem och åtskilliga förslag. Dekommer att beröra både grundlag och annan lag. De har aktualiserats . Det gläder mig att regeringen, om jag uppfattat , avser att i lämpliga former snabbt utreda denna fråga i nära samverkanmed pressens organisationer. i (vpk): Jag förstår att justitieministern inte kan gåin på det praktiska fallet. Men lät mig dock stäUa vissa frågor av principiellnatur en gång till. För det första: Är det rätt uppfattat att vid beslagenligt protokoll skall upprättas över det beslagtagnamaterialet? Är det rätt uppfattat att detta protokoU bör upprättas på platsen?Är det riktigt att de misstänkta bör och i synnerhet om de begär det - fäkopia av detta protokoll? Är det fel när det jag nu berört icke sker? För det andra: Är det rättuppfattat att bestämmelser om beslag inte får användas föratt beslagta material i en så vidsträckt omfattning att man får med massor avmaterial som icke är relevant för målet eUer för bedömningen av misstanken eUerför utredningen? talar om att det skaUupprättas protokoU i samband med beslag, I fråga om hur detta skall gå tUl hardet väl varit något olika praxis. Det kan naturligtvis ibland föreliggasvårigheter att upprätta ett protokoU direkt på platsen, men det material sommedförs blir ju föremål för noggrann genomgäng hos polisen och i varje fallsenast då upprättas ett protokoU, Omfattningen av vad som skaU tas med är naturligtvis enfråga som är oerhört svår att praktiskt avgöra. Jag tror inte man här kan tänkasig alltför restriktiva bestämmelser. Det kan ju inte vara någon så stor olyckaom de som gör själva beslaget på platsen råkar få med något htet för mycket somicke är av intresse, för det skall ju så snart sig göra låter återställas tillvederbörande. Man får ändå ha klart för sig att vi inte kan lägga så starkrestriktivitet på pohs- och åklagarmyndigheterna när det gäller att efterforska och uppdaga brott att genomförandet av en Det är här fräga om en oerhört svär avvägning, men jaguppfattar det sä att det ibland kan vara bättre att man tar med sig någrapapper för mycket än nägra papper för litet. Här finns ju tystnadsphkt ochkontroll, och skyldighet föreligger att återstäUa alltsådant som inte är av intresse för brottsutredningen. Det gäller självfallet en svår awägning. Jaghäller helt med justitieministern om det. Men det kan också uppstå problem omman tar med sig ett antal papper för mycket,. Det kan ju tänkas att polisen färmed handlingar som kommer att visa t, ex, vilka uppgiftslämnare inom polisensom en viss tidning har. Då har man undanröjt anonymitetsskyddet på en sektorav den offentliga verksamheten. a. därför tycker jag att mycket starka skältalar för sådana ytterligare garantier för rättssäkerheten på denna punkt somPressens samarbetsnämnd har föreslagit. Ang. användningen av vid husrannsakan åtkommet material i (vpk): Jag talar som niförstår inte alls om de fall där man händelsevis råkar få med sig några fåhandlingar utöver dem som är relevanta i målet. Vad jag talar om är i ställetde fall där man missbrukar därhän att den övervägande delen avdet material som beslagtas icke rör målet men ger myndigheterna och polisenstarka möjligheter tUl insyn i helt andra delar av en tidnings eller enprivatpersons verksamhet och privatliv än sådana som har ens den minstarelevans i målet. Nog borde det väl i rättssäkerhetens intresse vara rimligtatt kräva att, om det är en alldeles extrem tidsbrist, en första grovsorteringav materialet skall ske på platsen. Det skall väl inte behöva gä tUl så att manrakar material ur skrivbordslådor och frän skrivbord ner i säckar och lådor. Enförsta grovsortering bör göras pä platsen, för att stärka rättssäkerheten ochäven för att kunna upprätta ett första protokoll på platsen. Över de protokollsom upprättas i efterhand har ju den misstänkte ingen som helst insyn ellerkontroll. Han kan ju faktiskt inte avgöra om de protokollen är riktiga. 1 skrivelsen från hartagits upp frägan att högre polisbefäl skulle vara närvarande vid självabeslaget. Jag vill inte ta någon som helst ställning tUl det, men bakom dettaförslag hgger just tanken att det skulle vara möjligt att vid själva beslagetgöra en sådan grovsortering som i syftar till. Men det kankanske ibland vara svårigheter att få personal till detta. Man fär ändå se detså att husrannsakan inte är slut när de poliser som skickats ut för att görabeslaget lämnar den lokal där husrannsakan genomförs utan fortsätter även medande gör en första och kanske en andra sortering av vilka papper som är avbetydelse. Naturligtvis skall, som jag sade i mitt svar, polisen isådana här situationer iaktta stor varsamhet. utan att ta nägon somhelst Ang. användningen av vid husrannsakan åtkommet material ställningtill det aktuella faUet vill jag ändå lämna den uppgiften, som har framgått avupplysningar jag har fått, att beslaget icke avsåg hela tidningsredaktionenutan endast den arbetsplats som tUlhörde en av de misstänkta. Detta är bara enren upplysning. 1 och för sig hade ju polisen haft möjligheter att låta sinhusrannsakan avse hela lokalen, vilket tydligen inte skett i detta fall. i (vpk): Jag måste bara tUl sist göra den kommentarenatt jag finner det vara alltför betecknande att justitieministern diskuterardenna fräga mestadels med hänsyn till vad som är lämpligt och praktiskt fränpolisens synpunkt, inte med hänsyn till vad som är riktigt ur rättssäkerhetssynpunktför den som är misstänkt och drabbad av beslaget. Frän dennes synpunkt är juden viktiga delen av husrannsakan den som genomförs i hemmet eller påarbetsplatsen när vederbörande är närvarande och har möjlighet att kontrolleraom protokollet över det beslagtagna också överensstämmer med det som verkligenhar medtagits. Det är för att öka rättssäkerheten på denna punkt som jag menaratt man inte bör ha en tolkning av som möjliggör åtgärder avdet slag som uppenbarhgen förekommit i det aktueUa fall vilket utgör bakgrundentUl denna debatt. I sitt senaste inlägg sade justitieministernklart ut att man kunde ha gått genom hela arbetsplatsen, dvs. hela redaktionen.Dä är ju fallet som jag drog upp antag att de här artiklarna hade publiceratsi , , eller rättbelysande. Man skulle alltså ha haft möjlighet att göra en mycket omfattandehusrannsakan pä deras redaktioner och fä massor av material som inte alls hadehört till spionerifrågan. Det visar, jag understryker det, behovet av reformerav lagstiftningen pä det här området. Jag vUl bara till herrSvensson i säga att det väl inte så mycket är polisens intresse som stäremot dens som har ett anonymitetsskydd, utan det är i själva verket två viktigasamhällsintressen som står emot varandra. Allas vårt intresse av att brott blirutredda och att den som har begått brott ställs inför domstol står emot detlika väsentliga intresset av att skydda anonymiteten. Vi skall alltså inte härmot varandra ställa polisens intresse och anonymitetsskyddet, utan vi skallställa samhällsintresset av att upptäcka brott emot ett annat viktigtsamhällsintresse. HerrHERNELIUS (m); Jag känner bara ett behov av att understrykaatt min fråga i likhet med gällde enbart principen. Naturligtvishar vi i justitieministerns konstaterande att en utredning är på väg idepartementet fått bekräftelse pä att gällande lagstiftning och föreskrifterpå denna punkt icke är tillräckliga. HerrSVENSSON i (vpk); Det finns ju inte bara ett samhällsintresseav att utreda om ett brott har blivit begånget. Det finns faktiskt också ettannat samhällsintresse, nämligen det att den för brott misstänkte och anklagadeskall fä tUlfälle att försvara sig pä samma vUlkor som gäller för hans oftastmäktigare motpart. Överläggningen var härmed slutad. Ang. sjötransport av miljöfarligt gods, m. m. §12 Ang. sjötransport av miljöfarligt gods, m. m. Herr kommunikationsministern erhöU ordet för att iett sammanhang besvara dels () i kammarens protokoll för den 16oktober intagna fråga, nr 241, dels i Äkersberga (fp) i kammarens protokollför intagna fråga, nr 252, dels () i kammarens protokoll för den 16oktober intagna fräga, nr 244, och dels (vpk) i kammarens protokoll för den19 oktober intagna fråga, nr 258, och anförde: har frågat mig, om jag ianledning av fartygsolyckan norr om vill lämna en redogörelse förkontrollen av bemanning och kondition hos utländska fartyg som trafikerarsvenska hamnar. i Äkersberga har frågat mig, om jag anser attnuvarande bestämmelser om beredskap mot skador vid transport tUl sjöss avgiftigt och annat farligt gods är tillfredsställande. har frågat mig, om jag avser att föranstaltaom mera skärpta bestämmelser för transporter till sjöss av s. k. fariigalaster. har frågat mig, om jag anser att ävenbeställaren av transport av farligt gods, gifter m. m. skall åläggas ansvar förval av sådant transportmedel och för tUlförlitligheten ur trygghetssynpunkt hosmottagaren av transportuppdraget, att största möjliga säkerhet uppnås viddylika transporter. Jagbesvarar frågorna i ett sammanhang. När det gäUer de säkerhetsföreskrifter som finns och deåtgärder som kan vidtas för att möjliggöra säkra sjötransporter av farligtgods, vill jag till en början understryka att en grundläggande princip är attvaqe sjöfartsnation har ansvaret för säkerheten pä den tillhöriga fartyg. Dennaprincip återspeglas i gällande internationella konventioner på sä sätt att detland vars hamnar ett fartyg besöker skall godta de certifikat som behörigföreträdare för fartygets hemland utfärdat till bevis om fartygetssjövärdighet. Först om grandad anledning finns till antagande att certifikateninte korrekt återger fartygets säkerhetsstandard skall värdlandet göra en meringående kontroll av fartyget än vad som fordras för att enbart kontrollerafartygets handlingar. Konventionerna ålägger även de fördragsslutande ländernaatt upprätthålla en organisation för effektiv 7 protokoU 1973. Ang. sjötransport av miljöfarligt gods, m. m. säkerhetsövervakningav de egna fartygen. När det gäller fartygs kondition, utrustning och bemanningfinns den grandläggande regleringen i 1965 ärs lag om säkerheten på fartyg ochi tillämpningskungörelsen till denna lag. Författningarna är i sina huvuddragtUlämpliga även på utländska fartyg som befinner sig inom Sveriges sjöterritorium.Fartygs resa kan förbjudas om det finns skälig anledning anta att vissaallvarhga brister förekommer, t. ex. att fartyget inte är sjövärdigt för resa iavsedd fart eller att det i väsentliga avseenden har brister i fräga om skyddetmot ohälsa och olycksfall eller att det inte är betryggande bemannat. Kraven päsjövärdighet m. m. framgår närmare av lagen och dess följdförfattningar. I fråga om transporter av farligt.gods med fartyg finnsföreskrifter i ett flertal inhemska författningar och internationellaöverenskommelser. För den internationella sjöfartens del häri anslutning till1960 ärs konvention om säkerheten för människoliv till sjöss utarbetatssärskilda bestämmelser om transport av farligt gods, vUka i september 1965antogs av den mellanstatliga rådgivande sjöfartsorganisationen (IMCO). I vadgäller klassificering och märkning av det farliga godset bygger dessa bestämmelserpå rekommendationer som utarbetats av en av FN:s ekonomiska och sociala rådtUlsatt expertkommitté. De av IMCO antagna bestämmelserna liksom ett antalinternationella rekommendationer om bl. a. bulktransporter av farligt gods hargenom beslut av införlivats i det svenska regelsystemet. Äv den inhemska regleringen vUl jag också nämna 1973 årslag om hälso- och mUjöfarhga varor och därtill anslutande kungörelse. Bestämmelsernai dessa författningar gäUer all hantering och även transport av hälso- ochmiljöfarlig vara. I fråga om farliga fartygslaster gäller även vissa andraförfattningar som främst är givna i miljöskyddssyfte. Jag avser här lagen omåtgärder mot vattenförorening frän fartyg, med anslutande kungörelse ochtiUämpningsföreskrifter av . Lagen tillämpas om olja eller annatskadligt kommer ut frän fartyg eller det skäligen kan befaras att sä sker.Lagen ger och, i vissa lägen, vittgående möjligheteratt inskrida för att hindra föroreningar. I detta sammanhang kan också nämnasföreskrifter från är 1971 om skyldighet för befälhavare pä tankfartyg att anlitalots vid gång i vissa svenska farvatten, när fartyget har en minsta angivenbruttodräktighet och transporterar vissa farliga oljeprodukter. Vid transporterinom i huvudsak allt svenskt inre vatten av vissa allmänfarliga laster i bulkföreligger nämnda skyldighet oberoende av fartygets storlek. Säkerheten i nu berörda avseenden främjas också av eneffektiv tUlsynsverksamhet. har tilldelats ökaderesurser för att förstärka sina insatser på området. Samma är förhållandet medtullverkets kustbevakningsorganisation. Jag vill nämna att tillsynen avfartygen sker genom sjöfartsinspektionen hos och vad avserskyddet mot ohälsa och olycksfall även genom yrkesinspektionen. Genom att dessatvå myndigheter samverkar får de utländska fartygen ofta besök av svensktUlsynsmyndighet. Det bör strykas under att just förhållandena i fråga omfarligt gods omfattas av båda myndigheternas Jag anser det inte vara påkallat att för närvarandeföreslå några ändringar i den svenska säkerhets- och skyddslagstiftning som jagredogjort för. Författningarna har tillkommit ocherbjuder generellt sett goda möjligheter för myndigheterna att ingripa snabbtoch effektivt. Att utvecklingen trots detta följs med skärpt uppmärksamhet äremellertid givet. Av min redogörelse framgår att sjösäkerhetsfrågorna särskilt då det gäller transporter av farligt gods - i hög grad är eninternationell angelägenhet. tar aktivt del i den verksamhet sombedrivs i dessa frågor inom internationella organ och sammanslutningar. Denna internationella anknytning är en av de aspekter somman måste beakta när man ställer frågan om ett särskilt ansvar bör läggas påbeställaren av transporter av farligt gods. Problemet ligger framför allt i attkunna göra ett ansvar gällande mot ett utländskt företag för att godset blirmärkt och att det blir transporterat på det från trygghetssynpunkt bästasättet.