prot · FW0972 · 1973-12-31 00:00:00 — har vi aUtså kommit in i en diskussion dels om huruvidavi kan hålla vårt löfte om atl 1974/75 nå 1 proceni av bruttonationalprodukteni offentligt bistånd, dels om huruvida vi kan hålla fast vid vår i mångasammanhang deklarerade ambition att bevara vårt bistånd i huvudsak obundet. Föratt vi skulle nå enprocenlsmålet utan störningar i vår ekonomi och med stöd ien bred folkopinion har miltenpartierna år krävt en jämnareökningslakt och en satsning på information. Vi har inte fått detta, och nusitter vi i en svår situation. Reservationen 1 anvisar - låt mig uttrycka detså - en sista möjlighet att klara krisen. Fälls den reservationen, vet jag intevad som kommer atl hända i fortsättningen med vårt stolta löfte . Ominte höjningen kan genomföras utan budget- och valutastörningar, utan enorationell användning av medlen och utan alt folkopinionen får svårt att hängamed, måste man med besvikelse konstatera alt vi får ompröva ävenenprocenlsmålet. Det måste i en sådan situation vara bättre att skjuta uppdess genomförande etl år än atl sätta själva biståndsarbetet i vanrykte. Dethöga anslaget får ju inte vara ett självändamål. Men jag understryker än engång: vi inom miltenpartierna har år efler år varnat för att denna situationskuUe uppstå. Ansvaret för atl den nu uppkommit ligger helt hos regeringen. Det är rikligt, som påpekas i propositionen, att högrebistånd också får starkare samhällsekonomiska konsekvenser här hemma. Del ärgivetvis ytteriigare ett skäl för långsiktig planering. Del är också ett skälför att se, hur man skall göra för att u-landsbiståndels effekter på ekonomiskall bli så positiva som möjligt. 1 stalsverkspropositionen tas på några raderupp ett resonemang om varubistånd man har diskuterat detta förut ochman anger som riktpunkt för bundna inköp i under1973/74 mot de ca som man räknar med under innevarande år. Vi har diskuterat delta mycket ingående i utskottet.Ulskoltel konstaterar, att beloppet nämns som riktpunkt och inte som definitivanslagsvolyrn. Utskottet ansluter sig också till ett avsnitt i SIDA:s yttrandebeträffande del svenska varubislåndets utformning, där det bl. a. sägs, all detmed hänsyn till tekniken i samarbetet med programländerna kan vara svårt attredan under /74 nå en varubiståndsvolym på 200 miljoner kronor.Därmed bör vi åter i mera lugn ton kunna diskutera olika biståndstekniker iväntan på att biståndspoliliska utredningen lar itu med de här frågoma. Jag vill dock någol beröra den säkeriigen välgörandedebatt som har förts framför allt om varubiståndel. Om man söker skapa enpositiv inställning lill u-landsbistånd genom att förespegla gynnsamma effekterför del egna näringslivet, är man inne på en tvivelaktig väg. Det är u-landetsbehov och biståndets effekter som måste vara vårt centrala intresse. Annars skallvi inte heller tala om enprocenlsmål. En annan sak är alt vi i det praktiskaförverkligandet av våra ambitioner måste arbeta oss framtill en modell, som bäst ger oss de resurser vi måste ha bl. a. för atl vidareutveckla värt bistånd. När man gör upp nya totalplaner för samarbetet med enu-landspartner, bör det rimligen också vara med i bilden hur svenskt näringslivoch svensk teknik skaU kunna göra sitt för atl få fram en optimalbiståndseffekl. Redan nu med vårt i huvudsak obundna bistånd läggsbeställningarna tih omkring 40 proceni av värdet i . Vi borde på siktsträva efter atl ytterligare öka värt multilaterala bistånd genom FN-organen.Del kan vi inle gärna binda, men erfarenheten säger atl bidrag från vårt landockså leder beställningar hit. Detsamma gäller rimligen vid ett generöstbUateralt bistånd. En starkare bindning av biståndet till leveranser, som inteär av primärt intresse för mottagaren, kan leda till bortfall av andra beställningaroch lill att svenska varor över huvud kommer i vanrykte. För med dess beroende av utrikeshandel är det etllivsvillkor med en fri världshandel. Bislåndsleveranserna är en del avväridshandeln. Medverkar vi till all ytterligare binda dessa, försvagar vi våramöjligheter alt påverka andra länder till liberalisering av handeln över huvud.Vi försvagar också position genom att inte ställa ell exempel liUförfogande för dem i deras förhandlingar med andra biståndsparlner. Vi kan inte bortse från behovet av stimulans även försvenskt näringsliv och svensk arbetsmarknad. Vi når emellertid sannolikt denbäst genom atl stödja näringslivels offerering av sina varor och sin teknikinom den fria bislåndssektorn, dit ju också i huvudsak det multilateralabiståndet genom FN-organen hör. Vi bör också ha andra möjligheter än lutlillsall vid programplaneringen utan bindning få en genomgång av vad vårt näringslivskulle kunna göra för all ge det mottagande landet största effekt av biståndet. Viktigast är stödet lill sysselsättningen i u-länderna.Sysselsättningen är grunden för all utveckling. I det fallet är del ingenskUlnad mellan u-land och i-land. Vår sysselsättning kan emellertid bara skapasi vårt land, deras sysselsättning i deras. Vår sysselsättning får inte la derassysselsättning från dem. På en punkt får vi inle kompromissa med vårt samvete. Detär u-landets utveckling del gäller, och den är inte bara materiell. Den ärframför allt en utveckling till medvetenhet om den egna kulluren och den egnakraften som grund för utveckling. Omgivna av miljöproblem, energiproblem ochresursproblem måste vi inse, att det också måste ges alternativautvecklingsvägar. Dem finner vi kanske just i utbyte av erfarenheter medu-länderna. Dä kan vi tala om utvecklingssamarbete. Samarbete för gemensamutveckling. Med detta, herr talman, ber jag alt få yrka bifall lill dereservationer som företrädare i utskottet står bakom. I detta anförande instämde herrar iVikmanshyttan, Fågelsbo och i Ulfsbyn (samtliga c). Herr tredje vice talmannen tillkännagav alt anslag utfärdats om sammanträdets fortsättande . Debatten har visat hur omfattandeoch sammansatt fi-ågan om utvecklingsbiståndet är. Intresset för olikadelproblem växlar, men enprocenlsmålet behåller sin centrala position idebatten. Jag vill gärna göra några randanmärkningar i anknytning liU delanförande som utrikesutskottets ordförande höll med en stark betoning av svårigheternaatl nå enprocenlsmålet. Jag vill notera att del totala biståndet i dagmotsvarar av bruttonationalprodukten. Det synes trots allt varaangelägel att se den relationen i vår totala ekonomi, liksom del förhällandetatt det handlar om att dämpa ökningen av takten i den privata konsumtionen medungefär 2/för att den interna balansen skall bibehållas. Detär siffror som logs fram av utredningen om biståndets samhällsekonomiskakonsekvenser och som framlades . Då kunde man konstaleraatl samma utrymme kan vinnas om man minskar ökningen av den offentligakonsumtionen per är. Jag har inte velat förenkla det här problemet om atl nåenprocenlsmålet , men jag tycker ändå alt dessa relationergör problemet något mindre överväldigande. Dessutom vill jag betona att majoriteten, dvs.socialdemokraterna, i utrikesutskottel helt klart har sagt alt del mål somsattes upp 1968 ligger fast. Vi har konstaterat atl de förslag som Kungl. Maj:thar lagt fram ligger i linje med den utbyggnadsplan som statsmakterna harantagit och som syftar till enprocentsmålets uppnående under budgetåret1974/75. Därför har vi inte ansett att det behövdes något nytt uttalande viddenna riksdag. Jag har funnit anledning att ta fram detta citat. I fråga om inställningen till etl ökat varabistånd ibunden form vill jag deklarera alt jag har samma grundinställning som ArneGeijer syntes ha, dvs. egentligen ogiUar delta. Jag vill påslå alt effekternaoch konsekvenserna av detta arrangemang inte är tillräckligt belysta. Jag haremellertid anslutit mig till de uttalanden med reservationer ochrekommendationer som utrikesutskottet har gjort, inle minst därför att man därhar velat föra över problemen tiU biståndsutredningen för allsidigarebelysning, och jag hoppas att den skall ha möjlighet atl med förtur ta upp denhär frågan. Vi har gjort en viss uppdelning av ämnena blandsocialdemokraterna i utrikesutskottet, och det har på min lott fallit att taupp befolkningsfrågan, kvinnoulbildningen, länderprogrammen och de svenskainsatserna i vissa ländei". Utan tvivel bhr del så att tråden i den härdebatten brister ganska lätt när debatlformen är som den är, men jag skall nu ialla fall försöka hålla mig till dessa ämnesområden. Jag vill börja med länderfrågorna och anknyta lillreservationerna 3, 4 och 5. Det är nog så riktigt atl FN-slrategin för detandra utvecklings-årtiondet särskilt har tagil upp de fattigaste, minstutvecklade länderna och alt har uttalat sig försärskilda insatser för dessa. har också utfäst sig atl stödja dettainitiativ och regeringen föreslår nu att bevilja ell särskilt anslagpå till delta ändamål. Jag vill understryka all del gällerdollar, eftersom det i ulrikesutskollets belänkande felaktigt slår"kronor" på den punkten. grappenprogramländer har vi för övrigt bland de 25 fattigaste med , Etiopienoch . Vi har också biståndssamarbete med , och Lesolho,som återfinns i denna grupp. har särskilt behandlat frågan omval av länder med vilka vi skulle utveckla etl omfattande biståndssamarbete. Deuttalanden som därvid gjorts har varit utgångspunkten för etl vidsträcktsamarbete med ett dussintal mottagarländer. Listan på dem återfinns iutskottsbelänkandet på s. 61. Om man studerar den hstan finner man alt ländernaförvisso inte har några enhetliga karakteristika men däremot ganska väl svararmot det, skulle jag vilja påslå, allsidiga uttalande som utskottet ochriksdagen har gjort i fråga om länderval. Dessa länder kan därför knappasttjäna som bevis för de teser som pläderade för, när han sade atlman gör en ensidig politisk bedömning - de är ju verkligen politiskt settmyckel olika varandra dessa programländer. Vi vet att vidflerfaldiga tillfällen rest motstånd mot att och finns med pålistan, även om jag tror att det var den moderate i somförst motionerade om ChUe som mottagare av svenskt bistånd. Men det var ju enannan regim i landet vid det tillfället. Alltnog: Om man ser till egna uttalandenrörande länderval är varken eller mindre väl ägnade som mottagarländer,som formuleringen lyder i den moderata reservationen. Jag för min del vill heltnaturiigt understryka det riktiga i utskottets ställningstagande på dennapunkt. Jag går så över lill de reservationer som pläderar atl manskall öka listan över programländer. Det finns yrkanden som gäller Sri Länka,Lesolho och samt något land i . Vad beträffar de tre förstnämnda länderna torde del varaändamålsenligt alt fortsätta atl successivt öka volymen av bistånd och vinnaytterligare erfarenhet av ell samarbete. Om det är fögaändamålsenligt alt förklara dessa länder för programländer, så betyder del juingalunda att saknar intresse för ett fortsatt utvidgatbiståndssamarbete med desamma. 1 fråga om och torde detdessutom vara ganska viktigt atl man i ökad utsträckning kopplar in FN-organ t. ex. UNDP - pä en biständsgivning. Beträffande vill jag bara hänvisa lill den kraftigauppräkning som har skett för detta land och även just dettabudgetår. När det gäller mitlenreservalionens uttalande omönskvärdheten av något ytterligare mottagarland i , så måste detbetraktas som alltför vagt och alltför svagt underbyggt för att blandde tre omnämnda länderna skulle kunna utvälja ett ytterligare mottagarland.Riksdagen har tidigare behandlat frågan om hur bislåndskontakler med ett nytlmotlagarland skall elableras och därvid slannat för att uttala all ettställningstagande som betyder en utvidgning av kretsen av mottagarländer inlekan ske utan grundliga utredningar och all dessa utredningar i praktiken måstegöras av statliga myndigheter. Del kan knappast vara rimligt atl begära sådanautredningar, för tre länder utan egentlig motivering för något av dem, för attså småningom kunna utvälja ett av dessa till motlagarland. Del kan emellerlidpåpekas alt direktiven för den 25 aprU 1973 den 25 aprU 1973 bislåndsulredningeninnehåUer ett uppdrag att pröva principerna för den framtida ävgränsningen avkretsen av länder som mottar etl mera betydande bilateralt svenskt bistånd, ochdå kan ju frågor om ytterligare länder i komma upp tilldiskussion. I detta sammanhang vill jag beröra den särskilda fråga somtas upp i reservationen 2 om medverkan i länderplaneringen. Fråganhar behandlats utförligt av ulskoltel under just den rubriken i belänkandet,och det framgår atl utskottet vill understryka att det är angeläget alt manfinner lämpliga former för samverkan och samråd mellan regeringen och riksdagennär det gäller utvecklingen av samarbetet med de olika mottagarländerna.Utskottet har inte närmare gått in pä formerna för samrådet. Det torde dockinle vara alltför svårt att finna lämpliga sådana. Redan nu har juutrikesutskottet möjligheter all bli väl informerat såväl frånutrikesdepartementets företrädare som från SIDA, och man kan nå långt ikontakten med via dessa kanaler. Utrikesministerns mycket positivainställning ju också för framgång i det avseendet. I detta sammanhang är det på sin plats atl understrykabetydelsen av samverkan mellan och mottagarländerna, så att delsamarbetet kan utvecklas på ett för båda parter fruktbart sätt. 1 propositionenförra året och även beskrivs formerna för det samarbetet. Syftet med derullande treåriga samarbetsprogrammen är att ge större fasthet åt denlångsiktiga planeringen, som man har en viss flexibilitet iförhållande lill dagslägel. SlDA:s länder-program är ett gott komplement medsamma syftemål. Dessa länderprograin kommer tUl efter diskussioner mellanansvariga myndigheter i moltagariandet å ena sidan och SIDA med biståndskontoroch respektive ambassad å andra sidan. Mottagarlandets övergripande planeringoch egna bedömningar och prioriteringar spelar en avgörande roll. Naturiigtvisär landets egen planering beroende av hur långt man har hunnit på utvecklingsstegen,och samarbetet får anpassas härefter. För fullständighetens skull skall också nämnas den rollsom de internationeUa organen i växande grad spelar i planeringsfrågor i deenskilda länderna, t. ex. och . Det senare organet har av FNsärskilt fått uppgiften alt vara samordnare i förhållande till olikabiståndsgivare. Det kan emellerlid ses som etl gott tecken alt inle så fåmotlagariänder själva vill ta på sig samordningsuppgiften, och det måste vararikligt att det är mottagarlandet som här skall ha ledningen, eftersom det ändåär mottagarlandet självt som satsar de stör'Sta resurserna. Innan jag lämnar länderfrågorna vill jag i korthet la uppsamarbetsfrågorna beträffande . Därom handlar reser-vationen 5.Etiopien lUlhör den första gruppen av länder som vi samarbetade med. har introducerat flera projekt i dettaland med växlande framgång - och för all del också med klara misslyckanden. Somett av världens fattigaste och minst utvecklade länder kan sägas varaen av de mest svårarbetade marker som vi givit oss in på i svensktutvecklingsarbete. Alt det i det landet finns ofantliga skillnader mellan denfattiga massan och de få välsiluerade och makthavande har sorn vi väl vet inte stämt opinionenhär hemma till välvilja mot landet. En betydande missräkning Nr 72 för vårt land har det också varit atl man inte har lyckatsleva upp till sina Onsdaeen den föresatsernär det gäller reformer som varit föralsalla vid utvecklingen av ->r -i .qt del s. k.Caduprojeklel, vilket i sin tur ledde till icke önskvärda sociala--------------- konsekvenserav detta annars så framgångsrika projekt. Allt nog, det har statliga utveck- funnilsskäl för att hålla igen på sitt bistånd till detta land. Man kan naturligtvis fråga om det då inte finns någrainsatser som har den inriktningen att de verkligen kan sätta i gångutvecklingen i detta falliga land och som kommer folkels flertal lill del. Ellsådant område, som utrikesulskottet särskilt har velat peka på , ärundervisningsområdet. Skolbyggnadsprojektel har varit en klar framgång. Dethar sträckt sig över hela landet och blivit något av'en folkrör-else. Faktiskthar man lyckats att underifrån påverka även den centrala förvaltningen. Ilandets budget har såväl drift- som kapitalutgifterna för undervisningssektornökat i betydande grad , och från /64 tUlinnevarande budgetår har del skett en uppgång från totalt 10 tUl 19 procent.Det kan också anmärkas att kostnaderna för försvaret i under samma tidhar minskat från 19 lill i budgeten. Naturligtvis finns det också andra områden änundervisningsområdet som kan vara ägnade atl stödjas frän svensk sida och somväl kan fylla platsen på ett samarbelsprogram med den omfattning som det förnär-varande har. Utskottet har velat uttala all något avgörande inte harträffats som motiverar en minskning av biståndet lill . Alltså kan mansäga alt vi därmed bör bryta den nedåtgående trend som gällt för undersenare år. Familjeplanering behandlas i en reservation av deborgerliga ledamöterna i utskottet. Lät mig påstå att den reservationenknappast tillhör de bäst motiverade. Vad sägs där? Jo, altfamiljeplaneringsinsalser skall förbli ett huvudelement i svenskbiståndspolitik. Som om någon hade bestritt delta! Vi vet all anslagen lill familjeplaneringkraftigt har ökat . Jag lar som exempel alt /69 lill nuaktuellt budgetår en ökning har skett från 28 mihoner kronor till 95 mihonerkronor. Reservanterna yrkar vidare att högre bidrag skall utgå till FN:sbefolkningsfond. Tyvärr får del lov atl sägas att arbetsläget i denna fond ärsådant atl fonden inte kan förbruka de medel den disponerar över, och Sverigeger för övrigt stora bidrag lill fonden. Vidare berörs i reservationen det svenska stödet tillinsatser i respektive . När det gäller är det numeraklart att stöd skall utgå från , och i vad gäller Koreakommer att betala huvuddelen av kostnaderna för byggnaderna förfamiljeplaneringsinstitutet där och driftkostnaderna t. o. m. budgetåret1975/76. Reservationen bör avslås. Frågan om familjeplanering, dvs. en av mänsklighetensödesfrågor, är emellertid värd all uppmärksamhet. pådrivande roll är förvisso inte slulspelad, men det måste mobiliseras ytterligare starka krafter för atl man skall komma till en vändpunkt i den ofantliga befolkningsökning som äger ram. Denna fråga är fast sammankopplad med de flesta andra utvecklingsproblem. FN har trots allt aktiverats i denna fråga, och föiväntningarna är stora på nästa års befolkningskonferens och de 77 förberedandemötena till den och naturligtvis pä de efterföljande aktiviteterna. Slutligen i denna fråga vill jag gärna understryka behovetav öppenhet i handläggningen inför allmänhet och press när nu de här frågornaövergår från atl vara petilaärenden på SIDA tUl att bli ärenden bland andramultilaterala ärenden inom . Alla har fömtsall ett fortsaltsamarbete med SIDA i befolkningsfrågan. vill jag i största korthet beröra ett stortämne, nämligen särskilda aktiviteter för kvinnorna. Jag gör det i anslutningtill reservationen 15. är ell av de få länder som aktualiseratsärskilda åtgärder för all med utvecklingsansträngningarna nå kvinnorna. Dethar skett genom egna svenska insatser men framför allt i samarbete medFN-organ. Alla dessa projekt var som experiment intressanta, och enhel del var också framgångsrika. Strategin för ell sådant här arbete måsteemellertid bearbetas och finslipas för atl på etl genomgripande sätt kunnaförändra förhållandena för kvinnorna i de fatliga länderna. Det gäller derasslällning i familjen, deras rätt och möjligheter all gå i skola, att skaffautbUdning som ger dem en egen utkomst etc. Vi vet att del är gigantiska problemsom finns. I själva verket vet vi atl utvecklingsprocessen ofta betyder ensämre och osäkrare slällning för kvinnorna än de hade tidigare, men problemethar börjat upptäckas. En del studier har gjorts, men mycket mer av rent analys-och utredningsarbete behövs och dessutom, förstås, konkreta åtgärder. Jag kan med viss liUfredsställelse säga alt inom SIDA jusli dagarna har slutförts ett utredningsarbete om kvinnan i utvecklingsprocessen.Det läggs nu fram för styrelsen, och jag tror att det kan vara möjligt attarbeta in del i årets petita. Syftet med den här utredningen har varit attframlägga förslag lill riktlinjer för den analys av kvinnans situation somskall ingå i SIDA:s planering och som lar sig uttryck i bl. a. landanalyser,biståndsprogram, sektoranalyser och landrapporter. Utredningens uppgift harinte varit att utarbeta förslag till svenska biståndsinsatser för att förbättrakvinnans ställning. Skall sådana insatser komma lill stånd måste de föreslås avprogramländerna själva, och jag tror alt delta är mer angeläget i denna frågaän i de flesta andra. Det finns anledning alt hysa förhoppning att vi kan kommabättre rastade till våra samtal med representanterna för mottagarländerna närvi vill väcka deras intresse för kvinnofrågan. Jag vill själv se den som en avde allra viktigaste frågorna, och jag tror att en lösning av den skulle ha storutvecklingseffekt. Tyvärr måste vi nog se fram mot ett långvarigt arbete om viskall kunna åstadkomma några som helsl förändringar. Jag vill med della yrka bifall lill utskottets hemställan. HerrWIRMARK (fp) kort genmäle: tycktes ha fått intrycketatt mina ord om den ensidiga politiska bedömningen avsåg hela den svenskau-hjälpspolitiken. I så fall har jag uttryckt mig oklart. Vad jag ville sägavar att det finns grupper inom socialdemokratin som driver en ensidig politisklinje, och den kommer i vissa fall lill ullryck i den politik som förs. Jaganförde som exempel ett besök här i landet av en utrikes- ministersom fått beskedet att hans land kunde få större bistånd, om det Nr 72 förde enmer socialistisk politik, jag nämnde vidare diskrimineringen av Onsdaeenden Jagsade att det därför vore bra om man kunde utvidga den 25 aoril 1973 parlamentariskarepresentationen i flyklingberedningen. Man kan också------------ Regeringen anger inte något skäl lill atl man statliga utveck- vill sänkadet nuvarande anslaget till . Del måste ändå vara en nngsoistanaetensidig politisk bedömning, som gör alt man på della sätt vill trappa ned deltaanslag. nämnde också vår resei-vation omLatinamerika. Om bifaller denna reservation, innebär det inte attriksdagen fattar beslutet om vilket av de tre nämnda länderna som skallbli mottagarland, men det innebär ett uppdrag lUl regeringen atl arbeta vidarei syfte all få fram ytterligare ett mottagarland i den kretsen av länder iLatinamerika. Med reservationen har vi velat markera att det är angelägel allstärka biståndet till och att det är lämpligt och värdefullt attgöra del genom att lägga till ytlerligar-e ell mottagai'-land i Latinamerika.Verkligheten är mångskiftande och komplicerad på denna kontinent, och detskulle ge etl bättre och allsidigare urval om vi lade till ell land. några ord beträffandefamiheplaneringsreservalionen. Det viktiga är här att hålla frågan om insatseri och öppen, all inle på ett tidigt stadium binda sig för attsluta vid en viss lidpunkt, och del är det vi har velat slå vakt om ireservationen. () kort genmäle: Först lill de ensidiga politiskabedömningarna. Jag tror nog att när han gjorde det uttalandel bl.a. avsåg ländervalet. Jag svarade med ett åberopande av hur länderkretsen serul; den kan inle vara ett resultat av ensidiga politiska bedömningar av sådankaraktär som vill göra gällande. Det viktiga är ju de beslut manfattar, och valet av länder är just resultat av sädana beslut. När del sedan gäller frågan om tror jag atlverkligheten är långt mera komplicerad än vi haft tillfälle atl utreda.Jag tror all del bara var ell par år sedan det i väcktes eninterpellation om de svåra inre förhållandena i , som föranledde dåvarandeutrikesministern atl förklara alt man inte kunde länka sig ett utbyggt biståndi ett land där ett sådant tillstånd rådde. Jag kunde inle finna att det vid dentidpunkten fanns någon som ville resa motstånd mot del uttalande somutrikesministern då gjorde.