prot · FW0988 · 1973-12-31 00:00:00 — När vi höjer vår röst för frihet för folk och för de kristnadär kräver vi också frihet för afrikaner som förnedras av apartheid, för grekersom tvingas hylla ett koppel av förhärdade överstar, för spanjorer som måstelida under , för vietnameser som ännu låg underbombmattorna och för latinamerikaner som i många länder måste uthärdakombinationen av förtryck, fattigdom och förspiUda möjligheter. Det går inle att med bevarad heder storma mot förtryck ietl land och försvara förtryck i ell annat. Kräver vi frihet för de religiösasom fängslas i begär vi också samma räll för fångarna i ,och . Föraktar vi regimen i skaU vi också fördöma härskarnai . Jag känner ingen respekt för dem som alltid talar om terrori men aldrig har ett ord atl säga om terrorn i . Jagkänner lika litet sympati för dem som ständigt protesterar mot förtryck ikommuniststater men blir påfallande diskreta när de vänder sina blickar tillslakten och tortyren i . Friheten är en och odelbar, den är en rätt somvarje människa på vår jord kan kräva av sitt land. De stora partierna i bärs upp av den demokratiskaideologin. Vi kan strida om myckel, men vi förvägrar inte varandra rätten alttala för vår övertygelse. Vi kan vara säkra på det rikliga i våra förslag meninle så säkra all vi frestas av tanken alt hindra våramotståndare att kritisera dem. Friheten är ju för oss friheten för dem somtycker annorlunda. Mellan övertygelse och fanatism går den gränslinje somkommunisterna i för länge sedan trätt över. Den övertygade vågar ta uppkampen för sina idéer i etl fritt meningsutbyte. Fanatikern kallar på polis ochcensur när han eUer hon ser sin tro ifrågasatt. Men de som värnar sin tro medvåld hamnar själva i rädslans rike. Överallt anar de konspirationer ochkuppmåkare. Ständigt ser de fiender smida sina ränker. Och för atl öka sintrygghet skärper de förtrycket. Just därför att de fyra stora partierna bärs upp av dendemokratiska ideologin är det desto mer beklagligt att socialdemokraternavägrat skriva under de ord som finns i reservationen. För del räcker inle atldela reservationens instäUning den måste också föras fram, gång på gång, idebatten och i det parlamentariska arbetet. Många murar skiljer oss från demänniskor i som fängslas och plågas för sin kristna tro. Vi kan göra ensak för dem: vi kan föra deras ord -vidare i ett fritt land, vi kan göra derasöden kända här hos oss. För om man gör det i många länder bildar vi också eninternationell opinion, som regimen i måste ta någon hänsyn tUl. Viskapar en bil av etl moraliskt stöd för de tusentals medborgare i som iofattbart mod kräver atl få leva sill liv och bekänna sin tro på sina egnavUlkor. Den svenska tar inga som helst risker genom attansluta sig tUl reservationens ord. Men vi kan hjälpa de kristna som fängslasoch förtrycks genom atl ständigt tala om dem och för dem. Vi kanske inte kangöra mycket, men det vore en skam om vi inte gjorde del vi kan. HerrWERNER i (m): Det torde vara helt klart alt judarna i Sovjetunder en lång följd av år befunnit sig i en mycket pressad situation. Manbehöver inte enbart hänvisa tUl vittnesbörd från emigrerande judar. Det finnsen rad skrifter som med myndighetemas goda minne på det grövsta sätt attackeraroch diskriminerar judiska sovjetmedborgare. Trofim Killjko är en sådanförfattare, som 1968 fick utmärkelse av högsta "för sinainsatser i den ateistiska propagandan". Även om lägel för de judiskasovjetmedborgarna är pressande, så har man dock kunnat förmärka enviss lättnad . Så var det de sista månaderna , då åtskUliga fickdispens från de höga utvandringsavgifterna. Man anser att denna utveckling iavsevärd grad hör samman med den reaktion som kommit tUI uttryck i opinionernabåde i och i . De icke registrerade - begreppen därvidlag har herrStålhammar tidigare utrett för oss och förföljda kristna samfunden har intepå samma sätt uppmärksammats av världsopinionen. För dem har det inte hellerblivit någon förändring. får många kristna bekännare tUlbringa årefter år i arbetsläger med hård regim, andra inspärras på mentalsjukhus. Detenda brott de har begått är att de utan tUlstånd bekant sin tro på sin Herreoch Frälsare och försökt påverka andra, t. ex. sina bam. Det är brottet. Det är så lätt all tala i aUmänna ordalag och med siffrorom sådana här problem. Jag tror att man måste få konkretion, så att man harmöjlighet till någon blygsam identifikation med de problem och de människor detgäller. Låt mig la ett par exempel bara. , född , gift, sex barn, harredan fyra gånger berövats friheten för sin kristna aktivitets skuU. Senastarresterades han och dömdes tUl arbetsläger medhård regim. Han har lyckats få ut ett brev tUl sin huslra, där han berättar omhur han har det med sitt arbete, med sin sjukdom och med sin sväll. Men brevetvittnar också om hans okuvUga kristna tro och om hans livsvilja. En litenparentes som kan vara allvarlig nog i aU sin anspräklöshet: "Vi glädeross redan åt alt vi hittat brännässlor, och ska vi koka oss enillegal soppa", skriver han. Konstnärsparet , ortodoxa kristna,målade kristna motiv. De blev inspärtade på mentalsjukhus, där man påtvingadeJurij injektioner för att försvaga och förändra hans personlighet. Vid etltUlfäUigt politiskt töväder fick de möjlighet att bli förpassade ur landet föratl undgå martyrglorian, och de hamnade i . De hade lyckats förhandla sigtUl atl få med sig en del av sin produktion en blygsam del av deras livsverk men när de kom fram och vecklade upp paketen var samtliga tavlor förstörda avsyra. De här företeelserna och denna utveckling strider, fratalman, uppenbart mot dekretet från folkkommissariernas råd 1918 en ryskarevolutionens som i många stycken påminner om Förenta nationernaskonvention om de mänskhga rättigheterna. Detta är måhända orsaken tUl attSovjetunionen inte har ratificerat FN-konvenlionen man har den faktiskt redani sin egen konstitution. Förföljelserav medlemmar tUlhörande icke registrerade församlingar Åtgärder mot religionsförtryck i m. m. Nr 88 dokumenteras inte bara av utsmugglade brev från fångläger eller Onsdaeenden emigranters vittnesbörd. Läser man den senare "Förordningen om 16 maj1973 religiösa föreningar", förstår man all förföljelse måste bli resiUtatet, Åtgärder mot religionsförtryck i m. rn. eftersomdet måste vara svårt att vara utan atl vara s. k. lagbrytare. Förordningenförbjuder söndagsskola och barnarbete, under-visning av ungdom i kristendomoch t. o. m. hjälparbete. De lokala myndigheterna har rätt all efter egetgottfinnande avlägsna enskUda personer, präster och styrelseledamöter och sättain andra personer i deras stäUe. Man förstår kanske att många församhngar harvalt atl inle registrera sig utan att gå underjorden för att slippa kompromissamed sin religiösa övertygelse. Myndigheterna har också i många faU avslagitansökningar om registrering för atl på det sättet provocera församhngar-na tUlUlegal verksamhet, som sedan i andra hand skaU kunna angripas med s. k. laghgamedel. När man vet all delta är värdig verklighet för mängder avmänniskor måste jag, hksom de andra talarna här, säga all utskottsbelänkandetmed anledning av våra motioner ter sig lamt och blekt. Det är gott och väl i FN söker åstadkomma principiella resolutioner mot "reUgiösofördragsamhet", som man försiktigt uttrycker det, men nog borde välriksdagen ha kunnat - som reservanterna föreslår - "uttrycka sin oro"över den situation som råder för många kristna bekännare i ochdärvid, som sagt, nämna namnet också. Alt detta inle gjorts kan le sig märkligt därför atlregeringen i andra faU ju inte har hesiterat alt ta UU storsläggan, exempelvisnär del gällde övergrepp i . Då skrädde man inte orden, men dengamla kulturnation, som vi själva har inpå knutarna, känner man uppenbarligeninte samma ansvar för. Vi har ändå inte krävt några ovettiga ting av regeringen,ulan bara en hovsam men bestämd kontakt för alt göra silt inflytande gällandeför trosfränder i det stora landet i öster. Vårt land har blivit asyl för mångaförföhda från kommunistiska öststater. Det borde förpliktiga tUl något mer änbara artig diplomatisk umgängelse på ministernivå så sant vi själva göranspråk på att representera en gammal kullurnation. Jag beratl få yrka bifaU tUl reservationen, fru talman. I detta anförande instämde herrarLothigius, , i och Nisser (samtliga m). i Skärstad (c): Vid några tUlfällen under min riksdagstid harjag försökt att aktualisera den fråga vi nu behandlar. Vid eninlerpeUalionsdebatl med dåvarande utrikesministem Torslen NUsson redovisadejag i ell längre inlägg del malerial som bl. Slaviska missionen slälll tUlförfogande. Jag anförde från detta dokument, som Rådet för de fångnassläktingar skickat tUl bl. a. FN:s generalsekreterare, en del fakta om dekristnas situation i . Innehållet i della gripande dokument bordefå alla som vill kämpa för rättvisa all reagera kraftigt. Trots alt förhåUandena inte har förbättrats sedan dennainterpeUa- 112 tionsdebatt skall jag mte upprepavad jag då framförde - det Ugger i hnje med vadherr Wirmark och har anfört utan jag hänvisar bara tUldebatten. I ohka sammanhang har företrädare för vårt land givituttryck för det svenska folkets solidaritet med uttalanden om de mänskhgarättigheterna såsom de är utformade i FN:s stadga. Analogt med dessasohdaritetsför-klaringar reagerar vi mot ofrihet och förtryck var helst deförekommer. Vi har protesterat mot rasförtrycket i , mUitärregimen iGrekland, kriget i osv. Trots alla strävanden för att eliminera brott mot demänskhga rättigheterna förekommer det daghgen övergrepp mot enskUda män-luskoroch folkgrupper i ohka delar av världen. TUl dessa övergrepp hör förföljelsen avde kristna i . Därför är det naturhgl att vi reagerar ochprotesterar också mot denna. Kunde vi göra det så högt och på sådant sätt attde makthavande i hörde det och tog hänsyn tUl det, vore målet nått. Etlenigt riksdagsuttalande vore av stort värde och skuUe säkert påverkamyndigheterna i . Och skuUe vi mte kunna åstadkomma ett enigtriksdagsuttalande, inte minst med tanke på den enighet som kommit till uttrycknär det gäUt andra delar av vår värid? En annan väg vore att våra representanter i FN på aUvaraktualiserade det påtalade förhållandet utan att förtröttas. Både statsministern och utrikesministem träffar nu och dåde ryska ledarna. Vad vore mera naturhgl än att de vid något tUlfäUe tog uppdenna fråga i ett aUvarligt samtal? De fängslade personema, som enUgt vårmening inte gjort något straffbart, deras anhöriga och den kristna församhngeni väntar på en snar hjälp från alla som kan hjälpa på det sätt som ärmöjligt. Åtgärder mot religionsförtryck i m. m. I della anförande instämde herrar i Heden ochAndreasson, i saml herrar i ,, i Nennesholm och i (samtliga c). i Slockolm (s): Det kunde vara frestande atl fortsätta med denorientering som har givits om alla de oförrätter, förföljelser m. m.,som förekommer världen rant. Jag skuUe exempelvis kunna anföra otroligt mångaexempel på förföljelser av skUda slag som gäUer fackföreningsmän i ohka slag avländer. Jag skaU inte ta upp tiden med del, men jag nämner bara att länder somGrekland, , , flertalet , flera länder i Asienoch flera länder i för en sådan pohtik med ständiga förföljelsermot vissa kategorier av medborgare. gäller det religiösa människor ochpersoner som står i ledningen för fackhga organisationer. Jag tänker intepolemisera mot de anföranden som har håUits, därför atl vi är medvetna om attdetta är en realitet. Utskottet har i sitt betänkande anfört att utrikesministerWickman så sent som i klargjort regeringensstäUning i sådana fall som här behandlats. Därvid hänvisade utrikesministemtill ett interpellationssvar , då dåvarande utrikesministern 8 protokoU 1973. Åtgärder mot religionsförtryck i m. m. NUssonockså anförde mycket kritiska synpunkter på de förföljelser som äger ram. Här har man nu gått tUl ganska hårda angrepp molregeringen och mot utskotlsmajoriteten för att utskottets majoritet inte harvelat gå på förslaget att göra ett uttalande. Man kan fråga sig varför. HerrStålhammar uttryckte sig så, att man måste tillgripa metoder som kan ha någoneffekt. Utskottets skrivning bygger i hög grad på att det räknar med atl ettenkelt uttalande från icke kommer atl ha den effekt som man önskar.Det kan hända att ett sådant uttalande i stäUet skulle ha motsatt effekt. Varför viU inte majoriteten i utskottet göra ettuttalande? Det har efterlysts klart besked härom. Ja, helt enkelt därför attdet är människor som det gäUer att befria i det här fallet. Det är ingen konstför att göra ett uttalande, i och för sig ingen risk heller.Ingenting kommer att hända denna församling, om vi gör ett uttalande hurskarpt det än må vara. Men den fråga som måste framstå som väsentlig för oss ärom ett uttalande har bättre effekt än någon annan metod. Utskottsmajoriteten ärhelt klar över det felaktiga i handlandet från både och andra nationerssida, när de bedriver förföljelser mot befolkningsminoriteler. 1 reservationen som är fogad tUI utskottets betänkandesägs att regeringen bör söka finna lämpUga former att aktualisera situationenför sådana rehgiösa grapper i och andra delar av världen, förvilka läget inger anledning tUl oro. Jag tror att reservanterna skrivit dessarader utan att ha helt klart för sig att deras innebörd stämmer väl överens medutskottsmajoritetens uppfattning. Vid detta tUlfäUe vågar jag inte säga mer änvad jag kan stå för, men skall ha fuUt klart för sig, att vissa sakerpågår för att hjälpa de människor det här är fråga om. Förmodligen skulleresultatet av sådana åtgärder och strävanden komma att förskjutas framåt itiden, om man i och på andra håU böriade göra uttalanden i dennafråga. För oss måste det vara angeläget att inte låta prestigen komma in ibUden. Vi vel att prestige i många fall kan utgöra ett hinder för mångaförnuftiga åtgärder. Det viktigaste för oss är att nå sådana resultat att vi hjälperframför allt de rehgiösa gmpper del här gäUer i och även i andraländer där förföhelse äger ram. Vi kanske kommer dithän att vi inte aUs når något resultatmed den metod jag tänker mig och som jag vel också diskuleras. Det kan ledatill atl vi får vidta de åtgärder som står oss tUl buds: kanske står oss ingetannal lUl buds än att göra uttalanden, men det får i så fall bh en fråga somfår prövas då alla andra möjligheter är uttömda. En av talarna - jag tror all det var riktadenågra kritiska ord mot för alt denna inte vidtagit någraåtgärder i syfte att förbättra villkoren för de religiösa grupperna idiktaturländerna. Såvitt jag känner lUl har tillsatt enarbetsgrupp, som har tU! uppgift att följa utvecklingen på religionsfrihetensområde i skilda delar av väriden. Det är därför för mycket atl säga attBroderskapsrörelsen inte visat inresse för dessa frågor. Frågeställ-lungen äregentligen långt allvarligare än gemene man i vårt land tror. De allra flestaägnar mycket flyktiga tankar åt de förföljelser som pågår Det är beklaghgt, oavsett om förföljelsema gäller rehgion eller annan a-wikandeuppfattning. Som demokratiskt land måste -vi göra det som är möjligt för attlätta på dessa svårigheter. Inom utskottet tror vi inle att bästa hjälpen äratt i göra ett uttalande men väl att vi som del står ireservationen på annat sätt söker finna lämpUga former atl aktualiserasituationen för sådana för vUka läget inger oro. Med dessa ord -vill jag yrkabifall lUI utskottets hemstäUan. () kort genmäle: Jag håller med om en sak,nämhgen att det här är en oerhört allvarlig fråga. Men skall allvaret i fråganleda oss tUI tystnad? sade ju alt man var klar över det felaktigasom händer i , men man vUl inte atl det skall sägas något om det.Han avstyrker förslaget om att skall göra ett uttalande och han -vUluite heUer begära alt regeringen i lämpUga former skaU aktualisera frågan. När säger att ett uttalande inte skuUe hanågon effekt eUer kanske t. o. m. en negativ effekt, då avskriver han deh verkanen världsopinion kan ha. Det är ju inle sagt att inte världsopinionen har någonverkan på därför att det är en diktatur. De flesta diktaturer ärkänshga för kritik och kan tvingas lUl eftergifter. EnUgt min mening är densovjetiska diktaturen inget undantag. sade också i sitt som jag tycker någotmotstridiga anförande atl man på sovjetiskt håll var väl medveten om Sverigesoch den instäUning. Visst har den svenska regeringenfördömt brott mot mänskhga rättigheter i allmänna formuleringar, men man harinte direkt påtalat de övergrepp som sker i mot vissareligiösa grapper. har i utrikesutskottet sagl atl han inte hellervill att skall uttala sin oro över situationen i . Deninställningen står i bjärt kontrast mot vad den dåvarande norskeutrikesministern sade när norska diskuterade den här fråganförra året. Han refererade tUI brevet från de 17 000 htauiska katoliker somhade protesterat till FN, och han förklarade alt norska regeringen också kundetänka sig aktioner på bUateral väg i fråga om länder där diskriminering ochförtryck råder. () kort genmäle: polemiserade mot mittyttrande att de metoder vi kunde använda oss av också skuUe användas. Han komUU slutsatsen all ett riksdagsuttalande skuUe få en negativ effekt. Vi som står bakom motionen tror naturiigtvis tvärtom. Vitror att ett enhäUigt uttalande från den svenska är en markering ochen betydelsefuU del i skapandet av en aktiv världsopinion motrehgionsför-följelserna i . Vi tror all detta är en lämphg metod attanvända och en lämplig form att framföra våra protester! Etl sådant beslutskuUe ju också innebära ett uppdrag åt regeringen att aktuahsera dessa frågor ibUaterala förhandlingar när så kan vara lämphgt. TUl vUl jag säga atl jag inle kritiseradeBroderskapsrörelsen i en enda mening. Jag bara stäUde i mitt anförande denfråga som Åtgärder mot religionsförtryck i m. m. Åtgärder mot religionsförtryck i m. m jagåterigen skall be atl få ställa: Skall vi alltså behöva uppleva den situationenvid den kommande voteringen atl de svenska socialdemokraterna inklusiveBroderskapsrörelsens representanter, eventuellt med kommunisternas hjälp,skall låla besluta att några specieUa åtgärder inte behöver vidtas?Svaret på frågan får vi inte förrän vid omrösl-lUngen. i (s) kort genmäle: måste ha missuppfattat mig när hannu i en replik säger med hänvisning tUI vad som står i reservationen attjag avstyrker vad jag själv föredrog. Ja, jag avstyrker reservationen, men vadjag sade i mitt anförande var att det hgger väldigt myckel i den formuleringsom återges i de rader jag föredrog, nämligen att man bör finna lämpUga formerför att aktualisera den här frågan. Jag slår fast vid att man bör finna dessalämpliga former men jag säger fortfarande att den lämphga formen i det härfallet och på nuvarande stadium är alt icke göra ett uttalande från riksdagenssida. Däremot skuUe jag välkomna bUaterala överläggningar angående detta omsådana kan komma i fråga, vilket jag hoppas skall vara möjligt. Det är detta jag viU framhåUa i sammanhanget, och därmedhoppas jag alt ha klarat ut missförståndet från sida. HerrWIRMARK (fp) kort genmäle: Anledningen tUl att det blev en reservation iutskoltsbetänkandet var ju ändå att majoriteten i utskottet med ispetsen inte ville nämna vid namn och peka på de specifikaförhåUandena där. Vi har i vår reservation begärl att anmodarregeringen att på lämphgl sätt aktuahsera den här frågan. Man kan inte kommaifrån att häri ligger en klar skiUnad. Jag frågade tidigare om skälen till att manhar den här inställningen. Han sade då att man inte skall göra någol uttalandeeftersom det troligtvis inte har någon effekt. Jag vUl påpeka att går man inför den principen, då måste man också beakta en annan sida av saken. SkaU vitUlämpa principen att inte öppet reagera från svensk sida mot diskrimmering ochmot brott mot mänskliga rättigheter var de än äger ram? Skall vi mäta med ohkamått, göra ett slags effektivitetsbedömning? Skall -vi uttala oss där det ärofarligt? Blir inte detta väldigt godtyckligt, ? Skall vi avslå frånkritik av därför att det är en stormakt och därför atl vi intevUl störa grannskapsförbindelsema? Som utrikesministern sagt tidigare lystnadkan missförstås. Jag har inte förstått på vilka grunder utrikesutskottet ochherr vUl atl man skall iaktta tystnad speciellt i delta fall. i Slockholm (s) kort genmäle: Jag viU helt kort återge vad jag redanframhöll i mitt första anförande. Det är människor vi vih hjälpa i det härfallet. Vi hjälper inte människorna med att uttalar sig. Kanhända viger den hjälpen tiU de människor som berörs om del går att få till ståndbilaterala överläggningar. Om inte del ger något resultat är naturligtvisfri att återkomma och göra de uttalanden som man finner lämpliga. Då har viemellertid som jag bedömer det - passerat ett stadium då vi hyserförhoppningar om att kunna ge hjälp tUl de inänruskor det är fråga om. Det ärdelta som är skUjelinjen meUan utskottets majoritet och minoritet. Minoritetenhar en övertro på att om riksdag gör ett uttalande och man meddelarSovjetregeringen detta så kommer denna regering att efterkomma våraÖnskemål. Om det vore så lätt i utrikespolitiken så skuUe många problem kanskevara lösta och många problem aldrig uppstå. Jag tror inte atl det är så.Tvärtom, Uvet är ganska komphcerat i det här avseendet. Med vad jag här sagt yrkar jag bifall tiUutskottets belänkande. Åtgärder mot religionsförtryck i m. m. Den kristna gemenskapen kan ibland ta sigunderhga uttryck. har vid ett par tiUfällen anklagatBroderskapsrörelsen för att den skulle svika sin kristna bekännelse i enfråga, som vi har drivit och också driver myckethårt. Jag tycker alt det är onödigt att göra sådana påhopp. Jag har en känslaav att man -viU göra inrikespolitik av en allvarlig ulrikespohtisk fråga. Harman då inte kommit något på sned i sitt agerande? Om det är meningen att dennadebatt skaU utnyttjas i opinionsbUdande syfte i den kristna pressen, hoppas jagatt man i saklighetens namn också tar med anförande med dessbalanserade lon. Vi har inom broderskapsgruppen studerat utrikesutskottetsbelänkande nr 6 mycket noga. Det mest förvånande är egenlhgen att utskottetinte har lyckats åstadkomma ett enhäUigt betänkande. Om man i de berördaländerna skuUe känna sig sårad av uttalanden från oss, skuUe ett enhälligtbetänkande ha stor tyngd. Det hade ju varit betydligt bättre om det varitenighet i kammaren i stäUel för en sådan diskussion som vi fått uppleva i dennafråga. Från arbetar vipå olika sätt. Vi har uppvaktat ambassadörerna i berörda länder. Vi hartillsatt en studiegrupp, som mycket noga skaU föha upp denna fråga och skapadet grandmaterial som erfordras för att angripa den med förnyad kraft. I övrigthöU vår förbundsordförande bara ellanförande där han belyste dessa frågor. hade alltså absolutinle behövt tvivla om var står. Vi kommer atl rösta förutrikesutskottets majoriletsförslag. HerrSTÅLHAMMAR (fp) kort genmäle: Ett yttrande bhr inle mer sant därför att manupprepar det . påstår all jag har angripitBroderskapsrörelsen. Jag har icke angripit . Jag ställde enfråga: Hur kommer att rösta i den här omröstningen? harvi fått svaret av . Själv hade jag sett det som naturligt att Broderskapsrörelsensrepresentanter som ett led i de ansträngningar jag vet att man gjort för attskapa opinion mot religionsförtrycket i också hade stött Åtgärder mot religionsförtryck i m. m. dennareservation som i sig också är ett viktigt led i denna opinionsbUdning. Fra (): säger på ett ställe att det enda absolutgoda som finns är en god vilja. Jag tror och tycker att det borde vara ställtovan all debatt att vi alla här besjälas av en god vilja och tar del iopposition emot förtryck och förföljelse. Men, fru lalman, det är en ovärdig, för att inte sägaohelig alUans, när människors djupa lidande sammanblandas med småskurnapartipoUliska utfall, såsom här har skett. Man märker detta, kanske inte somhu'vudavsikt - jag skaU göra vederbörande den rättvisan men som en obehaglig,pinsam biavsikt, och den gör en beklämd.