prot · FW0975 · 1973-12-31 00:00:00 — Något om kostnaden för reformens genomförande; En sådanhär omläggning av kriminalvården kostar givelvis pengar. På driftbudgeten beräknarman en merkostnad av , fördelad med början år 1974.På investeringssidan är den beräknade kostnaden för anstaltsbyggandet 125mihoner . tycker vi inom , somjag nämnt, är en för lång tidrymd. En starkare prioritering av anslagen tilldenna verksamhet är därför angelägen. Vad vi kommer atl besluta är principlösningar somavses bli föremål för fortsatt bearbetning, varvid kompletterande övervägandenkommer all ske även i fråga om den långsUctiga kriminalpolitiken. skaU vinaturligtvis inle tro att lagens reformering löser alla problem.Justitieministern sade i sitt inledningsanförande att orsakerna tiU brott kanvara många. Allt vel vi inte, sade han, men han nämnde arbetslösheten,bostadsmiljön och miljöaspekter över huvud taget osv. Det är så mycket somkommer in i det här sammanhanget. Men vi skaU inte vara pessimister. Vi troratt den här reformen är den bästa lösningen för tUlfäUet och hoppas att vi skaUkomma en god bit på vägen när den blh genomförd - att återfallen hos internernablir färre, alt de blir bättre anpassade lill samhället. När det så gäller anslagen till kriminalvården /74 gläder det mig att utskottet har anslutit sig tiU motionenav m. fl. om en anslagsökning på utöver justitieministernsförslag tiU biblioteksverksamheten vid fångvårdsanslalterna. Det är ingen storsumma, men dock ett värdefullt tUlskott. Biblioteksverksamheten vid statensfångvårdsanstalter runt om i landet ombesörjes av respektive kommunersfolkbibliotek. Ersättningen till kommunerna för denna verksamhet var längesynnerligen blygsam. Den fastställdes till ochvårdplats. Den allmänna ersättningen tUl kommunerna har höjtstill per vårdplats och år vid anstalt och per plats vidallmänna häkten. De faktiska kostnaderna är mångdubbelt större. Del finns i dagkommuner som satsar upp lill och vårdplats vid fångvårdsanstalterna.Detta är ju knappast atl göra rätt för sig från statens sida. Kostnaderna förbiblioteksverksamheten vid kriminalvårdens anstalter är en statlig och inte enprimärkommunal angelägenhet. Det är ju också så, alt det knappast finns någon grupp avmänniskor i samhäUet för vilken böcker och läsning är av så väsentlig betydelsesom för de intagna på fångvårdsanstalterna. Utlåningen vid folkbiblioteken uppgick i landet 1971 tillcirka nio band per invånare och år. Utlåningen vid två av våra fångvårdsanstalterunder var inte mindre än 86 band per intagen och år. TUl detta kommeratt varje utlånad bok nästan regelmässigt läses av mer än en person. Vi förståratt slitaget är stort. Därför är utskottets ökning av anslaget med 100 000kronor mycket välkommen. representanter i utskottet finns med vid tre avde reservationer som är fogade tiU utskottsbetänkandet. Jag viU tiU sist någotredogöra för dem. Reservationerna2 och 3 rör den andliga vården vid anstalterna, och jag yrkarnu bifaU liU dem. Jag vUl påstå all såväl böcker som andlig vård är det behovav vid våra fångvårdsanslalter. Nämnderna för den andliga vården, NAV, har haften väsenthg betydelse för vårdarbetet på anstalterna. Samfunden visar alltjämtstor villighet att själva satsa erforderliga medel. Det är dock inle mer änräll att direkta omkostnader för verksamheten i viss mån och i störreutsträckning än ersätts av del allmänna. Den tredje reservation som jag yrkar bifaU liU är nr 5,som rör kriminologisk forskning. I moderatmotionen, som reservationen byggerpå, framförs meningen alt våra kunskaper om värdet av olika behand-hngsmeloderinom kriminalvården är ofullständiga. På ledande forskar-håU i delta landpåslås också att aUtför htet forskning bedrives. Den centrala problematikenkring avvägningen meUan allmänprevention och individualprevention är inte nogbelyst. Justitieministern sade även i silt anförande att vi vet aUtför litet omorsaken till brottsligheten. Därför tycker jag alt det finns aU anledning allstödja denna reservation. Jag yrkar som sagt bifall till densamma. 1 övrigt yrkar jag bifaU till utskottets hemställan. den 26 aprU 1973 Anslag till kriminalvården, m. m. HerrWESTBERG i (fp): Också jag kan ansluta mig tiU de synpunktersom justitiemmistern framförde i början av denna debatt. Vi är säkert alla enseom att det ärende som vi här behandlar är av utomordentlig vikt för hela vårtsamhälle. Kriminalvården berör inte bara de människor som blir föremål församhällets reaktion mot lagöverträdelser ulan samhäUet som helhet. Det är ocksåanledningen att allmänheten med stort intresse följer reformarbetet påområdet. Jag vUl i del sammanhanget framhåUa vikten av atl informationen omsåväl målsättningen för arbetet som formerna för kriminalvården når ut lUldenna allmänhet. Den informationen får inte eftersättas, och jag noterar medtUlfredsställelse den ökade satsning på information som förslaget innebär. I varje demokrati är respekten för lagen en grundval församvaron människor emeUan. Utan trygghet för medborgarna till liv och lem äringet samhälle ett gott samhälle. Det är ur dessa och andra synpunkterutomordentligt viktigt all med kraft bekämpa brottsligheten. Men det är ocksåsynnerligen angelägel atl genom lämpliga åtgärder söka återanpassalagöverträdarna tUl samhället. 1 den proposition som behandlas i justitieutskotlelsbelänkande nr 15 uppdras riktlinjer för en betydelsefull reform avkriminalvårdens organisation och verksamhet. Del är med tUlfredsstäUelse jag ilikhet med utskottet i övrigt konstaterar atl del varit möjligt atl lägga framett förslag som innebär en samlad bedömning av aktualiserade kriminalvårdsreformeroch över huvud taget ett samlat grepp på den komplicerade och mångfasetteradeproblematik som kriminalvården utgör. Visserligen kan det med fog påslås atl denkriminalvårdsreform som vi här behandlar inte innebär någon genomgripande ellerprincipiell ändring av vår kriminalpoUtik. påföljdssystem fängelse, internering, skyddstillsyn etc. förblir åtminstone tUls vidare ihuvudsak oförändrat. Del är främst fråga om ändringar som syftar till allförbättra Anslag tiU kriminalvården, m.m. kriminalvårdenspraktiska innehåll och utformning, och detta är ingalunda oviktigt. Det ärframför aUl två betydande ändringar som föreslås. Den ena är en väsentlig förstärkning av resurserna förkriminalvård i frihet, och som företrädare för etl parti som länge kämpat föratl en-sådan satsning skuhe göras hälsar jag givetvis detta med uppriktigglädje. Den andra ändringen är av organisatorisk art och innebär alt man i des. k. normalfaUen decentraliserar straffverkställigheten liU anstalter inärheten av den dömdes hemort och därmed ökar samarbetet mellan anslallsvårdenoch frivården. Också den ändringen kommer säkerligen all visa sig betydelsefuUnär det gäller all tUlrättaföra människor som kommit in på brottets bana. Ävenom det kan finnas skäl alt varna för en övertro på frivårdens möjligheter attåterföra en brottsling tiU samhället och tiU en socialt acceptabel livsföring,är det angelägel och värdefullt atl denna starka satsning på en kvantilativtoch kvaUlalivt utbyggd frivård nu kommer till stånd. Och jag behöver kanppastunderstryka alt vi på vårt håll är övertygade om alt frivården har störremöjligheter alt bedriva ett framgångsrikt resocialiseringsarbete änanslallsvården. Många av de problem som är förknippade med anstallslivet ochövergången från en reglerad anslaltstillvaro till ett liv i frihet slipper manifrån inom frivården. Men del ligger stor makt uppå del vill jag framhålla medall den kraft jag är mäktig all man får stånd ett effektivt samarbete medsamhällets övriga organ inom sjukvård, socialvård, arbelsförmedlmg,bostadsförmedling etc. Det måste skapas funktionsdugUga former för dettasamarbete i enlighet med förslaget i motion nr 266. Det är också viktigt all övervakningsinslitulet fårmöjligheter all fylla del dubbla syftet atl verka för sociala insatser och attutöva en kontrollerande funktion. Även om insatserna av personlig och socialart måste UUmälas stor betydelse och ägnas stor uppmärksamhet måste man medhänsyn till det allmänprevenliva värdet av en konsekvent genomförd övervakningfästa stor vikt också vid den sidan av övervakningsinstitulets uppgift. Mensjälvfallet skaU denna övervakning upphöra då behov av övervakning inte längreföreligger. När det gäller övervakningen av del socialt och kriminelltmest belastade klientelet föreslås i propositionen att flera klienter än för närvarandeskall övervakas av tjänstemän med social utbUdning. Enligt förslaget börantalet övervakningsfall per tjänsteman begränsas till 30. Detta antal ärenligt vår mening för högt på grand av det ökade inslaget dömda med svår socialmissanpassning och med hänsyn tih den målsättning som justilieministern härskisserade. Han menade alt denna åtgärd skulle göra del möjligt för övervakarnaall genom aktivt fältarbete slå i nära kontakt med klienterna. SkaU denmålsättningen nås är, menar jag, 30 ett alltför högl antal. I syfte all när såerfordras åstadkomma en intensifierad övervakning och därför begränsa antaletfaU per Ijänsle-mannaövervakare föreslår vi, representanter iutskottet, att medel anvisas för anställande av ytterligare 17 assistenter och5 biträden utöver vad Kungl. Jag yrkar,herr lalman, bifall lill reservationen 4. Även omdet måste anses befogat all övervakningen av del socialt och krimineUlmest belastade klientelet anförtros åt tjänstemän med social utbildning -alltså tjänslemannaövervakare finner jag del angelägel framhålla altintresserade och engagerade lek mannaövervakare kan göra en myckel värdefullinsats för all föra människor som kommit i klammeri med rättvisan till rätta.Jag tror faktiskt alt en välutbUdad lekmannaövervakare som sköter några fåuppdrag på fritid och med handledning kan innebära väl så gott stöd som entjänsteman med 30 fall all sköta mellan kl. 9 och 17. Jag vill därför i likhetmed utskottet starkt understryka atl frågan om vilken inverkanövervakarersältningens sloriek kan ha på rekrytering och bibehållande avintresserade och lämpliga övervakare i fortsättningen måste ägnas särskilduppmärksamhet. Beredningen och departementschefen har inle gått in på hurIjänste-mannaövervakarna skall kunna bistå den övervakade under icke arbetstid.Jag vet inte vad justitieministern tänker på den punkten jag förutsätter attnågon form av jourtjänst kommer aatt inrättas. Del kanske är möjligt alt säganågonting ytterligare på den punkten. Även om frivården måste tillmätas allt större betydelseinom kriminalvården måste man konstatera att frivården beträffande vissa fallsaknar möjligheter alt så förändra den övervakades aUmänna inställning och socialasituation alt resultatet kan betecknas som godtagbart. För dessa fall återståri regel endast anstallsbehandling i någon form. I del här sammanhanget kan det också vara skäl att påminnaom att vissa remissinstanser, som yttrade sig över kriminalvårdsberedningensbelänkande, framhöU alt en ökad användning av frivård i stället för intagningpå anstalt minskar den avhåUande effekten av påföhderna för brott och att denpå så sätt kan bidra till en ökning av brottsligheten. Kriminalvårdsberedningenhävdade däremot att även kriminalvården i frihet har en viss allmänpreventiveffekt, och jag delar den uppfattningen. Men det utesluter ju inte att manockså måste fästa vikt vid den andra mening som kommit tUl uttryck och som jaghär har nämnt om. Jag vill dock bestämt hävda, atl om vi skall kunna motverkaen fortsatt ökning av brollsligheten i vårt land och ändå i stor utsträckningkunna använda kriminalvård i frihet, så är det alldeles nödvändigt all visatsar myckel mer än vad nu är fallet på tidiga, förebyggande åtgärder inom t.ex. hem, skola och ungdomsvård. En viktig uppgift måste vara alt söka skaparespekt för etiska normer men också att åstadkomma goda former för mänskliggemenskap. Målet måste främst vara all söka motverka atl människorkommer in på brottels bana, och jag hälsar med tiUfredssläUelse att vår molionfrån om en utredning för atl få till stånd en genomgång och entotalbedömning av samhällets brottsförebyggande åtgärder och förslag tUlförstärkning av dessa åtgärder nu har besvarats på del sättet att det inrättasett centralt råd för samordning av den brottsförebyggande verksamheten ilandet. Men jag kan inte underlåta atl beklaga, all del har tagit så ,innan regeringen kommit till insikt om behovet av ett sådant råd. Jag hoppas nuall del rådet verkligen kommer lill stånd och atl det kommer atl fungeraeffektivt, dvs. att det får resurser och befogenheter som möjliggör ensamordning och en intensifiering av den brottsförebyggande verksamheten. Jag tror att det är en mycket den 26 aprU 1973 . Anslag till kriminalvärden, m. m. Anslag tiU kriminalvården, m. tn. angelägenuppgift som rådet på del sättet får. Den andra vikliga förändring som den här behandladereformen innebär är som nämnt den decentralisering av straffverkställighetenför det s. k. normaUclientelel, som syftar liU att den intagne skaU få bättrekontakt med sin hemmiljö under straffverksläUighetstiden och på del sättet hastörre möjligheter atl återinpassas i samhäUet efler frigivningen. I många fallkommer detta att vara tiU gagn för resultatet. Men vi får inle glömma att en stor del av de intagna påfångvårdsanslalterna inte har någon familj eller annan krets av personer somde kan återvända till och som kan hjälpa dem tillbaka in i samhälletsgemenskap. I vissa fall är det också i hög grad olämpligt alt den intagneåtervänder lill sin Udigare miljö, eftersom detta skulle försvåra hansresociahsering. Men det hindrar givelvis inte att man bör pröva den föreslagnaorganisationsformen, som vi hoppas skall ge bättre resultat än del nuvarandesystemet. Inte minst betydelsefullt är det att placeringen på lokal anstaltökar möjligheterna till samarbete med frivården och med de samhällsorgan somhar betydelse ur återanpassningssynpunkl, såsom socialvård, arbels-ochbostadsförmedling etc. En nackdel är som,också utskottets värderade ordförandehär framhöll atl decentraliseringen lill lokala anstalter med nödvändighetmåste minska möjligheterna till differentiering av de intagna. Och minskaddifferentiering kan i olyckliga fall försvåra återanpassningen. Men enhgtulskollet - och jag delar som synes den meningen - väger fördelarna i form avöppenhet och samverkan med samhällets övriga hjälporgan i den intagnes hemortväsentligt tyngre än nackdelarna. Utskottet framhåller dock - och jag viU understryka densaken - att det under aUa förhållanden är angelägel all principen om särskUdabehandlingsresurser för ungdomsfängelseklientelet inle överges och att deerfarenheter i fråga om utbUdning etc. som vunnits inom ungdomsanstalternasram blh tillvaratagna. Jag tror att del bäst kan ske genom atl de nuvarandeungdomsanstallerna används som riksanslalter för sådana unga lagöverträdare somär i behov av denna mer omfattande och kvalificerade vård. 1 återanpassningsarbetet på anstalterna är många faktorerav betydelse. Del har visat sig atl en religiös väckelse hos en inlagen lettlUl resociahsering också i åtskilliga av de fall där utsikterna förefalUt små.Även av andra skäl är det angeläget atl den andliga vården påfångvårdsanstallerna får stöd av samhället. Jag yrkar därför bifall lill reservationerna 2 och 3, variföreslås en mycket måttlig ökning av stödet lill den andliga vården, i huvudsakinnebärande alt direkta utgifter för insatser i det här avseendet ersätts medstatliga medel. I anslutning tiU punkten Frivillig kontaktverksamhet m. m.har utskottet haft att behandla två motioner, nr 406 och 408, vari hemställsatl som sin mening ger lill känna alt någol bidrag från anslaget lilldenna verksamhet icke bör utgå liU , . I den ena motionen, nr 408, yrkas även alt skaU ge tiUkänna atl ej bör liUålas verka inom fångvårdsanslalterna samt att ejbör anmodas avge remissyttran- I motionerna hävdas den meningen att många inslag i dennaorganisations verksamhet uppenbarhgen står i mindre god överensstämmelse medsyftet med de anslagna medlens användning. I hkhet med utskottet i övrigt - det finns inget undantag- delar jag den uppfattning som här anförts ur motionerna, dvs. att mångainslag i denna organisations verksamhet uppenbarhgen står i mindre god överensstämmelsemed syftet med de anslagna medlens användning. Men del utesluter inte att andradelar av verksamheten synes vara av den arten att de kan bidra tiU att öka deintagnas medvetenhet och utveckla deras aktivitet i positiv riktning tiU nyttaför deras återanpassning, som vi uttrycker det i utskottsbetänkandet.Kriminalvårdsstyrelsens beslut att begära redovisning för anvisade medelsanvändning bör göra det möjligt att bedöma i vad mån bidrag i fortsättningenbör utgå eller ej. Del bör ankomma på atlförutsättningslöst prioritera förekommande bidragsbehov inom ramen för del medanslaget avsedda ändamålet. Några anvisningar på den här punkten bör därförenligt min mening inte meddelas från sida, och vi bör kunnaförtroendefullt överlämna ärendet lill kriminalvården för åtgärd. Slutligen vUl jag säga några ord om forskningen påkriminalvårdens område. Kunskaperna om olika behandlingsformers effektivitet ärännu ytterst begränsade. Tillkomsten av kommittén för kriminologisk behandlingsforskningutgör visserligen ett steg i rätt rUclning, men kommitténs uppgift är främstforskningsplanering. Dess verksamhet kan därför inte förväntas komma atl ledatih någon snar utbyggnad av den kriminologiska forskningen. Inte heUer kan manmed hänsyn lill kommitténs, arbetsuppgifter hoppas atl den åstadkommer någonbelysning av den centrala problematiken kring avvägningen meUanallmänprevention och individualprevention. Även om man i likhet med mig läggerstörsta vikten vid individualpreventionen och jag vel att justitieministerndelar denna mm uppfattning måste man medge att bristen på grundläggandeforskningsunderlag för en bedömning av sanktionssystemets allmänprevenlivaeffekt är mycket påtaglig och kännbar. Mot den bakgranden viU jag yrka bifalltill reservationen 5, som gäller inte bara åtgärder för forskning rörandeallmänprevenlionens betydelse ulan även ett uppdrag kriminalvårdsstyrelsenatt systematiskt utvärdera den verksamhet verket bedriver, främst med avseendepå ålerfallsfrekvensen inom respektive behandlingsformer. Jag kan tillsvidare stanna med det nu anförda. Beträffandebiblioteksverksamheten kan jag ansluta mig liU vad i Växjöanfört. Jag ber , herr lalman, att få yrka bifall tiUutskottets hemstäUan utom på de punkter där jag tidigare yrkat bifall tillreservationer. (vpk): I juslitieutskottets betänkande nr 1 5 är det endast enpunkt jag helt kortfattat viU kommentera. Det gäller anslag till frivUligkontaktverksamhet. Jag skall vid ell senare tUlfälle, när den s. k.balongkommissionens förslag kommer upp tiU behandling i kammaren, diskutera vårsyn på brott och straff. Låt mig dock säga all den reformering av kriminalvården som föreslås, och då främst en ökad den 26 aprU 1973 Anslag tiU kriminalvården, ni. Anslag till kriminalvården, m. m. satsningpå frivården, är värdefull men naturligtvis inte tUlräcklig. Alt komma lillrätta med orsakerna till atl brott begås är desto viktigare. Då måstediskussionen föras om klassamhällets hänsynslöshet. Det gäller arbetslöshet,arbets-, bostads- och fritidsmihö, tvångsförflyttning av människor tiU vissakoncentrationsområden. Det finns ell par motioner av moderata ledamöter somkräver att i fortsättningen inte skaU erhålla anslag för kontaktskapandeverksamhet vid våra fångvårdsanstalter. Jag vill kommentera en av dessamotioner, och det är molion nr 408 av m. fl. Praktiskt laget hela denna motion byggs upp med citat frånKRUM:s tidning . Vad som sägs i denna artikel del skall jag villigterkänna - kan inte heller jag acceptera i långa stycken. Så långt är jag ensemed . Men frågan är: Var det organisationen som stod bakomdenna artikel, eller har tidningen öppet forum, där människor medohka uppfattningar får komma till tals, precis som alla andra tidningar här ilandet? I motion får man leta förgäves efter en sådan förklaring.Inte ens vilket nummer av det gäller finns angivet i motionen. När man fått fram detta nummer av tidningen förstår manockså varför herrar motionärer utelämnar dessa uppgifter. Artikeln är skrivenav en person som inte tillhör redaktionen eller . Vid kontaktmed bekräftas att vem som helst får skriva i tidningen om kriminalvårdsfrågor,alltså naturhgtvis då även . Men så långt kan naturligtvis inleherr Ringaby tänka sig att gå. För den som fåll en fanatisk tanke i huvudet attförsöka tysta en organisation, som för fram åsikter som inte stämmer med herrarmoderaters, är tydligen alla ohederliga medel tillåtna. Det hade varitklädsammare om bemödat sig om atl ta reda på vilken är i stället för atl pådyvla uppfattningar ikriminalvårdsfrågor som när han skrev motionen var fullständigtmedveten om var falska. Visserligen har bemödat sig om alt läsaKRUM:s målsättnings- och aktionsprogram. Jag förmodar att del var de sistaraderna i programmet som citerade, nämligen: "Utöver denIradilioneUa opinionsbUdningen bör aktioner komma till stånd i ökadutsträckning. ska kunna aktivt stödja stridsåtgärder samt i övrigt spridavetskap om och stöda fångarnas kamp." Men att skall stödjaslridsålgärder är en sak, . Det är inte detsamma som alt tainitiativ till sådana. Men det är lika fantastiskt när framhålleratt vi, även om vi nu kan konstatera att frivården är bättre, ändå skaU hafängelserna kvar med tanke på allmänpreventionen. Vi skall på det sättetförsöka avskräcka människor från alt begå brott. Vad bygger med aUmänprevention på? Vad har för bevis på attfängelserna skulle avskräcka människor från brott? Det vore intressant att fåveta. KRUM:s medlemmar bedriver kontaktverksamhet på fängelseroch vårdinrättningar i form av studiebesök, cirklar, besöksgrupper etc. Deanvänder alltså sin fritid tiU alt sammanträffa med internerna. Herrarmotionärer föredrar alt syssla med skriverier, som jag anser bör betecknas Del är inte så svårt att avgöra vem som är farUgast i dettafall. Motionärerna viU nu också förbjuda att bedriva denna kontaktskapandeverksamhet på fångvårdsanstalterna, Motionärerna anser vidare atl inte skaU få vara remissorgan ikriminalvårdsfrågor. Deras motivering för detta krav är att yttrat sigöver SOU 1972:64, Kriminalvård, och anfört atl är positiv tUl ökad frivårdi stället för fängelse men inte därför att frivården skulle vara bättre. Jagkan inte finna att delta yttrande strider mot den uppfattning som övervakareoch andra som arbetar med dessa frågor har. Vi är, vad jag förstår, allabekymrade över atl frivården inle fungerat på grund av bristande resurser. Vivet heller ännu inte hur den ökade satsningen på frivården kommer atl fungeraoch om den är lilhäcklig. Även i denna fråga "bubblar" något som helsl faktaunderlag, I motionen 406 med i spetsen beskyUs KRUMför atl genom sin verksamhet inspirera till obstruktion inom anstalterna. Ocksådetta påstås utan minsta bevis. Jag vel inle om nu har dessabevis. Jag har förgäves under utskottsbehandlingen efterlyst sådana men intefått några. Jag har velat säga detta med anledning av det särskildayttrande som jag har fogat tiU utskottets betänkande nr 15, Jag vill yrkabifall till utskottets hemställan. Anslagtill kriminalvården, m. m. Bara några få ord med anledning av de frågorsom har ställts tiU mig. Beträffande tjänstemannaövervakare kontra frivilligaövervakare skulle jag vilja säga tiU i att båda formernahar sina förtjänster och båda formerna har sina fel. Men man har för en stordel av klientelet kommit till den uppfattningen alt del kan vara önskvärt atl ihögre grad ha tjänslemannaövervakare. Då kommer med den i och försig rimhga frågan: Hur skall del gå efler kontorstidens slut? Ja, , för del första har man faktiskt pånågol håll prövat alt ha jourljänsl. Om det är den rätta vägen, vet jag inle.Men de kontakter jag haft med tjänslemannaövervakare har i alla fall givit migden uppfattningen atl de inte är människor, som bara svarar på frågor ocharbetar mellan nio och fem.