prot · FW09134 · 1973-12-31 00:00:00 — Förhandlingarna leddes till en böqan av herr förste vicetalmannen, § 1 Justerades protokollen för den 7 innevarande månad. Ang. skyldigheten att montera kilo m e t er räkna re pådieseldrivna fordon § 2 Ang, skyldigheten att montera kilometerräknare pädieseldrivna fordon Herr finansministern erhöUordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 7november intagna fräga, nr 288, och anförde: har frågat mig om jag är bereddvidtaga åtgärder sä att ägare av dieselbilar, vilka ännu ej erhållitkilometerräknare, jämte andra som eventuellt ej hinner få kilometerräknareinmonterade före den på grund av detta förhållande under enövergångstid ej får sina bUar belagda med körförbud. Ett stort antal ägare av kilometerskattepliktiga fordonhar ännu inte låtit montera och besiktiga kilometerräknarapparatur i sinafordon. Fordonsägarna har i det helt övervägande antalet fall haft god tid påsig att utrusta fordonen med den nödvändiga apparaturen. Jag finner därföringen anledning att generellt medge dispens från det körförbud som automatisktinträder för fordon som dä saknar godkänd apparatur. Speciellaskäl kan emellertid ha hindrat fordonsägaren frän att få apparaturen Inmonteradeller besiktigad före , I dessa speciella fall är jag bereddmedverka till att dispens från körförbudet lämnas. Jag ber att fä tacka finansministern försvaret. En liten framgång är dock en framgång. gick ut med sin information sademan klart ut, att det blir körförbud om bestämmelserna inte följs. sägerfinansministern att speciella skäl kan emellertid göra det motiverat att gedispens. Det är gott och väl i och för sig. Men jag tror ändå inte att det ärtillräckligt. Det är säkert ganska många dieselbilägare som utan att de självarår för det har råkat i den situation som frågan gäller. Jag kan ta ettexempel, herr finansminister. Det råkar vara sä att det gäller mig själv, hade jag ännu inte fåttkilometerräknaren till min dieselbil. Jag ringde upp bilprovningsanstalten ochfrågade: - Hurskall jag nu göra? Detär bäst att vända sig till kUometerskattenämnden, Det gjorde jag. Där sade man: Ang. skyldigheten att montera kilometerräknare pådieseldrivna fordon Detta var beklagligt. Här måste haskett nägot misstag. mäste vi få skicka över en blankett så fär ni fylla iden och sedan får ni en kUom eterräknare, Tack, det är bra. Jag hoppas jaghinner fä den inmonterad . Det är väl inte bara jag som har råkat utför detta? Nej då, det är självfallet ganska mångasom har ringt. Det har uppstått en del fel, tydligen vid databehandlingen pävägen mellan och det centrala dataregistret. Nåväl, jag fick min kilometerräknare och gicktill verkstaden för att få den inmonterad, Nej, det kan vi inte göra den härveckan. Kom tillbaka så får vi se, Det måste vara en särskild vajertUl kilometerräknaren, och den finns inte i lager. Det var synd. Har den tagit slutprecis nu? Nej då, den vajem fattas för tusentalsbUar av det här märket, och vi kan ingenting göra. Vi har väntat i tre veckorpä vajern. hoppas vi att den kommer . vUl jag fråga finansministern: inte detta ensituation som gör det angeläget att pröva frågan om mer generell dispens, t. o.m. nägon typ av övergångsbestämmelser? De berörda bilägarna rår ju inte för dethär dröjsmålet. Varför skall de dä drabbas av körförbud eller tvingas gå denbyråkratiska vägen för att få dispens, med redovisning av speciella skäl? I vetskap om att vederbörande själva inte rår för denuppkomna förseningen skulle jag vUja vädja till finansministern att pä nytt taupp frågan om övergångsbestämmelser pä det nya året. Jagutgår ifrån att det inte skall vara svårt att åstadkomma sådana, med hänsyntill den särskilda situation som jag redovisat. Jag anser det inte vara erforderligt mednågra speciella övergångsbestämmelser eftersom man, som jag har deklarerat här,är inställd på att lämna dispens där skäl för en sådan föreligger. Jag har vid åtskilliga tillfällen kunnat följa"vajerdramat", senast när jag deltog i en diskussion vid i . Det har varit besvärligheter närdet gällt att få fram den speciella typ av vajer som det gäller. har detsagts mig att det inte föreligger nägra sädana besvärligheter. Därför ärjagöverraskad av att den verkstad, som besökte, så kategorisktuttalade att man hade sådana svårigheter. Jag har fått meddelande om att dessasvårigheter är undanröjda. Skulle det emellertid i något fall föreligga hinder förinmontering av kUometerräknare vilket inte beror på uraktlåtenhet hos bilisteni detta avseende ärjag, som jag sagt, beredd att dispensvägen ordna saken. Jag kan, herr finansminister, egentligenbara tala om vad som har hänt i detta fall. Om bilverkstaden var liten ellerstor kan jag inte Det var ändå den auktoriserade märkesverkstaden för hela södraSörmland, så den är väl inte så liten. Men jag beklagar ändå att finansministern inte kan sträckasig ett stycke längre. En representant för säger nämUgen i en intervjui ett nummer av tidningen för någon vecka sedan: "Dock stårdet klart att dieselägarna inte kan betala skatt enligt det nya systemet om deinte har räknare. Jag vet att inom verket har man lite bekymmer för hur dentydligen nödvändiga övergångsperioden skall . Man arbetar med att få framnågon form av regler och sädana kommer att meddelas ." Borde inte finansministern kunna övertygakUometerskattenämnden och i bästa fall även sig själv om att denna inställningtUl problemet är den rätta sä att vi skulle kunna få rimUgaövergångsbestämmelser? är tydligen inställt på att det ärmöjligt att åstadkomma sådana för att slippa det besvär som uppstår om manmåste gä dispensvägen. Ang. skyldigheten att montera kilometerräknare pädieseldrivna fordon Jag skall inte onödigt förlänga denna debatt,men jag vill ändå säga att många bUägare onekligen haft för mig alldelesöverraskande svårigheter att ta sig fram till verkstäderna och få sinkUometerräknare inmonterad, även i de fall där denna har varit levererad ochvajersatserna funnits tillgängliga. Det har släpat efter medinmonteringen på ett sätt som inte kan förklaras på annat vis än att bilägarnamenat att det väl inte varit sä förskräckligt nödvändigt att göra detta säsnabbt. har gått ut med ideliga informationsinsatser. Manhar skrivit personliga brev till alla bilinnehavare som skall hakilometerräknare och uppmanat dem att bege sig till verkstaden för att fåräknaren monterad och att inte vänta till . Det har lämnatsbesked om detta i radio, i television, i tidningar och direkt, men det har ändågått mycket långsamt fram. Jag tycker därför att man inte gärna kan sträcka siglängre än till att tUlämpa dispensregeln i speciella faU. Jag vill självfallet inte bestrida deuppgifter som finansministern har lämnat. Det är dock så att bilägarna mästekomma till för att fä kilometerräknaren plomberad och klar.Men en del av problemet är att alla inte har nåtts av informationen härom,eftersom en del uppgifter gått förbi oss i det datastyrda samhälle som vi leveri. Det är mot den bakgrunden jag menar att ett körförbudkrånglar till det för dem som inte har nåtts av informationen och som såledesinte blivit medvetna om vad de har att iakttaga. Jag är rädd, herrfinansminister, att det gäller ganska många bilägare, och alltså inte baranägra fä, och det är mot den bakgrunden jag ställt min enkla fråga. Överläggningen var härmed slutad. Orn åtgärder med anledning av det planerade kärnkraftverketi Lubmin i § 3 Omåtgärder med anledning av det planerade kärnkraftverket i Lubmin i Tyskademokratiska republiken Herr industrimirustern JOHANSSONerhöll ordet för att besvara i (m) i kammarens protokoll förden intagna fräga, nr 286, till herr utrikesministem, och anförde: i har frågatutrikesministern vilka åtgärder han avser att vidtaga med anledning av de riskerför som är förenade med det planerade kärnkraftverket i Lubmin iTyska demokratiska republiken. Frågan har överlämnats till mig för besvarande. Kärnkraftverk konstrueras och byggs med iakttagande avstränga säkerhetskrav. Utvecklingen följs noggrant bl. a. av det till FN knutnainternationella atomenergiorganet i . De tekniska lösningarna päsäkerhetsproblemen kan variera länderna emellan, men tendensen gär mot eninternationell säkerhetsstandard. Kärnkraftverken i byggs enligt sovjetiskakonstruktionsnormer. Någon detaljkännedom om de sovjetiskasäkerhetskonstruktionerna finns inte i , men svenska och sovjetiskareaktorexperter har kunnat utbyta erfarenheter bl. a. vid ett symposium iStudsvik . Beträffande kärnkraftsutbyggnaden i vill jag framhållaatt experter hos de svenska myndigheter som övervakar kärnkraftens säkerhethävdar att det inte finns någon anledning till oro i . Jag anser detemellertid vara värdefullt att få till stånd överläggningar med berördaösttyska myndigheter i frågan. Vi är frän sida allmäntintresserade av ett fortlöpande samarbete kring kärnkraftens säkerhets- ochmiljöfrågor med andra länder, således även med DDR. Regeringen avser att viaambassaden i ta de erforderliga kontakterna i detta syfte. i (m): Industriministerns svar jag ber att fätacka för det är pä en gång bäde tillfredsställande och oroande, vilketframgår av formuleringen. Industriministern säger först: "Nägondetaljkännedom om de sovjetiska säkerhetskonstruktionerna finns inte i ,------------------- ," Litetsenare säger han att "experter hos de svenska myndigheter som övervakarkärnkraftens säkerhet hävdar att det inte finns någon anledning till oro iSverige", Hur går det ihop? Känner man inte till konstruktionerna kan manväl inte uttala sig om huruvida man har anledning att hysa oro eller ej? Det som jag finner tillfredsställande är attindustriministern är beredd att fä till stånd överläggningar med berördaösttyska myndigheter. Det beklagliga är ju att vaqe land är suveränt när detgäller säkerhetsanordningarna i samband med kärnkraftverk och att det intefinns nägra internationella bestämmelser. Det FN-organ som industriministernhänvisar till JAEA är ju ingen myndighet utan en rådgivande instans; detär gott och väl att man där följer utvecklingen. Att det finns anledning till oro är lätt att konstatera. händelsesom ser ut som en tanke att ryssarna själva bygger kärnkraftverk av det härslaget i , fjärran frän bebyggelsen, och att det östtyskastrålningsskyddsinstitutet har underkänt det aktuella arrangemanget, liksomfinnarna har gjort beträffande motsvarande ryskprojekterade kärnkraftverk iFinland, Vi själva har också mycket mer rigorösa bestämmelser när det gällerreaktorhallen som hos oss mäste omslutas av en säkerhetsbyggnad av stål ochbetong osv. Jag tycker man har anledning att skaffa sig mer garantieroch eliminera alla tänkbara risker - det går naturligtvis inte helt och fullt,men man mäste göra vad man kan. Fä förgiftningar är väl svårare än de somföljer av radioaktivt nedfall, och i händelse av ett haveri skulle bl. a. södraSverige drabbas av nedfallet. Jag undrar alltså hur det går ihop, att berördamyndigheter föga vet men likväl är säkra. Om åtgärder med anledning av det planerade kärnkraftverketi Lubmin i Jag har sagt i svaret att nägondetaljkännedom alltså kännedom om alla detaljer - om när det gäller de ryskaatomreaktorver-ken har vi ännu inte. Det betyder naturligtvis inte att viskulle sakna all kännedom om de reaktorer som är uppförda i ellersom byggs av i andra länder. Vi vet att de östtyska anläggningarna är av ryskkonstruktion och nära släkt med de anläggningar som ryssarna bygger i iFinland - och våra kontakter med de finska myndigheterna är ju ganska intima.Vi vet att ryssarna har haft en annan säkerhetsfilosofi än den vi har, men detuppges att deras nyaste konstruktioner skulle kunna godtas i , Västtysklandoch . Enligt chefen för den finska atomenergidelegationen är de ryskakonstruktionerna tekniskt sunda, vilket inte hindrar att de utsätts för kritik.Finnarna har enhgt vad vi vet krävt extra säkerhetsanordningar för . Så långt känner vi alltså tUl detta. Men jag vill intesäga att svenska myndigheter och experter kan alla detaljer, och därför är detviktigt att vi får en kontakt. Vad de experter som vi har talat med säger ifräga om riskerna att det Inte skulle finnas anledning till oro är framförallt att om det skulle Inträffa en olycka så ligger vårt land på ett sådantavstånd att skaderiskerna från den är mycket ringa. Det är ingen tröst för ossatt och i så fall ligger sämre till. Men vi har ocksåkontakter med den danska regeringen om detta, och vi vet att de danskamyndigheterna har varit i kontakt med de östtyska för att inhämta meraupplysningar. Det är det vi också skall göra och fortsätta diskussionerna. i (m): Det är gott och väl att industriministernpåstår att riskerna är mycket ringa. Men jag hävdar att härom kan man inteuttala nägot definitivt . Ätt man accepterar ryskprojekteradekärnkraftverk i , och må vara, men det är väl ändåganska graverande, herr industriminister, att östtyskarna själva genom sittstrålningsskyddslnstitut dömer ut det här projektet. Det borde göra en Ang. publiceringen av delrapport frän närförläggningsutredningen Jag hoppas som sagt att de förhandlingar somindustriministern annonserat verkhgen kommer till stånd. Man fär ju bilateraltdra sig fram så länge man inte kan få fram några internationellasäkerhetsbestämmelser. Överläggningen var härmed slutad. § 4 Ang. publiceringen av delrapport frånnärförläggningsutredningen Herr industriministern ordet för att besvara ' (c) i kammarens protokoll för den 9november intagna fräga, nr 292, och anförde; Fra har frågat mig när jag räknarmed att den delrapport frän närförläggningsutredningen som rör möjhgheterna attförlägga kärnkraftverk i tätortema skaU pubhceras. Enligt vad jag inhämtat från utredningen kommerbetänkandet att läggas fram . Jag ber att fä tacka industriministern försvaret pä min enkla fråga. I riksdagsberättelsen tUl riksdag står det attnärförläggnings-utredningens arbete rörande möjligheterna att förläggakärnkraftverk i tätorter beräknas bli avslutat . Jaghar fått uppgift om att denna del av utredningens arbete är färdig men att manpå grund av resultatets alarmerande karaktär tvekar att publicera det. En tänkbar maximal olycka skulle visserligen ha mycket lägsannolikhet, men kunskapen om att en så stor olycka vore möjlig fruktar manskulle uppröra opinionen sä starkt att kärnkraftutbyggnadsprogrammet kundestoppas. Detta skulle inte bara gäUa förläggning av kärnkraftverk nära storatätorter utan också nu pågående byggen. , berörde vidCDL:s kärnkraftsdag svårigheter med presentation avrisköverväganden i samband med kärnkraft. Han antydde att det finnspsykologiska faktorer som försvårar presentationen. Det är inte ägnat att öka medborgarnas förtroende förmyndigheterna om man får misstankar att information undanhåUes allmänheten föratt inte stoppa en verksamhet som medborgarna skulle reagera mot om de hadeinformationen. Ingenting oroar mer än misstanken att någon håller tyst för attinte oroa. Denna delrapport är en nödvändig del av detbeslutsunderlag i kärnkraftfrågan som begärt. Är industriministernvillig att medverka tUl att utredningen publiceras möjligt? Fm säger att hon "harhört" det och det, och då erinrar jag mig en strof ur en Karifeldtsdikt:"Hör tidens röster. Ja, hör och lär, men tro ej allt du hör." Vad skulle det finnas för anledning att undanhållautredningsmaterial, att inte ge publicitet åt det? Vi kommer att ha dettamaterial som underlag för bedömningarna av det fortsatta kärnkraftsprogrammet,och jag anser det vara bättre att utredningen presenterar ett fullödigt sakligtmaterial än att den påskyndar sitt arbete. Vi måste kunna ge oss själva och alla andra svenskamedborgare möjligheter att grundligt studera det här materialet och diskuteradet, innan vi slutgiltigt tar ställning till det fortsattakärnkraftsprogrammet, och jag räknar med att vi skall kunna få ett sådant tidsutrymme. Ang. behovet av lasarett i regionala centra Får jag då fråga om industriministern menaratt denna del av utredningen inte är färdig . Det framgår av svaret vilka upplysningar jaghar inhämtat, nämligen att betänkandet är färdigt att framläggas för oss ibörjan av 1974. Överläggningen var härmed slutad. § 5 Ang. behovet av lasarett i regionala centra Herr socialministern erhöllordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 7november intagna fråga, nr 289, och anförde; har frågat om jag anser att ettlasarett tUlhör de primära servicefunktionerna i ett regionalt centrum. har lagt fram förslag till ettprincipprogram för hälso- och sjukvården, som bl. a. innebär en fortsattutbyggnad av den decentraliserade öppna hälso- och sjukvärden. Vad gällerlasarettsvården förutsätter förslaget att det även i fortsättningen skallfinnas tvä typer av lasarett på länsnivå, benämnda länssjukhus ochlänsdelssjukhus, vilka i princip motsvarar de nuvarande central- ochnormallasaretten. Frågan om antalet länsdelssjukhus och deras förläggning tillregionala centra är en av de frågor som skall behandlas under det omfattandearbete med upprättande av sjukvärdsplaner som pågår ute i landstingen. Inom pägår arbetemed upprättande av en sjukvårdsplan för landstingsområdet. Enligt vad jaginhämtat beräknas arbetet kunna avslutas . Vid en uppvaktning somjag tagit emot från har lämnats en närmare redovisning avde allmänna principerna för arbetet med sjukvärdsplanerna. Jag vill tilläggaatt det givetvis är värdefullt att olika personalgrupper aktivt följer dettaplaneringsarbete inom landstingen och pä gängse sätt framför sina synpunkter.Det bör dock vara självklart att detta inte - som skett i fräga om får ske på ett sådant sätt att driften av ett sjukhus allvariigt äventyrasoch att dessutom Ang. behovet av lasarett i regionala centra landstingetsställningstagande tUl sjukvårdsorganisationen i länet föregri-pes. Jag ber att få tacka statsrådet för detta, som jagbedömer det, positiva svar på min fråga. Jag tackar också för det storaintresse som statsrådet visade vid tisdagens uppvaktning, och jag hoppasinnerligt att statsrådet även i fortsättningen kommer att ägna den här frågan som är av sä avgörande betydelse för den berörda kommunens och regionensmänniskor, näringsliv, statliga och kommunala organ därstädes och dessanställda erforderligt intresse ända till dess att vi fått entillfredsställande lösning. Det är väl överflödigt att här gä in på bakgrunden tillfrågan - vi känner båda till den mycket väl. Jag hänvisar till vad som framkomvid tisdagens överläggningar, som statsrådet berör i svaret, liksom till vadsom framkommit i andra sammanhang här i . Och i statsrådetsinledningsord vid gårdagens behandling av socialutskottets betänkande nr 25angående åtgärder för bättre arbetsmiljö framhöll ju statsrådet angelägenhetenav att tillgodose människornas berättigade krav på "ökad trygghet ochhälsa". På den bUd jag här visar pä TV-skärmen ser vi ca 20 000människor som på egna och ytteriigare åtskilliga 10 000-tals människors vägnarvädjar, hemställer -ja, kräver - att socialministern skall medverka till att deåtminstone fär behälla den trygghet pä sjukvårdens område som de enligt fattadebeslut är berättigade till. Jag åsyftar här i första hand beslut1972 i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 111 , bilaga I, därdepartementschefen som exempel pä servicefunktioner i regionala centra bl. Där säger också statsminister följande; "Bädeden regionalpolitiska planeringen och den fysiska planeringen måste bygga pä deenskilda människornas behov och önskemål." Tiden vid sådana här enkla frågor medger inte att jagciterar ytterligare. Vidare hänvisar jag till beslut som enligtuppgift fattat om att befintliga lasarett inom - alltså ävenSöderhamns får utvecklas pä lika villkor, dvs. sä att vakanta riänsterbesätts och nytUldelade riänster fördelas rättvist. Enligt vår uppfattning harav olika anledningar, som vi antydde , detta inte skett. Jag hoppasinnerligt att statsrådet även i fortsättningen kommer att medverka till entillfredsställande lösning pä våra problem på detta område. Jag vädjar till socialministern, till människorna,patienterna och de anställda på sjukhuset, att kräva av regeringen att denmätte medverka till att vi fåren tillfredsställande lösning pä problemenomgående. Med anledning av inledande ordmed citat från onsdagens debatt vill jag påpeka att det i vårt land pågår ettomfattande arbete att i allt större utsträckning föra ut sjukvårdsresursernatill den decentraliserade öppna sjukvården för att därigenom göra sjukvärdenmera tillgänglig för människorna ute i bygderna. Som jag har framhålht i mittsvar finns ett sådant samband mellan regionplaneringen och sjukvårdsplaneringenatt frågan om antalet länsdelssjukhus och deras förläggning till regionalacentra kommer under bedömning vid sjukvårdsplanernas upprättande. Jag vill också understryka att det av socialstyrelsenframlagda principprogrammet för hälso- och sjukvårdsplaneringen inte läggernågra hinder i vägen för ett bibehållande av normallasaretten, som föresläs fåbenämningen länsdelssjukhus med förläggning till regionala centra. Detförutsätts att verksamheten vid ett länsdelssjukhus pä lämpligt sätt kansamordnas med närmaste större sjukhus. Den typ av sjukhus som finns i Söderhamningår alltså i den struktur för sjukvården som sjukvårdsplaneringen grundaspä. Tillämpningen av de allmänna grundprinciperna för sjukvårdsplaneringen ären fråga som det ankommer på landstingen själva i egenskap av sjukvårdshuvudmänatt besluta om. Vad gäller de aktuella händelserna i kan jagförsäkra att med uppmärksamhet kommer att följautvecklingen där och i den män det ligger inom styrelsens kompetensområdeverka för att sjukvården i skall fungera tillfredsställande. behovet av lasarett i regionala centra HerrNORDGREN (m): Jag tackar statsrådet för detta kompletterande svar ochkonstaterar med tillfredsställelse att målsättningen även är attförbättra sjukvården ute i landet. Om sjukhusen sedan kallas för normalsjukhuseller för länsdelssjukhus spelar mindre roll. När man har renoverat och byggt till föråtskilliga tiotal i , kan vi, som bor där, inteförstå, att man förbättrar sjukvården där genom att underlåta att utnyttja deresurser som finns och inte tilldelar de tjänster som enligtsocialstyrelsen beviljats för detta sjukhus. Statsrådet bekräftar - vi fick det också bekräftat itisdags, och det finns bekräftat i landstingsprotokollen - att det inte finnsnågra hinder för att skall få fortsätta, i varje fall ändafram till , dä vi eventuellt kan tänkas fä den nyasjukhusplanen. Vi begär ingenting mer i än att få behålla ettfungerande normallasarett. Slutligen sade statsrådet att inom ramenför sin kompetens är beredd att intressera sig för frågan, och jag hoppas attdet får tolkas så att är beredd att medverka tillatt lösa de akuta problemen. I slutetav svaret säger statsrådet "att det är värdefullt att olika personalgrupperaktivt följer detta planeringsarbete inom landstingen och på gängse sättframför sina synpunkter". Kommunens representanter, olika personalgrupper,de politiska partierna, samtliga fackliga organisationer,näringslivsorganisationer, ideella organisationer m. fl. häri remisssvarframfört sina krav pä ett bibehållande av lasarettet till kommunfullmäktigesom har vidarebefordrat dem till . Trots detta försöker man favorisera andra sjukhus inom länet på bekostnad av Ang. rapporteringen vid inspektion avomsorgsvården Det är varken rimligt, rättvist eller demokratiskt, herrtalman. Överläggningen var härmed slutad. § 6 Ang. rapporteringen vid inspektionav omsorgsvården Herr socialministern erhöllordet för att besvara ' (fp) i kammarens protokoll för den 9november intagna fråga, nr 295, och anförde: har frågat mig vilka principerjag anser bör gälla för rapporteringen vid inspektion avomsorgsvården. tUlsynsverksamhet när det gäUeromsorgerna om utvecklingsstörda har sedan tUlkomsten av den nya lagstiftningensuccessivt givits en mera övergripande och rådgivande inriktning. Tanken är attfå en samlad genomgäng av varje huvudmans omsorgsorganisation.Inspektionsmaterialet sammanställs till en helhetsbedömning av omsorgsverksamheten.På grundval av denna tas överläggningar upp med företrädare för vederbörandehuvudman.