prot · FW09101 · 1973-12-31 00:00:00 — Vi menar att det här mäste finnas underlag för en statligproduktion på detta område. Denna skulle stå i samklang med vårt krav pästatliga basindustrier som också kan rymmas inom denna sektor. i ville över huvud taget inte gå inpå frågan om statlig verksamhet för att öka sysselsättningstillfällena. Jagtror att det vore klokt om man från socialdemokratins sida satsade härdare päatt genom statliga insatser öka sysselsättningsmöjligheterna i de olika länen,och att man därvid skulle fä djup resonans inom de egna leden. i (s) kort genmäle; Jag konstaterar först att att, om hade fått bestämma, så skulle allmänna stödområdetinte ha fått någon del med i den andra etappen av den statliga utflyttningsaktionen. När det sedan gäller resonemanget jag tog upp om Ljusdalkan ändå inte komma ifrån att han ställer två andra orter föreLjusdal, och att hans medverkan i den borgerliga reservationen innebär attLjusdal ställs längre bort i kön än vad utskottsmajoriteten vill. Jag ber attfå påpeka detta för . TiU i vill jag säga att han somvanligt för ett tvetungat tal när det gäller storstäderna. Ingen kan jubestrida att de fastställda befolkningsramarna mot bakgrunden av det förslagsom man lade fram i länsprogram 1970 innebär en dämpning av StorstadstUlväxten,och län är nu inne i en kris som väl rättar till sig närhögkonjunkturen kommer. Jag vill bara erinra om att hadeett födelseöverskott pä 8 384 personer. Överfört på de som återstårtill 1980 betyder det en befolkningsökning i pä i runt tal 67000 människor enbart beroende på födelseöverskottet, Enhgt centernsbefolkningsram skall folkökningen i räknat från årsskiftet19711972 inte få överstiga 64 000 personer. betyder iklarspråk att inom befolkningsramar kommer knappastfödelseöverskottet, även om det varierar, att kunna inrymmas. Jag drar då denslutsatsen att man måste vidta åtgärder när det gäller storstäderna för att fåen kraftig utflyttning därifrån tUl stödområdet. Det har vi i och för sigingenting emot, men vi tror att det är helt orealistiskt att gä ut och lova attbefolkningen i stödområdet skall öka med 100 000 personer fram tUl 1980, Om manmenar att de människorna också skall ha ett rejält jobb och kunna försörjasig, dä är detta orealistiskt, och det är bakgrunden tiU att vi avvisar de härtankegångarna och den reservation där de framförs. När det sedan gäller att dela kommuner med enstödområdesgräns, sä är det väl alldeles uppenbart att om man har ettsysselsättningsstöd och andra förmåner i en del av kommunen, så medverkar dettatill att investeringarna dras dit. Kanske dras de dit frän centralorteni samma kommun, och det tycker vi inte är någon lämplig franigängshnje i dethär fallet. Den regionalpoUtiska stödverk-sam/ieten m. m. () kort genmäle; Det är nästan synd att förlänga debatten närså många talare står i kö på listan, men ett par saker kan jag inte låta ståoemotsagda. Jag vUl påminna i om att industricentrautredningenenhäUigt har talat om att man borde bygga industricentra i VUhelmina ochLycksele. Jag har kompletterat detta med att föreslå bl. a. också . IvUken ordning man nämner platserna har väl ganska liten betydelse. Eller menarherr NUsson verkligen att skall få sitt industricenter nu ochLycksele någon gäng ? Detta med anledning av att nämndeVilhelmina före . Jag tror inte att menar det. Av artighetmot industricentrautredningen nämnde jag de av utredningen förordade platsernaförst och kompletterade utredningens förslag med och flera andraplatser. Det betyder inte någon inbördes gradering från min sida. I sitt första inlägg sade herrNUsson i att han hoppades att det privata näringslivet skuUe visastörre intresse för utvecklingen i det aUmänna stödområdet. Ja, det ligger ivarje företagares intresse att försöka utveckla sin rörelse och att försökaskapa ökade sysselsättningsmöjligheter, men det förutsätter att regeringen ochriksdagens majoritet visar ett motsvarande intresse och en sådan förståelse attdet gär att driva lönsamma företag i de områden som är aktuella. Om vi hjälpsåt på det sättet att våra förslag genomförs tillsammans med de förslag somframlagts av regeringen, sä tror jag faktiskt att vi skulle kunna få en ökadsysselsättning i de aktuella områdena. Vad som fordras är ett närings-vänligtklimat där lika väl som i övriga delar av landet. HerrNILSSON i (c) kort genmäle: i sade ungefär så här:Ingen kan bestrida att regeringens riksplan innebär en dämpning avstorstäderna. Jo, , det kan ifrågasättas. Enligt den högrebefolkningsramen kan det i högsta grad ifrågasättas. Då blir det fråga om enökning av som är större än genomsnittet och Den regionalpoUtiska stödverksamheten m. m. Mittalet överensstämmer ganska väl med ökningen ,medan det lägre talet ligger något därunder. förslag innebär attstorstäderna skall dämpas och att deras befolkningsökning måste begränsas tilldet egna födelseöverskottet. Övriga landet skall inte behöva bidra tUlstorstädernas fortsatta ökning. Jag ställde i det sammanhanget en konkret fräga tUl BirgerNUsson, som han visligen undvek att besvara. Jag vill upprepa den: Innebär interegeringens förslag och beslut att nettoinflyttningen till de trestorstäderna enhgt de lägre ramarna blir 115 000 och enligt dehögre ramarna 250 000 exklusive födelseöverskottet i respektive städer? JagstäUer den frågan för att ge en möjhghet att ge ett konkretbesked om huruvida regeringen planerar för en koncentration till storstädernaeller inte. Vidare ställde jag en fräga om uttalandet pä s. 119 ipropositionen om att resurserna tUl regionalpolitiken verkligen skall ökas meddet dubbla . Även den frågan undvek herrNilsson att besvara. Det förhäller sig inte på det sättet att resurserna ökasmarkant. Resurserna till regionalpolitiken ökas inte särskilt mycket om man tarhänsyn tUl penningvärdeförsämringen. Jag har nämnt siffrorna i mitt förstaanförande. När det gäUer Vindelådalen sägs det i propositionen, ochherr i upprepade det, att det blir fler arbetstillfällen nu iVindelälvsområdet än om älven hade byggts ut. Jag tiUåter mig att betvivladetta. Anmärkningsvärt är att för , den del av området somfrämst skulle ha berörts av utbyggnaden, redovisar regeringen inte ett endaarbetstillfälle i industri i de projekt som räknas upp i propositionen. Jag är glad att utskottet är helt enigt om etttUlkännagivande av att det som gjorts i inte är tUlräckligt ochatt bör fä en statlig industri. HerrERIKSSON i ArvUca (fp) kort genmäle: Först en kort kommentar till iTvärålund huvudanförande. Han noterade där att de tre oppositionspartierna nättenighet i en rad reservationer och tog det som intäkt för att folkpartietskulle ha glidit. Jag delar uppfattning att det är värdefuUt attvi nått enighet. Att det inte är nägot tecken på att vi har glidit konstaterarman om man läser reservationerna. Jag vill positivt säga att när det gäller det viktiga ochvärdefulla är , och jag och även andra utskottsledamöterfrån våra partier överens. Det vi anser är gagnerikt för en god regionalpolitikhar vi enats om vem som än kommit med förslaget. i nämnde i sitt anförande omlöneskatten något som jag är tveksam om huruvida det verkligen var mening eller om det var en felsägning. Han sade att om man sänkerlöneskatten sä kan det innebära färre arbetstUlfäUen. Det resonemanget har jagmycket svårt att förstå. Förteckningen över konkurser under de olika åren under1970-talet visar att löneskatteeffekterna varit negativa, tUlsammans med mängaandra. Antalet konkurser har totalt ökat år för år . arbetslöshetssiffrorna,inte minst i stödområdet, hur högt de ligger. , som ligger bästtUl, har tvä arbetslösa per varje ledig plats. Fyra arbetslösa per ledig platsfinns i , , och NoiTbotten. Allt verifierar,, att den bästa regionalpolitiska insatsen kanske skulle vara attavskaffa löneskatten i ime stödområdet och differentiera den i det allmännastödområdet. Jag delar absolut inte påståendet att det skulle ge färre arbetstUlfäUenom man vidtar denna åtgärd. Den regionalpoUtiska stödverksamheten m. m. I detta anförande instämde (). i (s) kort genmäle: Jag delar absolut inte uppfattningen att ensänkning av arbetsgivaravgiften skulle vara det universalmedel som skuUe utlösamänga nya arbetstiUfäUen, därför att företagens vinster innebär att man redannu, om viljan funnes, skulle kunna anställa mera folk. Vad jag menade med attdet kanske kunde innebära en minskning av arbetstillfällena var att om mansänkte löneskatten skulle väl ett och annat skogsbolag fä råd att skaffa nyaarbetsbesparande skogsmaskiner och detta kan innebära att man avskedar ännufler skogsarbetare. Vad det gäller befolkningsramar finns de med iutskottets betänkande och i propositionen. Jag skall inte ge mig in pä någondiskussion av dessa. Men om jag fattade i rätt sade hanatt vad som skulle bli kvar i var endast födelseöverskottet,punkt och slut. Då förstår jag bättre principen för befolkningsramar.Men vi går ju ändå mot en högkonjunktur, och jag undrar hur det skulle se ut ominte företagen, även i , under en högkonjunktur skulle fätUlåtelse att anstäUa arbetskraft utöver den sorn finns inom länet. När det gäller det privata näringslivet, ,lägger på ett bräde 2,5 mUjarder kronor och säger tUl den privataföretagsamheten: "Etablera er inom stödområdet så skall vi se till att nifår ett rikligt lokaliseringsstöd." Jag tycker detta är en öppen hand,utsträckt mot den privata företagsamheten som man borde fatta. Vore jag privatföretagare skulle jag på stubben etablera mig där uppe och tUlgodogöra mig allade olika möjligheter som finns att fä lokaliseringsstöd när man startar företagi allmänna stödområdet. Herr talmannen anmälde att herrar i ochNordgren anhåUit att tiU protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker. HerrFÄLLDIN (c); De skilda ambitioner som finns här i kammarennär det gäller att uppnå regional balans har resulterat i att vi nu står införden fjärde eller kanske är det den femte stora regionalpolitiska debatten påmindre än . Vi har frän sida drivit deregionalpolitiska frågorna. Vi har ofta stått ensarrima tUl en början närpositionerna behövt 4 protokoll 1973. Den regionalpoUtiska stödverksamheten m. m. flyttasfram, men sä småningom har övriga partier inför en allmän folkopinion såsakteliga följt efter. Inte fullt ut - men så långt att det lugnat en vissopinion. De första lokaliseringsmotionerna väcktes i riksdagenunder 1940-ta-let. fanns utöver våra förslag vissasocialdemokratiska och folkpartistiska framstötar åt samma håll. Den förstalokaliseringsutred-ningen tUlsattes 1947 och var färdig 1951. Det bör noterasatt den första lokaliseringspolitiska reformen kom 1952, ett tUlfäUe då vårtparti hade del i regeringsansvaret. Det var som det sades ipropositionen 1956: "Så mycket torde dock stå klart att en tätortsständiga befolkningstillväxt ingalunda är ett kriterium pä att dess produktivaresurser utnyttjas på bästa möjUga sätt. Tvärtom tyder allt på att vissatätortsområden i värt land nått en sädan storleksordning att risk förefinns föruppkomsten av desorganisationsföreteelser som kan leda tUl ett mindre effektivtutnyttjande av våra totala produktiva resurser." Det var före LO-ekonomernas program om samordnadnäringspolitik. Där sades att storindustrin och koncentrationen var Sverigeshart när enda möjlighet att hävda sig i konkurrensen med omvärlden. Det vardärför viktigt att samhället engagerade sig för. omflyttning av människor. Detråder ingen tvekan om att detta blev den idémässiga gmndvalen försocialdemokratins handlande. och början av 1960-taletkritiserade vi starkt den ökande centralismen. Vi fick 1959 årslokaliseringsutredning som ledde tUl riksdagsbeslut . I vissa delar innebardet beslutet en eftergift för våra krav. Lokaliseringspolitiken förstärktes ochsamhällsplaneringens betydelse för lokaliseringspolitiken ochregionalpolitiken underströks. Någon kursändring från socialdemokratins sida var detemellertid inte fräga om. 1 propositionen sade man bl, a,: "Ingen räknarrealistiskt med att omflyttningen mellan glesbygd och tätort samt mellanregionerna skaU kunna stoppas," Vidare sade man: "Vid fastläggandetav riktlinjerna för den samhälleliga lokaliseringspolitiken är det enligt minmening viktigt att som en utgångspunkt hälla i minnet, att det långsiktigamålet för samhällets ekonomiska politik är att främja ett snabbt ekonomisktframåtskridande. En avgörande förutsättning för en fortsatt snabbstandardstegring är att vårt näringsliv anpassas efter det moderna samhälletskrav. Ny teknik, nya produktionsprocesser och nya varor kommer att skapa nyaföretag och nya marknader. Företag kommer därför hksom hittUls att läggas ned,andra kommer i deras ställe och utvecklingen mot större enheter kommersannolikt inom vissa branscher att bli minst lika framträdande somhittUls," Detta var ett citat ur departementschefsuttalandet ,Klarare än sä kan inte den socialdemokratiska centralismen under 1960-taletdokumenteras. Man kan därutöver peka pä finansministerns yttrande frän sammaär att lokaliseringspolitiken skaU vara ränmlen mot den stora strömmen tillstorstäderna och dä klarnar bilden om möjhgt ytterligare. Genom beslut kom länsplaneringen igäng. Med denna kom försöken tUl ortsklassificering. vårtkategoriska avståndstagande frän storstadsalternativen, vårt hävdande avlänsdemokratin osv, I viss män kan det ses sorn en framgång frän vårautgångspunkter att storstadsalternativen försvann ur diskussionen , meni praktiken är skillnaden inte så stor när man centralt pekar ut primära centraoch uppenbarligen kommer att satsa mer på en del av dessa, 1964 sades det också att flyttningsstimulerande åtgärderär det viktigaste inslaget i regionalpolitiken. Det har gällt för regeringenatt få balans meUan avfolkning i skogslänen och expansion i storstadsområdena.Samhället har frän 1964 och tUl givit ut ungefär lika mycket pengar påatt flytta människor som man givit ut i lokaliseringsbidrag. Vi har inte kunnatacceptera detta, SamhäUet har ju tagit på sig företagens kostnader för attflytta arbetskraft. presenterades riksplan medbefolkningsramar som målsättningar och riktpunkter för våra regionalpolitiskasträvanden, Alla kommer säkert ihåg hur avhånade vi blev för att vi använde den här tekniken för att ange målsättningenför samhällsplaneringen och regionalpolitiken. Jag behöver bara peka påfinansministerns tal i där han ansåg det vara enbefängd tanke att folk skulle kunna bo kvar i de mest avlägsna landsdelar. kom regeringens regionalpolitiska riksplan.Kritiken mot att använde befolkningsramar för länen som uttryck för denregionalpolitiska målsättningen försvann. Den försvann väl därför attregeringen använt samma teknik fast med annan målsättning. Storstadsområdenaskall enligt denna målsättning fortsätta att växa på skogslänens bekostnad.Tekniken att använda befolkrungsramar accepterades nu av alla partier. Kritiken mot oss i ändrades nu till att gäUa attvåra siffror var orealistiska, har inga medel för att nå upp tUl sinmålsättning, hette det. Vi hade och har medlen. Redan i samband med centernsriksplan redovisade vi dels riktlinjer för regionalpolitiken, dels ett konkretåtgärdsprogram i 43 punkter. Regeringen hade bara enpropositionsförteckning. Vi har fått de här propositionerna, och i mångafall sammanfaller dessa förslag med våra tidigare yrkanden. Det framgår dock avutskottsbetänkandet att vi på en rad punkter gär längre än vad regeringenföreslagit, I många fall går stora delar av oppositionen längre. Vi står fast vid våra befolkningsmålsättningar , Ihöstas försökte riksdagsmajoriteten närma sig vår målsättning för skogslänengenom att säga att dessa län bör inrikta sin planering pä den övre gränsen iregeringens förslag. Detta riksdagsuttalande har inrikesministern emellertidinte fäst något avseende vid när han givit direktiv tUl länsstyrelserna för denfortsatta planeringen. Jag vet att inrikesministern är irriterad över att jagpåpekat detta. Han måste emellertid bestämma sig för huruvida ettriksdagsuttalande har betydelse, och om så är fallet bör det komma till uttrycki instruktionen tUl länsstyrelserna. Kan däremot ett riksdagsuttalande ansesbetydelselöst, handlar man som inrikesministern gjort, dvs. bortser frän det ikungörelsen. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Den regionalpohtiska stödverksamheten m. m. När man ser tiUbaka kan man ta upp en mängd olika frågordär halvhjärtade uttalanden för decentralisering sä småningom givit tillresultat ett handlande helt i centrahstisk riktning. Jag kan peka päkommunsammanläggningen, som skall vara avslutad. Först sade en enigriksdag att den skulle få ske frivilligt. Sedan drev socialdemokratin ensamigenom att det skulle vara tvångsvis sammanslagning. Först skulle varjekommunblock utgöra en näringsgeografisk enhet med utvecklings-möjhgheter. Detvar det grundläggande motivet för kommunsammanläggning. Sedan blev det barameningsfuUt att satsa på primära och regionala centra eller cirka en tredjedelav kommunerna. Kanske ser man detta som första ledet i nästakommunsammanläggning? Det är mot den här bakgrunden som man skallbedöma socialdemokratins påstående att riksplan inte gär attförverkliga. Vi har sagt klart ut att de regionalpolitiska mål vi satt upp kannäs endast om hela samhällsverksamheten inriktas på regional balans. Det äromöjligt att nä en hög regionalpolitisk målsättning om man som socialdemokratinär halvhjärtad eller tvehågsen i sin strävan och beslutsamhet. Socialdemokratins politiska inriktning framstår medspeciell klarhet när man ser vad finansministern skriver i åretskompletteringsproposition. Där sägs: "Åtgärder för ökad yrkesmässig ochgeografisk rörlighet framstår som ett särskUt angeläget inslag i den nuaktuella arbetsmark-nadspohtiken." Vidare sägs; "SärskUt för ungdomsom söker sitt första arbete bör geografisk rörhghet vara naturlig. "Klarare kan det inte sägas u-t att flyttningspolitik och avfolkning av skogslänenfortfarande är regeringens målsättning, och främst gäller det att flytta bortden unga arbetskraften. Trots alla vackra ord som uttalas i olika sammanhanghar den grundläggande inställningen inte förändrats . Fortfarandeskall det hellre satsas på att flytta människor än på att se till attarbetstillfällena lokaliseras så att de medverkar till en regional balans. Vi kan aldrig räkna med fuU effekt avlokaliseringspolitiken sä länge samhället förklarar sig berett att flyttamänniskorna tUl koncentrationsområdena, Så länge rekryterings- ochflyttningskostnaderna inte sätter några spår i de företagsekonomiskakalkylerna kommer lokaliseringsalternativet alltid att vara en andrahandsfråga.Borttagande av det statliga stödet till flyttning får naturligtvis inte gå utöver den enskilde. Det måste finnas garantier för att företagen verkligenbetalar den enskUdes flyttningskostnader. Sådana garantier går det att skapa.Arbetsmarknadsstyrelsen måste självfallet behåUa sin arbetsförmedlande uppgift,men kostnaderna skall betalas av företaget. Som i redanhar varit inne på innebär vår regionalpolitiska målsättning, i motsats tillregeringens, att skogslänen skall bibehålla sin andel av landets befolkning.Eftersom vi alla räknar med att folkmängden fram tiU 1980 skall ha ökat tUl 8,5mUjoner innebär denna vår målsättning 100 000 fler människor i skogslänen. Värmålsättning innebär också att storstadslänens befolkningsökning skall motsvarasav deras födelseöver-skott. Vi kan inte, i motsats tUl riksdagsmajoritetensuttalande , acceptera en ökning för med 130 000människor utöver födelseöverskottet. En sådan befolkningskoncentration kan baraske på bekostnadav skogslänen och landet i övrigt. Det bör noteras att vårt mål för skogslänen stämmer välöverens med vad länsstyrelserna själva har angivit i sina länsprogram, vilketpå goda grunder kan antas vara den miniminivå som man har ansett nödvändig föratt kunna upprätthäUa servicen. Det bör också noteras ätt vär målsättning förStockholms län stämmer med den planeringsnivå majoriteten i haransett sig kunna klara av. Vår målsättning stämmer alltså med önskemålen fränsåväl skogslän som koncentrationsomräde. Men det förefaller som om regeringeninte är beredd att acceptera dessa önskemål utan arbetar för en fortsattkoncentration. En viktig skUjelinje i de regionalpolitiska debatterna häri kammaren har varit hur strukturen skall utvecklas i länen. Det är självklartatt vi skaU ha orter av olika storlekar och med olika funktion. Men vi harbestämt motsatt oss att beslut om utvecklingen inom vaqe län skall fattas här iriksdagen. Det har vi här i inte beslutsunderlag för. Det är klartatt vi har gott be.slutsunderlag för våra respektive egna län, men det är dumtav oss att inte erkänna att våra kunskaper om förutsättningarna i alla andralän är mycket bristfälliga för var och en av oss. Den riktiga ordningen mästeenligt vår uppfattning vara att anger ramarna för länens utveckling.Inom dessa ramar bör länsbefolkningen få avgöra hur de vill ha det.Utvecklingen i länen stämmer bättre överens med människornas önskemål ombesluten kan förankras i en länsdemokrati. Ingenting har redovisats som kan övertyga mig om att encentral ortsklassificering är en förutsättning för att vi skall kunna bedrivaregionalpolitik i det här landet. Självfallet räcker det inte att bara ställa uppmålsättningar för att nä regional balans. Målsättningen anger partiernasvUjeinriktning. Vi har under vårriksdagen i olika sammanhang arbetat för attvär målsättning skaU kunna nås. Det gäller insatser pä näringspolitikens områdemed en kraftig satsning pä fler sysselsättningstUlfäUen, det gäller insatser pådet trafikpolitiska området, det gäUer förslag på jordbmkspolitikens område somsyftar tUl att bevara basnäringen i avfolkningsomrädena. Det gällerskatteutjämningen mellan kommunerna, och det gäller användandet avskattepolitiken som ett regionalpolitiskt instrument. Vi har naturligtvis stöttregeringsförslag som överensstämmer med tidigare framförda centerkrav. Detgäller t. ex. skolväsendets organisation i glesbygd och utlokalisering av vissstatlig verksamhet från . Vi har att ta ställning tUl det regionalpolitiska låne-och bidragssystemet. har i genomsnitt 462miljoner kronor kunnat disponeras för lån och bidrag. 1 debatten har manfrån regeringens sida försökt framstäUa det som något heroiskt att man nuföreslär att 2,5 mUjarder anvisas för län och bidrag . Detblir och alltså bara en ökning om 38 miljoner per åri genomsnitt. Den blygsamma ökningen skall bedömas också med hänsyn tillpenningvärdeförsämringen. Av dessa 500 mUjoner kronor utgör merparten lä)n somskall betalas tillbaka. Det är i och för sig bra att man fär fram de'ssa låntill avfolkningsområdena, men de kan inte ses som en subvention. Dhektalokaliseringsbidrag och avskrivningslän är 90 mUjoner kronor. Detta kanjämföras med de 72 Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. miljonersom för nästa budgetär är beräknade för flyttningsbidrag, för att flyttamänniskor. Sysselsättningsstöd och utbUdningsstöd kan utgå med i genomsnitt 100miljoner kronor . Det är, herr talman, rätt viktigt att hälla isär vad somär rent stöd i form av bidrag och vad som är län som skall betalas igen avföretagen. Vi har frän vär sida föreslagit en ram om 3,5 miljarderunder femårsperioden. Det innebär 700 mUjoner . 270 miljoner bör enligtvår mening utgå som ett bidrag, sysselsättningsstöd och utbildningsstöd. Viföreslår alltså att ärligen skall kunna utgå ett väsentligt större, ickeåterbetalningspliktigt belopp än regeringen föreslagit. Och är frågan; Finns det objekt att satsa på i en sådanomfattning att pengarna behövs? Vi vet att vi har en mycket lång låneköför den mindre och medelstora företagsamheten. Det visar att det finnsinvesteringsobjekt bara man fär fram pengarna. Det är ur alla synpunkter mycketallvarligt om man håller tillbaka investeringsviljan hos denna del avnäringslivet, eftersom denna är avgörande för hur vi kommer att lyckas medregionalpolitiken. Kan inte investeringsviljan hos dessa företag tas tUl varapåskyndas koncentrationsprocessen i samhället, och dessutom står vi oss sämre inästa konjunkturnedgång.