prot · FW09143 · 1973-12-31 00:00:00 — Jag hoppas att statsrådet skall ta sig an den här fråganoch se på den med nya friska ögon, och jag är rätt övertygad om att resultatetdärav inte kan bli mer än ett, nämUgen de reformer som gör kyrkan bättreskickad att utföra sin uppgift bland människorna. I remissvaren kan man konstatera de olika samfundensomsorger om varandra. Samtliga kyrkans olika organ och intresseorganisationerförespråkar en större jämlikhet, innebärande väsentligt ökat stöd tillsamtliga övriga samfund, och jag vill mycket starkt understryka värdet av det.Många samfund verkar under knappa villkor pä grund av växande omkostnader, somdelvis uppkommit genom myndiglieternas medverkan, exempelvis införandet ochhöjningen av arbetsgivaravgiften. Vi mäste skapa likvärdiga ekonomiska villkorför samfunden, och jag hoppas att detta kommer tUl uttryck istatsverkspropositionen 1974. Likaså måste invandrarkyrkornas möjligheter att arbetaförstärkas dels ekonomiskt, dels, såsom dessa kyrkor önskar enhgt remissvaren,på så sätt att alla invandrare i i samband med folkbokföringen genomfolkbokföringsmyndigheten skaU tillförsäkras en reeU möjlighet att komma ikontakt med sina samfund i . En annanfråga som jag har tagit upp både här i och vid Ang. religionsfriheten m. m. Ang. religionsfriheten m. m. kyrkomötet1970 gäller gemensamt nattvardsutdelande för och de övrigatrossamfunden. 1970 ärs kyrkomöte uttalade sig för det, och det vore angelägetatt någonting äntligen hände därvidlag. Vi har också den stora gruppen av finländska evangelisk-lutherskatrosbekännare, som inte ansåg att de hade fått sina intressen tillgodosedda istatkyrka-beredningen. Deras situation inom den mäste utredasunder medverkan av representanter för deras riksförbund. Det är kanske istörsta utsträcknmg en fråga för kyrkan själv, men jag tycker att det har varitangeläget att påtala också denna grupps möjligheter. Jag viU sluta med att säga statsrådet att jagstäUer stora förhoppningar på Edra möjhgheter att medverka tUl demokrati ochgoda arbetsmöjligheter för alla samfund i vårt land. Grunden för det finns. Denär redan lagd i deklarationen om samhällets positiva attityd till religiösariktningar. Jag tror att statsrådet säkert skulle fä en plats'i kyrkanshistoria genom att medverka i denna fråga. Det är kanske inte så väsentligt förstatsrådet, men framför allt skulle Ni, genom att medverka till reformer förkyrkan, öka möjligheterna för människorna i vårt samhälle att fä stöd, tröstoch hjälp - så som evangeliet kan hjälpa när det verkligen når ut till allamänniskor. Med anledning av civilminister skulle jag vilja ta tillfället i akt att göra följandedeklaration. I den moderna världen, där vissa svårigheter för människornahar kunnat undanröjas men nya påfrestningar uppstår, har den tro och denlivssyn som förmedlas i religionen och genom de olika kristna samfundensverksamhet stor betydelse för att ge stöd och ledning. För att detta skall varamöjligt fordras emellertid att samfunden har goda arbetsvillkor. För den del innebär det ett behov avfortsatt samband med staten, t. ex. genom församhngsstyrelselagen, detta föratt kyrkan skall kunna verka som en öppen och lättillgänglig kyrka lättillgänglig geografiskt och lättillgänglig för personer som inte behövervara aktivt utövande kristna men som ändå i livets skiftningar söker sig tillkyrkan. Men'det fordras också, herr statsråd, fortsatt reformering av densvenska kyrkans inre arbete. Det är dessutom betydelsefullt att statsmakten ärberedd att på olika sätt ge de fria samfunden förbättrade föratsättningar förderas vUctiga verksamhet. Ärkebiskopen har för några dagar sedantillsatt en utredning med representanter för olika kyrkliga organ, en utredningavsedd att nä fram till förslag om en reformering av den svenska kyrkansorganisation och arbetsformer. Det är förvånande att statsrådet här i sitt svarvisade sig så ointresserad av gradvisa reformer. Skulle inte detta vara ettlämpligt tillfälle för statsrådet att klart markera sitt intresse för de olikaförslag som en sådan arbetsgrupp kan komma fram till? Jag vill också uttrycka min förvåning över att statsrådeti sitt interpellationssvar uttrycker sig så knapphändigt om möjligheterna attge förbättrade arbetsvillkor åt de fria samfunden. Det ärmärkligt att statsrådet upprepar något ilskna uttalandefrän , att man inte är intresserad av vad man kallar för "grumhgamellanlägen i de kyrkliga organens ställning". Om det är pä det viset i det allmänna samhällsarbetet bekänner sig tUl en reformism snarare än tUldramatiska ändringar och kastningar, skulle det väl vara ytterst naturligt attvälkomna exempelvis det arbete som den av ärkebiskopen tUlsatta arbetsgruppennu inleder. Statsrådet debuterar nu somkyrkominister, och för honom genast upp på frestelsens berg ochutlovar en plats i kyrkans historia! Statsrådet ärver en fråga som är lika komplicerad somolöst. Jag önskar honom lycka till med att komma nägot närmare dess lösning-nägon plats i kyrkans historia har jag inte fullmakt att utlova. Flera av talarna har rekapitulerat nägot av vad som händei våras. Jag vill bara nämna att nägra dagar innan regeringens kommuniképublicerades sade ledare i ett tal: "Jag beklagar om hela frägan skulle komma attblockeras till en oviss framtid. Man bör inte underskatta värdet av den positivainställning tUl som råder i de fyra större partierna. Ätt engenerös inställning till kyrkan även i fortsättningen kommer att prägla Folkpartietär tyvärr ingen garanti för förhandhngsatmosfären i en oviss framtid.Ansträngningar bör därför göras att utforma och tillmötesgå berättigadeönskemål från som utöver kyrka-stat-beredningens förslag ansesnödvändiga för att trygga kyrkans verksamhet över hela landet och den servicesom församUngarna skall ge andra än sina egna medlemmar. Snålt partitänkande istatkyrka-frågan är inte rätta sättet att vare sig visa respekt förtraditionen eller peka ut vägen . Respekten för människor medannan åsikt än den egna kräver, att vi här lyssnar till alla dem som ännu inte hunnitavge sin mening och ser hur de många meningarna skall kunna jämkas samman lösning." Det var ensignal som regeringen tyvärr inte lyssnade till. Dagen efter det att den kommuniké publicerades därregeringen meddelade att man inte avsåg att lägga nägon proposition hölls denkonferens i som bl. a. syftade pä. Jag var en av inledarnavid den konferensen och sade bl. "Genom vad som har hänt de senaste timmarna har helafrågan om relationerna mellan staten och kommit in i ett nytt,enligt min mening, olyckligt läge. Olyckligt därför att regeringens kommunikéganska tydligt talar om ett reformstopp. tideneftersträvat en för positiv lösning. om SvenskaKyrkans framtida relation tUl statsmakterna har hastigt brutits. Förreller senare måste vi ändå ta vid där nägon har brutit denna dialog. Jag hoppasdet blir förr och inte . Det är viktigt att ta fasta på den positivagrundsyn som finns i partierna till en sådan lösning av denna fråga som gerSvenska Kyrkan garantier för en fortsatt verksamhet över hela landet och somtryggar frihet. Respekten för ett remissarbete som ännu inteavslutats kräver att dialogen får fortsätta. Ang. religionsfriheten rn. Ang. religionsfriheten rn. Omsorgenom kräver, att reformarbetet inte får avstanna." Ännu är inte den här remisssammanställningen avslutad. Denhar inte publicerats. Vi har inte nägon fullständig bild av hur kommuner ochämbetsverk, organisationer och folkrörelser, trossamfund och ungdomsorganisationersäg pä statkyrka-beredningens förslag. sade att stod enig motberedningen. Det är nu inte ett korrekt påstående; det fanns en rad olikaattityder. Och en av poängerna var ju faktiskt att det visade sig att man inomsvenska kyrkan hade sä varierande uppfattningar inom biskopsmötet, bland prästerskapet,bland lekmännen. Det fanns alla grader av uppfattningar, frän , från ärkebiskopens till de unga prästernas. Det är klart attintresset nu kvarstår för att fä en sammanställning av hur nyanserat läget är.Man får inte göra sådana förenklingar att man säger att stodenig mot beredningen. är statsrådet svar pä interpellationernakort och litet kärvt, och det måste väl tolkas så att socialdemokraterna inteär beredda att medverka tUl att "plockar russinen ur kakanutan att vilja äta upp den i dess helhet", om jag använder ett uttryck somhar citerats i debatten. Det står i svaret: "Endast vissa mindre reformerkommer således att övervägas," Jag kan ha en viss förståelse för den känsla av besvikelsesom finns inom regeringen för att ett förslag, som jag personligen uppfattadesom väsentligen mycket positivt för , inte kom att förverkligas.Visst kan man vara besviken över att frågan kom att hanteras på sätt somskedde. Men måste man låta besvikelsen gå över och fråga sig: Vadgör man i detta läge? Vi vet, och det har flera talare påpekat, att ärkebiskopenhar tillsatt en utredning med representanter från bl, a, biskopsmötet.Pastoratsförbundet och för att se över helafrågekomplexet. var kritisk till direktiven och tUlsammansättningen, och det vore intressant att fä höra på vilka punkter fruJonäng är kritisk tUl direktiven. Det intressanta är nämligen att ärkebiskopendär säger att den nya arbetsgruppen skall få arbeta med tre alternativaframtidsmodeller när det gäUer relationerna till staten: 1, Istort sett oförändrat läge, 2, En statlig ramlagstiftning på församhngs-, stifts- ochriksplanet med möjlighet för kyrkan att själv besluta om och vårda sina inre angelägen heter, 3, Enfrän staten i organisatoriskt avseende helt fristående kyrka. Det intressanta är alltså att ärkebiskopen håller den möjligheten Ochdå blir det naturligt att fråga statsrådet : Är den härarbetsgruppens arbete redan från början meningslöst? Eller finns detfortfarande möjlighet för dem inom som skulle vilja åstadkommaändrade relationer till staten att arbeta för detta? Är regeringens nej tillstörre reformer alldeles oåterkalleligt? Eller kan ett nytt läge uppstå, ochhar regeringen intresse av att ett nytt läge uppstår i denna fråga? Då tänkerjag på frägekomplex som folkbokföringen och begravnings- väsendetmen också på frägan om kyrkans styrelse och naturligtvis på den stora avgörandefrågan om skulle önska få en fri ställning i förhållande tillstaten. Jag har alltså personligen förståelse för den besvikelseman känner inom socialdemokratin över att utfallet blev som det blev.Men, som sagt, nu måste vi ändå gå vidare, och jag undrar om statsrådetGustafsson skulle vilja förtydliga sitt svar på den här punkten: Är en fortsattdiskussion inom i syfte att åstadkomma stora och avgörandereformer meninglös? Ang. religionsfriheten m. m. Det är väl inte besvikelse som ligger tillgrund för det svar som har lämnats, utan förhällandet är det att det harförutsatts att en förändring av relationerna mellan stat och kyrka skulle ha enbred anslutning hos värt folk. Det har konstaterats - det framgår bl, a, av dengenomgäng av remissvaren som har gjorts att en sådan bred anslutninginte har kunnat åstadkommas. Därav följer att frägan nu inte kan föras vidare. Vad som då kan göras är mindre reformer med bibehållnarelationer mellan stat och kyrka. Vilka dessa mindre reformer kan bli får vi taställning till när vi är färdiga med den granskning av remissvaren som är pågång. Vi hoppas att av 1974 kunna publiceraremissvaren. Vi kommer naturligtvis mycket noga att följa den utvidgade ochfördjupade diskussion kring dessa frågor som jag hoppas skall komma tUl ståndnär en sammanställning av remissvaren har ställts tUl förfogande. Frågan om en förändring av kyrkans arbetsformer har tagitsupp i debatten. talade bl, a, om en rationell demokratisk organisation.De flesta av dessa frågeställningar är av den karaktären att de direkt ärberoende av relationerna mellan stat och kyrka. Förutsättningen för att sädanareformer skall kunna genomföras är att det föreligger en bred uppslutning kringdem. Vi är självfallet intresserade avdet utredningsarbete som ärkebiskopen dragit i gång. Resultatet av det arbetetvet vi ingenting om. Med anledning av fråga villjag svara att jag inte kan finna att det är ett meningslöst arbete eller attdet är meningslöst att föra diskussionen i dessa frågor vidare. Snarare hoppasjag på att det material som kommer att publiceras skall ge underlag för enförnyad och fördjupad diskussion, som kan leda fram till ensamstämmighet i dessa frågor. HerrLUNDBERG (s): presenterade nästan ettkyrkopolitiskt program. Jag har fattat det så att statsrådet varken hademöjlighet eller någon önskan att ge uttryck för sin syn på ett kyrkopolitisktprogram. För egen del har jag den uppfattningen att det ärolyckligt att ärkebiskopen satt i gång en utredning i detta sammanhang.Utredningen borde komma från de grupper som står bakom folkkyrkan och inte fränbiskoparna det ger sken av att vissa intressen går före andra. Ang. religionsfriheten m. m. talar om trosfrågor och annat. Förmig är det väsentligt att de olika uppfattningar som kommer till uttryck isamhället inte blir bara deklarationer utan att man vUl försöka följagrundbuden i det praktiska handlandet. Det är av väsentlig betydelse. Ätt den står enig, det är ju alldeles fel.Inom kyrkan finns det olika uppfattningar. Jag var med vid konferenserna iMalmö 1972 och 1973 och påverkade åtminstone 1972 de uttalanden som gjordes.Jag fick dä en känsla av att den grundläggande tonen i svensk statskyrkoverksamhetskulle präglas av folkkyrkan. När jag ställde mina frågor förutsatte jag att enproposition skulle framläggas. Ätt jag inte har velat ta upp dessa frågorberor pä att jag fick svar när det deklarerades att propositionen inte skullekomma. I interpellationssvaret - låt vara att det är kortfattat harstatsrådet ändå gett uttryck åt vad jag önskade i sammanhanget. Det har gjorts gällande att kyrkastat-utredningen skullevara en reformation, men det skall vi nog föra ned något. En reformation haralltid varit byggd på folkrörelserna och på de meningar som kommit till uttrycki de bredare lagren, och det är inte fallet här. Jag tycker att statsrådet ilugn och ro mäste få beakta de olika synpunkter som förs fram frånfolkkyrkohäll. Vi bör vara försiktiga om nu kyrkans överhuvud böqar tro att viånyo skulle försöka fä en sådan inriktning att det är från det hållet frågornaskall styras. Lät folkkyrkan leva och lät den få ge uttryck för sinuppfattning! Svaret som sådant var tillräckligt det finns ingenanledning att ta upp ett kyrkopolitiskt program till diskussion. Jag är angelägen att framhålla för herrWikström och att jag sade att stär / det närmasteenig. Jag tittade för säkerhets skull efter i mitt manuskript och där stär attkyrkan står i det närmaste enig mot beredningens förslag. Jag stöder mig därvidpå den sammanställning som har gjort och som är det endatillgängliga materialet . Enligt den sammanställningen är detendast och , somju är ett inomkyrkligt samfund, som helt har accepterat beredningens förslag.Sveriges kristna ungdomsråd, som är en ekumenisk organisation, har ocksåuttalat sig för en fri kyrka. Det som gör att man kan tala om denna storaenighet är naturligtvis den mycket massiva uppslutningen frän församlingarnassida. I bäde enkäter och remissvar har det kommit fram att här stårkyrkoförsamhngarna i vårt land i stort sett eniga. När det gäller den arbetsgrupp som ärkebiskopen hartillsatt vill jag säga att jag i och för sig är mycket positiv till att detblir en utredning kring reformåtgärderna. Den kritik som jag tycker finns berorpå arbetsgruppens sammansättning. Som jag sade är det företrädesvispräster och jurister i denna arbetsgrupp och mycket litet av de påförsamlingsplanet verksamma männen och - inte minst kvinnorna. Sedan när det gäller direktiven står det i dem attväsentlig vägledning bör kunna hämtas beträffande frägan om framtida riksstyrelse från Det var framför allt det som förvånademig, eftersom det är ett gammalt betänkande ochbörjan av och som man trodde hade förlorat all aktualitet. vUl jag säga tUl statsrådet attreformerna enligt min mening inte behöver förutsätta en brytning av sambandetmellan kyrkan och staten. Det klarlade bl. 1958 ärs kyrka-stat-utredning.Den sade att de inomkyrkliga frågorna mycket väl kunde föras över till kyrkligbestämmanderätt under bevarande av ett fortsatt samband. Där vill jag återigenhänvisa tiU , där kyrkan har ett bevarat samband med staten ochsamtidigt stor självständighet. Sä vUl jag instämma i det som sade ochunderstryka angelägenheten av att gä vidare. Statsrådet sade i sin replik att hansjälvfallet var intresserad av de slutsatser som den av ärkebiskopen tillsattaarbetsgruppen skulle kunna komma fram tUl. Det är i sig självt bra. Jagvälkomnar detta uttalande från statsrådet, men man undrar om uttalandet fallerinom det som just kallade för "mundeklaration". Det ärnämligen ett mycket stort avstånd mellan å ena sidan det som möjligen skullekunna vara,ett positivt ställningstagande i repliken och å andra sidan detintryck man får av själva interpellationssvaret. Där konstaterar ju statsrådetatt regeringen avvisar varje mellanläge och säger sedan : "Det finnsdärför inte skäl att nu ändra regeringens beslut i reformfrågan. Endast vissamindre reformer kommer således att övervägas." De reformer som man sedan talar om, nämhgen sänkning avdissenterskatten och särredovisning av församlingsskatten pä debetsedlarnatillhör knappast de typer av förslag som närmast faller en i tankarna, om manvill finna reformidéer ägnade att stödja kyrkan i dess arbete. Därför undrarjag om det inte kunde vara möjligt för statsrådet att uttrycka sig något meralångtgående med tanke pä den något negativa tonen i självainterpellationssvaret. Det borde vara naturligt, herr statsråd, för om manhyllar reformismens princip i samhället så är väl detta ett utmärkt område atttiUämpa denna princip. Jag fick inte riktigt klart för mig om statsrådet sade isin replik att han var beredd att gå utöver det i interpellationssvaret snävaställningstagandet till möjligheterna att utvidga det stöd som man bör ge tillde andra trossamfunden. Ang. religionsfriheten m. m. HerrWIKSTRÖM (fp): sade sig inte vara såintresserad av den utredning som ärkebiskopen har tillsatt utan satte mera sintro till "de grupper som står bakom folkkyrkan och svenskstatskyrkoverksamhet". För min del har jag fullt förtroende förärkebiskopen som företrädare för , och i likhet med statsrådet jag ett starkt intresse av det utredningsarbete som påböqats, bl. a.därför att frågan om inställningen till de förslag statkyrka-beredningen ladefram hölls öppen i direktiven. Ärkebiskopen markerar alltså att även den frågannu Ang. religionsfriheten m. m. skallprövas i denna inomkyrkliga utredning. Det är viktigt, där har jag också samma uppfattning somstatsrådet , att vi nu får en seriös diskussion pä grundval avremissammanställningen. Den kommer att visa stora nyanser och variationer iuppfattningarna inom . Jag tror att man skall titta särskiltefter vad som sägs från den generations sida som skall bäraansvaret för arbete. påpekade att det var intenödvändigtvis så att en reformering behövde innebära att man bröt sambandetmellan stat och kyrka. Jag uttalade heller inte den uppfattningen utan jagville påpeka att en reformering starkt kunde förändra relationerna ochnågonstans går ju gränsen. Med anledning av att säger att detfinns en annan uppfattning i min replik än den jag givit uttryck för i mitt interpeUationssvargenom att jag förklarade mig ha intresse för den utredning som ärkebiskopensatt i gång vill jag påpeka att det inte förhåller sig så. Det är klart att jaghar intresse av utredningsarbetet. Men det behöver i sig inte betyda att jagkommer att dela slutsatserna som utredningen kommer fram till. Ärkebiskopen harvarit vänlig nog att informera om uppläggningen av utredningsarbetet,och jag tycker att det kan bli ett värdefullt komplement tUl andra utredningaroch undersökningar som pågår, 1 övrigt vill jag framhålla, med anledning av herrBurenstam förfrågan om jag vUle säga något annat om ekonomiskt stödtill andra trossamfund än dem som står i interpellationssvaret, att det vUl jaginte. HerrLUNDBERG (s): På konferansen i gavs det uttryck föratt de kyrkliga frågorna skulle knytas till tanken om folkkyrkan. vihade konferensen i ärkebiskopen var inte närvarande men han var inbjuden gjordes ett uttalande om att en kommitté skulle tillsättas av ärkebiskopen.Den får naturligtvis utreda hur den vill, men att ge denna kommitté enofficiell karaktär som skulle kunna vara bestämmande vid beslutsfattandet detanser jag vara fel. Om herr .Burenstam tittar pä det som gällde i degamla kyrkoförsamlingarna, det tillstånd av tvång som statskyrkan dä vidmakthöll,och sedan går över och tittar på den nuvarande statskyrkan ser han att det helatiden pågår en reformism. Denna reformism har i olika avseenden kunnatframtvingas efter hårt motstånd speciellt från biskopar och präster. Man haricke velat acceptera att statskyrkan skall vara någonting som ger människornavissa värden, nägot som människorna slagits för. Jag vill också erinra om att anledningen till att defrireligiösa folkrörelserna uppstod i vårt land var av samhäUet påbjudna regleroch former som föranledde protester och reformism. De protesterna har väcktgehör inom den , och man skall därför inte tala om att denvarit främmande för reformism. Jag har förutsatt att vissa reformer kommer attgenomföras en sådan uppfattning gav man uttryck för även i , ochstatsrådet har också yttrat sig i den riktningen - men att den storahuvudfrågan skall skjutas åt sidan. Detta ställningstagande är ett utslag avrespekt för demokratiska regler, som jag räknar regeringen till godo.Personligen ansåg jag också att statkyrka-beredningen med dess olikautfästelser inte kunde läggas till grund för en proposition. Det är viktigt nu inte försöker att pressa ut mera av utfästelser för framtiden än vad somkan vara rimhgt. Om fördjupning av universitetskurser i informationsteknik Överläggningen var härmed slutad. § 9 Om fördjupning av universitetskurser iinformationsteknik Herr utbildningsministernZACHRISSON erhöll ordet för att besvara () framställdainterpellation, nr 97, tiU herr utbildningsministern , och anförde: har frågat mig om jag anser detmotiverat att fördjupa nuvarande YRK-kurs i informationsteknik så att den bliren 40-poängskurs, Jag delar uppfattning om betydelsen av deyrkesinriktade studiekurserna vid filosofisk fakultet. Dessa s, k, YRK-kurserhar bidragit till den breddning av utbildningsutbudet vid dessa fakulteter somägt rum under senare är. Utbildning med inriktning pä informationsverksamhetmeddelas vid främst journalisthögskolorna, YRK-kursen i informationsteknikuppvisar många likheter med högskolornas grundkurs. En översyn av journalistutbildningenutförs av en särskilt tillkallad sakkunnig, utbUdningsutredning - U 68 föreslår i sitthuvudbetänkande, som remissbehandlas, en särskildutbildningssektor för kultur- och informationsyrken, U 68 anser att man förinformationsyrkena bör pröva en sammanhållen men differentierad utbildning avungefär samma omfattning som den nuvarande fil. I awaktan på utredningen rörandeutbUdningen vid journalisthögskolorna och ställningstagande till U 68:sförslag samt med hänsyn till svårigheterna att utforma en ändamålsenlig fördjupningav YRK-kursen i informationsteknik när den ställs i relation tilljournalisthögskoleutbildningen anser jag att ingen ändring nu bör göras istudiekursens omfång. HerrJONASSON (c): Jag ber att få tacka vär nyeutbildningsminister för svaret pä min interpellation. Anledningen till min interpellation är den storaungdomsarbetslöshet som råder. Den är speciellt stor bland akademikerna.Samtidigt som vi har en rätt stor arbetslöshet finns det också rätt många ledigaplatser. Dessa kan dock i vissa fall icke besättas, eftersom dearbetssökande saknar den utbildning som krävs för dessa arbeten. Det gälleratt vidareutbilda och anpassa de arbetssökande sä att de lediga Om åtgärder för att bereda arbetslösa lärare sysselsättninginom skolan Det är nödvändigt för att ge arbete ät människorna men också förproduktionen.