prot · FW09152 · 1973-12-31 00:00:00 — Många företag har inte såstora vinster att en betryggande fondavsättning är möjlig i det egna företaget.Det gäller inte mmst nystartade företag. Trygghetskraven från de anställdamåste även tillgodoses i dessa fall. Ett försäkringssystem med kollektivt ansvar måstenaturligtvis utformas så att det får en riktig riskutjämning och så attmissbruk elimineras. Från teknisk synpunkt borde de s. k. trygghetsfondernavara lättast att hantera med sikte på en snar lösning för företag medtUlräckliga ekonomiska resurser. Utskottsmajoriteten skjuter tyvärr denna frågapå framtiden det är otillfredsställande. Enligt reservanternas mening finnsdet skäl att med det snaraste lösa frågan. Det är angeläget att verkligen gelagen materiellt innehåll. Företagens stabilitet kan variera från tid tillannan det har vi fått påtagliga bevis för . Med deskiftande förhållanden som råder i näringslivet finns det anledning undersökavilka former som passar bäst för att skapa erforderlig trygghet i det häravseendet. I fråga om § 32 har socialdemokraterna hamnat i minoriteti utskottet. Utskottet har enhälligt beslutat komplettera propositionen när detgäller varselsystemet med en bestämmelse om skyldighet för arbetsgivare attsamtidigt som han varslar organisation underrätta även den berördearbetstagaren, om det gäller avskedande eller uppsägning på grund avarbetstagarens personliga förhållanden. Vi är också eniga i utskottet om attvarsel skall lämnas till organisation eller organisationer som står ikollektivavtalsförhållande tUl arbetsgivaren. Ätt lämna varsel till andraorganisationer skulle bl. a. av praktiska skäl vara svårt att genomföra. När det gäller rätten att överlägga med arbetsgivareföreligger en viss skillnad mellan oss, som står för utskottets skrivning, ochsocialdemokraterna. Vi anser att den enskUde arbetstagaren skall ha rätt attföreträdas av den organisation han tillhör. Detta gäUer i fall där grunden föruppsägningen är av personlig art lika väl som i fall av uppsägning ellerpermittering på grund av arbetsbrist eller vid återintagning efter permitteringeller återanställning. Enligt vår mening är det naturligt att avtalsslutandeorganisation har överläggningsrätt, men det är också naturligt att annanorganisation, som arbetstagarna vUl bli företrädda av, får sådan rätt. Denenskildes integritet och hans rätt att själv välja organisation måste samhälletta hänsyn tUl och respektera. Vi har ju också fri organisationsrätt i vårtland, och den tror jag att alla partier anser det angeläget att slå vakt om.Jag ser detta som en odiskutabel mänsklig rättighet i ett fritt samhälle.Logiken leder då enligt vår mening till att individen också bör ha rätt attutnyttja sin organisation för att t. ex. klara ut krångliga lagbestämmelserinför sin arbetsgivare, även om inte kollektivavtal finns mellan derasrespektive organisationer. Den rätten kan enligt vårt förslag inte sättas urkraft genom avtal. Med det anförda ber jag att fä yrka bifalltill reservationerna 15, 17, 20 och 21.1 övrigt yrkar jag bifall tillutskottets hemställan. A nställningsskydd, m. m. HerrNORDGREN (m): De senaste årens bekymmersamma läge på arbetsmarknaden,hög arbetslöshet, ofta förekommande permitteringar, rekord i konkurser ochföretagsnedläggelser, gör det naturligtvis angeläget att söka olika vägar föratt skapa ökad anställningstrygghet och sysselsättning. Eur ligt våruppfattning inom moderata samhngspartiet garanteras trygghet i anställningenbäst om näringslivet får gynnsamma arbetsmöjligheter. De viktigastetrygghetsskapande åtgärder som över huvud taget kan vidtagas är de som ökarantalet sysselsatta. Och det sker bäst om det allmänna politiska klimatet ärnäringslivsvänligt och om politiken strävar efter att stimulera företagensutveckling. Lagstiftning om anställningstrygghet skapar enligt våruppfattning inte någon ny sysselsättning och kan inte ens garantera nuvarandesysselsättning. Risk finns att det föreliggande förslaget om lag tillanställningsskydd och vissa anställningsfrämjande åtgärder kan verka i raktmotsatt rUctning. Undersökningar vid samt kontakter medframför allt näringsorganisationerna bekräftar detta påstående. Ett antagandeav förslaget i befintligt skick innebär för många företag, speciellt för demindre och de medelstora, att de belastas med bl. a. en latent löneskuld avvarierande storlek. Denna skall enligt rekommendationer från bankernaomvandlas till en reell kostnad för företaget motsvarande ungefär ett halvt årslönekostnad. Med det beloppet skall företagets kreditvärdighet minskas. Demindre företagen, som redan nu har bekymmer med erhållande av krediter, fårhärigenom ytteriigare problem. Enligt vår mening skall lagar om anställningsskydd ochanställningsfrämjande åtgärder verkligen ge anställningsskydd och främjaanställ- Anställningsskydd, m. m. nmgar.Skrivarna av propositionen vill säkert leva upp tUl lagarnas rubriker, menpropositionen innehåller tyvärr bestämmelser som kan motverka det övergripandesyftet - att ge trygghet i anställningen. Den nu så aktuella oljekrisen kan tassom exempel på detta. Enligt propositionen kan t. ex. en arbetstagare i principbara permitte-ras eller under sammakalenderår. har arbetstagaren enligt avtal rätt tUlpermitteringslön. får han ersättning från arbetslöshetskassan - omhan nu är med i en sådan. Efter de är det på nytt arbetsgivarenstur att betala lön, och så länge permitteringen varar. Det enda alternativarbetsgivaren har är att säga upp arbetstagaren givetvis då pä saklig grund. Om lagen hade gällt , kunde den här bestämmelsensåvitt jag förstår blivit en ättestupa för många mindre företag. Eninternationell ekonomisk-politisk åtgärd som oljeåtstramningen - force majeure,om något - måste tvinga en hel del små mekaniska verkstäder, bensinstationeroch liknande till radikala nedskärningar i drift och därmed i personal. Eneventuell energiransonering skapar sedan enligt statens industriverksvårigheter för ytterligare ett stort antal småföretag. Med den utformninglagen fått, kunde en mängd småföretag i en sådan situation ha tvingats betalavarje uppsagd anställd upp tUl sex månaders lön. Det i sin tur skulle göra ontvärre för dem: nedskärningen fick kanske ge plats för en nedläggning avföretaget. Ett krig i en annan världsdel eller en naturtillgång somanvänds som fjärrvapen måste vara exempel pä omständigheter, över vilka svenskaföretagare inte kan råda. Permitteringar har hittUls varit ett obehagligt menrimligt sätt att begränsa verkningarna av påfrestningar av det här slaget. Omden möjligheten nu upphör, bör det stora kollektivet, samhället, gripa in.Ingen, allra minst den anställde, tjänar pä att en börda, som i många fall bliromöjlig att bära, vältras över på den enskilde företagaren. Så här ligger det nära till hands att liknaregeringens trygghetspaket vid en julklapp. Öppnar man paktet hittar man intedet stabila anställningsskydd som man spänt hoppats på. Det är i själva verketganska tunt och sprött. I varje fall om det konfronteras med ekonomiskarealiteter och politiska eventualiteter. Propositionen bygger som bekant på den i januari 1973presenterade s. k. Åmanska utredningen med förslag till lag omanställningsskydd. Förslaget innebar kraftiga förändruigar av rådandeförhållanden på arbetsmarknaden, begränsning av företagens möjligheter attsamtidigt anpassa arbetsstyrkan efter förändringar i produktionen. Det var dessutomtekniskt komplicerat och svårtolkat. Det utsattes i remissbehandlingen medrätta för en hård kritik från praktiskt taget alla näringsorganisationer. Trots detta skyndade sig regeringen att lägga frampropositionen före valet. Jag skall gärna erkänna att detföreliggande regeringsförslaget har tagit viss hänsyn till remisskritiken.Framför allt har vissa förenklingar och preciseringar gjorts. Det innebäremellertid inte att lagförslaget i sin nuvarande form är lättillgängligt. När det gäller förändringar i sakinnehållet har kritUcenbeträffande lagens tillämpning pä personer i företagsledande ställning, familjemedlemmar,praktikanter och vikarier och provanställningar i viss mån beaktats.Skadeståndets storlek har begränsats till maximalt två årslöner osv. Men även om dessa förändringar vidtagits av regeringeninnan propositionen lades, synes det mig som regeringen haft alltför bråttommed framläggandet av förslaget. Regeringen gav sig inte tid att låta lagrådetgranska detsamma, vilket torde ha varit i högsta grad önskvärt. Det kolliderarnämligen på vissa punkter med andra lagparagrafer. En av de föreslagnaparagraferna hinner kanske inte ens träda i kraft förrän ny lagstiftning kommertill stånd. Även om nu det här förslaget inte skapar några nyaarbetstillfällen, kanske snarare, som jag sagt, medverkar till vissåterhållsamhet med nyanställningar vilket bekräftas av en utredning somnyligen verkställts vid - och även om förslaget i mångaavseenden kan bli betungande för näringslivet, speciellt för de mindre ochmedelstora företagen som har ca 890 000 anställda, har vi i moderatasamlingspartiet i princip godtagit förslaget. Men vi förutsätter att dejusteringar som skett under utskottsbehandlingen och de ändringsförslag som vireservationsvis fogat tUl det föreliggande utskottsbetänkandet beaktas. Efter dessa inledande ord anhåller jag, herr talman, attfå säga några ord om de reservationer som vi skrivit under. I reservationen 4 har och jag tagit uppfrågan om rätten att provanställa. Erfarenheter visar att det i mångabranscher, speciellt inom serviceområdena, är ytterligt svårt att efter betygeller rekommendationer avgöra huruvida vederbörande sökande är lämplig föruppgiften. Enligt propositionen får provanställning endast ske i defall detta har överenskommits genom kollektivavtal. Departementschefenkonstaterar själv på s. 146 i propositionen att det finns behov avprovanställningar. Det har dessutom tagit sig uttryck i att staten kan geutbildningsbidrag till företag som på prov anställer äldre arbetskraft. Enligtvår mening finns det inte anledning att låta möjligheterna till provanställningvara beroende av bestämmelser i kollektivavtal. En sådan ordning innebär bl. a.att provanställningar inte kan användas inom de delar av arbetslivet som inteomfattas av kollektivavtal. Detta får bl. a. till följd attarbetsmarknadsmyndigheterna i viss omfattning berövas möjligheten att med hjälpav utbildningsbidrag stimulera arbetsgivare att anställa äldre arbetstagare en konsekvens som direkt strider mot ett av syftena med den förevarandelagstiftningen. Mot denna bakgrund beklagar jag att vi inte är fler somanslutit oss till reservationen 4. Jag hoppas att ledamöter inserdetta och stödjer reservationen. De farhågor för missbruk som uttalas i propositionenbeträffande en sådan ordning som föreslås i moderata samlingspartietspartimotion anser vi överdrivna. Det finns inte anledning att tro att systemetmed provanställningar skulle sprida sig till branscher och yrkesområden därsådana anställningar knappast förekommer. Om utvecklingenskulle gå åt det hållet, innehåller förslaget till lag dessutom förslag A nställningsskydd, m. m. A nställningsskydd, m. m. tUl vissaanställningsfrämjande åtgärder, en bestämmelse som ger möjligheter atteffektivt stävja missbruk. Enligt 14 § i det lagförslaget kan länsarbetsnämndbesluta om inskränkning i arbetsgivares rätt att sluta avtal för begränsad tid.Sådant beslut av länsarbetsnämnd kan förenas med vite. Med det anförda, herr talman, ber jag att få yrka bifalltill reservationen 4. I reservationen 11 har vi pekat på angelägenheten av attvid fastställande av ordningen vid återanställning efter permittering elleravsked hänsyn bör tas till vederbörandes duglighet och lämplighet. Detta ärinte minst angeläget för att vederbörande skall trivas med anställningen och påarbetsplatsen. Speciellt i de mindre och medelstora företagen, där man i regel intehar möjlighet att omplacera anställda i någon större utsträcknuig, är det heltenkelt nödvändigt att viss hänsyn får tas till duglighet och kvalifUcation. Låt mig, herr talman, i det här sammanhanget ta ettexempel från min egen bransch, även om den är relativt liten. - På grund avbristande order måste jag permittera tre anställda, som varit hosmig : en kavajskräddare , en byxsömmerska, ,och en klänningssömmerska, låt oss säga . Jag får så inbeställnmgar på ett antal klänningar. Skall jag kunna klara nämndabeställningar föreställer jag mig att herr talmannen liksom kammarens övrigaledamöter inser att jag måste ta hänsyn tUl den som är lämpligast föruppgiften och inkalla klänningssömmerskan. Enligt propositionen skulle jagkalla in kavajskräddaren. Liknande exempel finns i ett stort antal branscheroch yrken som har vida större omfattning än den jag just nu berörde. Genom kollektivavtalen finns vissa möjligheter att jämkapå reglerna. Men jag anser att Kungl. Maj;t bör ha sin uppmärksamhet riktad påde problem som kan uppstå genom de i propositionen föreslagna turordningsreglerna.Det torde bli anledning att ändra dessa regler i den rUctning viföreslagit i moderata samlingspartiets partimotion beträffande duglighet ochlämplighet. Vad den socialdemokratiska reservationen 12 beträffarkommer att närmare belysa vårt ställningstagande där, varför jagnöjer mig med att yrka bifall till detsamma; vUket är detsamma som bifall tUlpropositionen. Reservationerna 13, 14, 15 och 20 nöjer jag mig likaledesmed att helt kort yrka bifall till. kommer att anföra närmaresynpunkter på dessa. Jag ber i stället, herr talman, att få ägna mig åtreservationerna 1 7, 21 och 22. En förlängning av uppsägningstiden samt bestämmelserna omlön vid uppsägning och permittering på sätt som förordas i propositionen kommerotvivelaktigt att medföra en ökad ekonomisk belastning för företagen. Om syftetmed lagstiftningen inte skall förfelas, måste särskilt de mindre och medelstoraföretagen ges ekonomiska möjligheter att garantera anställningstryggheten. Somframgår av motioner från såväl moderata samlingspartiet som och , enskilda motionerfrån och mig själv kan detta åstadkommas på olika sätt, t. ex.genom skattefria fondavsättnuigar inom företagen. En annan tänkbar möjlighet äratt företagen får göra skattefria avsättningar till självständiga stiftelserunder gemensam förvaltning av arbetsgivare och arbetstagare. Försäkringsvägenär också tänkbar. Det är ytterst angeläget att man söker finna former föratt tUlgodose det syfte som ligger bakom de här motionerna. Det är ocksåviktigt att man snabbt når resultat med hänsyn till att lagstiftningen träder ikraft redan den . Enligt vår uppfattning synes det vara enklare attändra skattereglerna för att lösa frågan. Vi föreslår därför i reservationen 17att hos Kungl. Maj;t begär att företagsskatteberedningen får iuppdrag att utarbeta förslag, som kan läggas till grund för beslut vid , om skattefria avsättningar till trygghetsfonder. Jag yrkarsåledes, herr talman, bifall till reservationen 17. I propositionen förlängs generellt uppsägningstiderna föranställda som fyllt . De äldres situation påarbetsmarknaden kommer härigenom med all sannolikhet att ytterligare försvåras.Som herrar i och framhåller i motionen 2026 voredet ur sysselsättningssynpunkt riktigare att på olika sätt göra den äldrearbetskraften attraktiv. En åtgärd som vi anser bör övervägas är att eller differentiering av ATP-avgiften stimulera till att företagenbibehåller nuvarande och anställer äldre arbetskraft. Vi anser att en utredninghärom bör komma till stånd. Slutligen, herr talman, vill jag på nytt erinra om att detär mycket ovisst om åtgärdssystemet för ökad anställningstrygghet verkligen fården önskade effekten. Det finns enligt vår mening där inbyggt risker för ökadesvårigheter att få nyanställning för dem som av olika skäl blivit utan arbete. Erfarenheterna från , inte minst inomde mindre och medelstora företagen, då man redan prövat en lagstiftning omlikartade anställningsbefrämjande åtgärder för äldre arbetstagare, visar attsådana åtgärder får endast begränsad effekt då efterfrågan påarbetskraft allmänt sett är låg. Med hänsyn härtUl är det enligt vår meningangeläget att det uppdras åt att noga följautvecklingen efter den nya lagstiftningens ikraftträdande och för statsmakternaredovisa vunna erfarenheter. En sådan redovisning bör kompletteras med förslagtill lämpliga åtgärder, om det visar sig att det förstärkta anställningsskyddetinte får önskad effekt. Till slut, herr talman, vUl jag gärna instämma i deinledande ord som utskottets ordförande började den här debatten med och uttalamin tillfredsställelse över att i de stora huvuddragen är det stor borgeriiguppslutning kring en del av dessa reservationer. Den beror självfallet på justden känsla vi har för att det är nödvändigt att verkligen öka sysselsättningenoch trygga den sysselsättning som vi har i våra företag. Sammanfattningsvis ber jag alltså att få yrka bifall tillreservationerna 4, II, 13, 14, 15, 17,20, 21 och 22. 1 detta anförande instämde herrarHovhammar (m) och Wennerfors (m). A nställningsskydd, m. m. A nställningsskydd, m. m. HerrHALLGREN (vpk): Lagfäst anställningstrygghet var ett stortsocialdemokratiskt slagnummer i årets valrörelse. har vallöftet blivit lag,utropar man i en nyligen utkommen propagandaskrift. Man säger vidare; Principenom den anställdes rätt till sin arbetsplats slås fast. Men stämmer det medverkligheten? Betyder ett godkännande av det lagförslag som behandlas avSveriges riksdag att lönearbetare får lagfäst anställningstrygghet ochatt principen om den anställdes rätt till sin arbetplats slås fast? Svaret påde frågorna måste bli ett obetingat nej. I vpks partimotion nr 2030 har vi på flera punkter starktkritiserat lagförslaget. Vi har också ställt väsentliga ändringsyrkanden. För oss står det helt klart att det inte är möjligt attskapa full trygghet i anställningen för lönearbetarna under det kapitalistiskasamhällssystem som härskar i . Men kapitalets makt kanväsentligen beskäras genom lagstiftning, det anser vi står utom allt tvivel.Den svenske arbetaren hade säkerhgen väntat sig en sådan lagstiftning. Mentyvärr blir det fortsatt väntan. Jag skall börja med anställningsskyddet, somi huvudsak regleras i paragraferna 7 och 18 i propositionens förslag till lagom anställningsskydd. I 7 § sägs: "Uppsägning från arbetsgivarens sidaskall vara sakligt grundad." Och i 18 § heter det: "Avskedande fåräga rum om arbetstagaren grovt har åsidosatt sina åligganden motarbetsgivaren." I den allmänna motiveringen till lagförslaget hardepartementschefen givit anvisningar om vad som bör avses med saklig grund föruppsägning och i vissa fall även avsked med omedelbar verkan. Listan som arbetsköparna kan åberopa är omfattande. Enligtregeringsförslaget anses bl. a. att samarbetssvårigheter med arbetsgivareneller med arbetskamrater skall vara nog för uppsägning. Vidare räknas uppolovlig utevaro, ordervägran, olämpligt uppträdande onykterhet i tjänst kanockså i vissa fall vara saklig grund för uppsägning. Man går till och med sålångt att ålder och sjukdom, som medför väsentligt nedsatt arbetsförmåga, skallkunna ligga till grund för uppsägning. Vidare sägs det i regeringsförslaget att arbetstagarensnationalitet, hudfärg, religion eller politiska uppfattning osv. inte normaltutgör saklig grund för uppsägning, men tillägget: "Undantagssituationerkan dock förekomma där uppsägning kan vara befogad" (på dessa grunder) gerarbetsköparna möjlighet att lägga både politiska och rasistiska bedömningar påuppsägningar. Vidare sägs att deltagande i lag- och avtalsstridigkonflikt kan utgöra saklig grund för uppsägning i kvalificerade fall ävenomedelbart avsked. Det sistnämnda skall avse dem som agiterat för eller spelaten framträdande roll i en s. k. olovlig eller avtalsstridig strejk. Densistnämnda anvisningen är kanske den mest anmärkningsvärda och för arbetarnadet allvarligaste och kanske den största eftergiften från socialdemokratiskthåll till arbetsköparna. En sammanfattning av vad regeringen anser vara sakliggrund för uppsägningar och avsked innebär, därest detta korhmer att ligga tillgrund för tolkningen av den föreslagna lagen, att den förhatliga § 32 i SÄF;sstadgar mer eller mindre lagfästs i och för sig en onödig åtgärd. eftersomarbetsdomstolen redan upphöjt denna paragraf till lag genom dom nr 1932. Det är för övrigt också första gången som ensocialdemokratisk regering lägger fram ett förslag som ger arbetsköparna lagligrätt att avskeda arbetare som deltar i strejk. Kollektivavtalslagen och lagen om arbetsdomstol genomdrevsav en borgerlig regering . Detta skedde mot den samlade arbetarrörelsensstarka protester. Då deltog den socialdemokratiska rörelsen aktivt iproteststormen mot klasslagarnas införande. lägger den socialdemokratiska regeringen framlagförslag som innebär en vidareutveckling av klasslagstiftningen. Det alltmerutvecklade klassamarbetet - och den eftergiftspolitik som förs från densocialdemokratiska regeringen leder helt logiskt tUl sådanaställningstaganden. I stället för att välja klasskampens väg har man valtklassamarbetets. Eftergifterna till kapitalet måste därför fortsätta.Lagstiftningen kommer också att återspegla detta. Det framgår också av detlagförslag som har att ta ställning till. Utskottsmajoritetenhar inte på några väsentliga punkter ändrat på propositionens innehållbeträffande anställningsskyddet. kommunisterna har i sin motion här yrkatatt den lokala fackföreningen skall ha laglig rätt att förhindrapermitteringar, uppsägningar och avskedanden, vilket innebär att vi underkännerregeringsförslaget även med de ändringar som utskottsmajoriteten kommit framtUl när det gäller just avskedande och uppsägning pä saklig grund. Jag villsåledes understryka att kommunisterna klart deklarerar attdeltagande i strejk, vare sig lovlig eller olovlig, aldrig får ligga till grundför en uppsägning eller ett avsked. Detsamma gäller de övriga punkter somanförts under begreppet "saklig grund". Jag yrkar således bifall tillreservationerna 5, 6 och 7. För att ge den lokala fackföreningen möjlighet att ingripamot uppsägningar och avskedanden har kommunisterna ipartimotionen krävt att de lokala fackliga organisationerna alltid skallunderrättas härom för att förhindra uppsägningar och avskedanden i smyg. Detförekommer nämligen att arbetare kallas till arbetsköparen och i alltysthet övertalas att godkänna en uppsägning på grunder som han eller hon inteborde ha godtagit. Vårt yrkande om att fackföreningen alltid skall kunna läggain sitt veto mot arbetsköparna möjliggörs genom de ändringar vi föreslagit i 10§ och 20 § i förslaget till lag om anställningsskydd. Jag yrkar därför bifalltill reservationen 8. När det gäller bedömningen av huruvida saklig grund viduppsägning eller avsked föreligger regleras detta i 34 § och 35 §. Där ges iprincip den uppsagde eller avskedade rätt att behålla sin anställning tillsdomstol har avgjort sakligheten i arbetsköparens åtgärder, men vissa undantaggörs givetvis också här. Detta låter nog bra, men fortsätter man längre ned ilagtexten till 39 §, blir bilden något annorlunda. 1 denna paragraf medges attarbetsköparna inte behöver följa domstols beslut. Det står nämligen;"Åsidosätter arbetsgivare domstols förklaring om ogiltighet av uppsägningeller avsked, skall anställningsförhållandet anses upplöst." Vad somhänder är bara att Anställningsskydd, m. m. A nställningsskydd, m. m. arbetsköparentvingas att betala en viss summa pengar till den uppsagde eller avskedade, somvarierar beroende på arbetstagarens ålder och anställningstid. Det finns således möjlighet att avskeda och vidtagauppsägningar utan att någon grund föreligger. En hel fackföreningsstyrelse kanprissättas av en arbetsköpare och sägas upp utan att saklig grund föreligger,bara denne arbetsköpare är beredd att betala priset. Osökt kommer man tillbaka till frågeställningen: anställningstryggheten? Är den verkligen lagfäst?