prot · FW0996 · 1973-12-31 00:00:00 — Men detta betyder inte, att jag nonchalerardet problem som är de många människornas utan en trygg sysselsättning, alla demånga som är i omskolning, i beredskapsarbete osv. Vi måste lösa deras problem.För mänga är det löst i skyddad sysselsättning med lämplig uppgift som svararmot deras anspråk och behov. Mänga måste omskola sig till en ny uppgift därföratt de inte får plats inom det gamla yrket. Tyvärr är det sä, att de lediga platserna inte alltidfinns där den lediga arbetskraften finns. Därför mäste vi ha enrörlighetspolitik som när fram till de grupper som har möjligheter att flytta,eller också får vi flytta företagsamheten själv, där vi kan påverka den, tillde områden där människorna finns. Det är en uppgift som vi ändå skulle kunnasamsas om. Vi fårdagligdags till livs besked från företag om behov av arbetskraft. Näringspolitik m. m. NäringspoUtik m m. Jag lästei att och nyanställer I 000 man, och jaglyssnade med ett visst intresse när någon frän bekymrade sigöver att nu måste söka rekrytera arbetskraft från detnärliggande länet. På nägot sätt ger det en Ulustration till den splittrade bUdsom vi ändock har när det gäller sysselsättningen och arbetslösheten. Jag skall inte lägga mig så mycket i debatten om de 100000 jobben, . Jag har sagt att det är ett välmenande program, menliksom andra har jag ifrågasatt trovärdigheten, dvs. möjligheten att realiseradet på det sätt som ni själva har talat om. Jag tycker att det ärganska rimligt, för ni kan inte bygga era möjligheter på den aktivitet som nupägår inom näringslivet med en ökning av sysselsättningen. Det är inte det somdet gäller, sä långt jag har kunnat förstå. Ni vUl ha fram 100 000 nya jobbutöver dem som kommer i en konjunkturuppgång - inte sant, ? Dämäste vi ju ställa frågan: Vad är det ni viU? Vi resonerar gärna seriöst omdet. Men den erfarenhet som även jag har som tidigare lokaliserings- ocharbetsmarknadsminister säger mig, att kostar det ungefär 250 000 kronoratt etablera en arbetsplats i en ny industriell sysselsättning. Dä kan jagsnabbt räkna ut vad det skulle kosta att försöka skapa 100 000 nyajobb på den vägen: ett par tiotal miljarder kronor. Liksom harjag velat säga att ni inte har dragit konsekvensen av det. Men om ni säger: "All right, vi viU stimulera tUlökad sysselsättning", sä är vi med pä noterna. Vi har ju själva i detregionalpolitiska programmet föreslagit att vi under några är skall satsa 2,5miljarder. Ni säger 3,5 miljarder. Men det räcker inte tUl de här 100 000jobben. Om det är ungefärligen samma stimulans och samma åtgärder som ni är innepå kanske vi har lättare att finna varandra. Då tror jag heller inte ni skallgå ut och inbilla människorna att ni klarar 100 000 jobb på ett är. Ni skallnog vara litet försiktiga de kanske står där besvikna. Det som jag tyckte var kanske det mestbekymmersamma av det som har sagts här kom och det var väl inteöverraskande - från , när han talade om"bidragspolitiken" med en försmädlighet i rösten som åtminstone jaguppfattade - det är möjligt att jag hade fel. Det gällde den bidragspolitik sominnebar att i en konjunktursvacka bestämde vi oss för att söka bygga upp ensysselsättning inom värt eget land med satsning av åtskilliga miljarder frånsamhällets sida. Vi eftersträvade att detta skulle vara såverklighetsbetonade arbeten som möjligt, sådana arbeten som bidrar tUlförbättringar i vårt samhäUe i fråga om den industriella kapaciteten,arbetsmiljön osv. Om vi i detta läge, när industrin i vissa fall mäste arbetamed halv kapacitet eller begränsad kapacitet sade att industrin nu kan fäbidrag för att utföra miljövårdande arbeten - var inte detta riktigt? Jag var i vid det tillfället, och man berättadefrån ledning att man använde det bidrag som har talat om, nämligen lagerhällningsstödet, för att bygga upp lager avvissa produkter som för tillfället inte kunde säljas pä den internationellamarknaden efterfrågan förelåg inte i den omfattning som svarademot produktionen. Men man bedömde det sä att inom något är, när vi kommer urkonjunktursvackan, skulle man pä nytt kunna sälja av dessa produkter. Därförbyggde man upp ett lager, och man var ytterst tacksam för att statentillhandahöll kapital i princip utan räntekostnad. Vad betyder det? Jo, det betyder att i stället för attavskeda 550 personer kunde man behålla dessa i sin kontinuerliga verksamhet. Ärdet ett otUlständigt bidragssystem, ? Nej, det är en aktivkonjunkturpolitik, enligt vår uppfattning en riktig konjunkturpolitik, som viär beredda att fortsätta med. Vi är också beredda, , attutåt tala om hur ni bedömer den konjunkturpolitiken. 1 stället för att bedrivasådan politik för att garantera sysselsättning också i ett lågkonjunkturlägeförmenar ni uppenbarligen att varje sådan form av bidrag och stimulans är avondo. Nå, men säg det då! Där går den principiella skiljelinjen. Kanske gär denockså mot och . Jag är intresserad av att höra var destår. Kanske är det på samma sätt här som i fråga om industriverket.Moderaterna säger nej till industriverket, och harsagt ja. Kanske är det möjligt för och att ansluta sig tUlden principiella uppläggning av industri- och näringspolitiken som vi harpresenterat. Dä må säga nej. Men gör det då! Det ger naturligtvisytterligare en aspekt till den politiska debatten. Om det skulle ske enförändring i den politiska sammansättningen av efter valet, så är detju ni tre partier som har sagt er vara beredda att överta regeringsansvaret.Skall ni då kompromissa om ting som industriverket, eller en aktiv konjunkturpolitikeller det som har betecknat som bidragspolitik? Ja, jaggratulerar er verkligen, men jag kan inte gratulera det svenska folket. Jag hoppas, herr talman, att beslut angående det som ärhuvudproblemet industriverket och utvecklingsfonden skall fattas i överensstämmelsemed det förslag som vi har framlagt i propositionen och som är tUlstyrkt avutskottets majoritet. NäringspoUtik m. m. HerrDAHLÉN (fp) kort genmäle: Statsrådet har talatom behovet av balans. Det finns en överenskommelse meUan partierna att vi skaUförsöka verka för att ingen talare inklusive statsråd använder mer än 30minuter. Statsrådet har använt och . Jag har som viceordförande i min riksdagsgrupp på mig för att svara -det är alltsåen omöjlig uppgift. Detta är i varje fall inte balans. Det var tacknämUgt att statsrådet ändå gav sig in på någraprincipiella funderingar i det här sammanhanget han avvek föredömligt frånherr , Vi tycker Inte att de formuleringar som statsrådet här har talatom och som finns i propositionen är tillfredsställande; om vi tyckt det hade viinte tagit upp dessa saker i debatten. Men de allmänna formuleringar som finnsdär är ju till för att dölja de sprickor som även finns i socialdemokratiskapartiet i de här frågorna. Det var därför som vi fann anledning att ta uppsaken. Statsrådet säger: Vi har inte övergivitbiandekonomin, men blandningen behöver varieras. Själv har jag i mitt första Näringspolitik m. m. anförandeföreslagit att blandningen skall varieras. Och jag tror att jag var en av deförsta som i tog upp frågan om att vi måste se till att demultinationella företagen verkligen ses efter. Det är fariigt med för mycket makt. Men det är intressantatt höra att i sitt anförande icke med ett ord berörde dencentrala frågan: Kan det inte bli för mycket makt även i statens hand? Det ärju detta som är den stora principiella frågan, när man skall diskutera vadblandningen skall innehålla och vad den inte skall innehålla. Om detta fick vivi inte höra någonting av , Men som sagt: Han försökte ändå göraen del. När det gäller den statistik som jag redovisade bhrsiffrorna inte bättre om man tar bort - och det finns vissa skäl att göra detnär man talar om arbetslösheten t, ex, dem som jobbar i skyddade verkstäderoch dem som har arkivarbeten. Utvecklingen är den jag har angivit, ochsiffrorna kommer från AMS och SCB, Tycker statsrådet att frågan om företagenslönsamhet är så enkel som har gjorts gällande i den här debatten?Löntagarorganisationerna tycker i varje fall inte det. undvekäven detta problem. Jag har inte påstått att socialdemokraterna glömt bort dearbetslösa. Vad vi frän sida säger är att socialdemokraterna intehar lyckats lösa arbetslöshetskrisen. Det är två skUda saker. När vi från vår sida som i och jaghar påvisat här - krävt en rad åtgärder för att förbättra läget för de mindreoch medelstora företagen, så fär man dåligt svar. I regel säger socialdemokraterna:Men se på hur stora vinster har! Det räcker inte för att klarasmåföretagen. erkände nu själv att socialdemokraternadriver en politik där de dåliga företagen skall slås ut. Är det, herrJohansson, lösningen pä mysteriet att ni är sä litet intresserade av att varamed om det stöd som vi föreslär till mindre och medelstora företag? HerrBURENSTAM () kort genmäle; Vi hörde hur industriministern var bekymradöver att jag hade talat om bidrag här. Vad jag sade var att bidrag förnärvarande, med den dåliga ekonomiska politik som har förts, är nödvändiga. Omman ser på de olika reservationerna finner man för den delen också att vi påvissa punkter yrkat på ytterligare stödåtgärder. Men vad som är viktigt att slåfast är att det förts en utarmande ekonomisk politik som har uttunnat deekonomiska möjligheterna att hålla sysselsättning och utveckling i gång, ochdetta är förklaringen till att det nu är nödvändigt att sätta in en läng radsådana åtgärder. Jag sade också beträffande bidrag att olikanationalekonomer påpekat att möjligheterna med kapitalsubventioner gradvisuttömts. Jag anförde dessutom att bidragssystemet har den olägenheten att detlätt leder till försämringar i den relativa belägenheten för mindre ochmedelstora företag. Det är högst rimligt att framföra de synpunkterna. Industriministern var också oroad över att jag inte hadeframfört någon saklig information. Men mitt anförande var på det hela taget uppbyggtsä, att industriministern skuUe ha klart för sig att det här i landet finns ettantal vetenskapsmän och forskare som har granskat vad som hänt mednyföretagandet och utvecklingen . Och jag sade attrapporterna från dessa forskare var att betrakta som larmrapporter och att detdärför är bekymmersamt med en industriminister, som trots att han talade i Itimme inte finner anledning kommentera dem. Det är, med förlov sagt,löjligt att då komma stickande med vad Phihpschefen sagt i en tidningsintervju.Tänk om industriministern hade åberopat en serie vetenskaphga rapporter sombakgrund för sina inlägg och jag då debatterade på det sättet att jag avfärdadedet hela med att en företagschef i en intervju hade uttryckt sig på det ellerdet sättet! Beträffande den sakliga informationen är det också oroandeatt man i industridepartementet, där man gör så många utredningar, inte harvelat utreda just de här sakerna. Jag har inte sagt att det är fel att nihäller på och utreder som industriministern sade i sitt anförande. Jag harsagt att det inte räcker med den typen av utredningar för att fä framriktlinjerna för en framtida näringspolitik. Industriministern behagade inteheller i sitt enorma anförande kommentera det som jag med stort intresse hadeläst i tidningen , där man ä ena sidan sade att de som sätteri gång företag får sådana väldiga favörer, men där man å andra sidan räknadeupp aUa de nackdelar som drabbar den som av någon anledning startar ettföretag. Är inte det något som en industriminister behöver kommentera för attge kammaren ledning om vad man skall tycka orn de framtida riktlinjerna förnäringspohtiken? NäringspoUtik m. m. HerrANDERSSON i (fp) kort genmäle: Jag skall återkomma till propositionen 41,som vi ju egentligen skall behandla här ; det har blivit en stornäringspolitisk debatt, och då är det väl naturligt att frågorna svävar ut åtolika håll. Herr statsrådet ifrågasatte om vi verkligen hade lästpropositionen. Jag vet inte om jag skall ta åt mig, men jag vill ändå säga attdet har vi Verkligen gjort, I inledningen till mitt förra anförande tog jag uppfrågor som vi har fört fram aktiva insatser när det gällerföretagarutbUdning, produktutveckling, marknadsbedömning osv, - och sade att vitidigare hade rönt mycket hten förståelse för detta från socialdemokraterna.Men jag vill gärna erkänna, och det sade jag också, att regeringen har lagtfram mänga bra förslag under senare delen av och i förevarandeproposition, som tar upp våra tidigare avvisade förslag. Vi ser medtillfredsställelse på det och har stora förhoppningar om att industriverketskall kunna fullgöra sina uppgifter så, att vi får resurserna till debranschanalyser som vi så väl behöver, förklarade jag. Utan att nämna mitt namn tog industriministern sedan upphtet av det Som jag sade om samarbetet. Ja, jag tycker att debatterna här iriksdagen på något sätt är annorlunda när det gäller de näringspolitiskafrågorna. var som bekant för sedan i , ochvisserligen är det stor skillnad på de politiska maktkonstellationerna här ochdär, men vi säg ändå vilka oerhört fina resultat man där hade nått fram tillgenom ett bättre samarbete. Våra positioner när det gäller näringspoliti- 7 protokoll 1973. ken ärsädana att vi, som jag sade, har mycket svårt att klättra upp urskyttegravarna. Härefter skall jag övergå till frågan om SIFU. Statsrådetredogjorde för hur det var 1941, när statsrådet gick på kurs, och jag vet självatt det är utomordentligt trivsamt att gå på sådana kurser. Men även om det ärriktigt att det är en investering för företagen att låta anställda gå pä kurshar ändå förhållandena förändrats sä till vida att företagen pä den tidenlättare kunde låta folk vara borta från jobbet än de kan . Företagen harrationaliserat bort så mänga människor att det innebär ett stortproduktionsbortfall att skicka i väg en man pä kurs. Men eftersom samhälletsinsatser framför allt när det gäller vuxenutbildningen är inriktade på desvagare i samhället bör vi också försöka komma underfund med hurutbildningsfrågorna för dem som har sämre utbUdning skall lösas i det härsammanhanget. Anledningen till att vi - vilket framgår av reservationen9 - krävt att fonden skall knytas till STU är att vi inte anser att man skalldra en gräns mellan olika faser i ett industriellt utveckUngsprojekts framväxtoch hänföra dessa tiU särskilda stödorgan. Förhållandena är något annorlunda . Jag troratt det var är 1964 som jag lyssnade till en diskussion mellan herrar Wigforssoch , som gällde att skapa sädana arbetsplatser och arbetsuppgifter somgav människan själv tiUfredsstäUelse i jobbet. Det finns all anledning attskapa sådana förhållanden med de instrument vi har - både hos staten och inomde privata företagen. Jag tror att det är en av de angelägnaste uppgifter vihar . HerrHOVHAMMAR (m) kort genmäle: Den här debatten har kommit att spänna överhela det näringspolitiska fältet. Det är riktigt, eftersom det vi i dagdiskuterar industriverket inte kan ses isolerat. Låt mig börja med att säga till herr industriministern attvi från moderata samUngspartiet har sagt klart nej till industriverket, och vihar också gett motiveringar för det. säger: Vi från regeringens sida sätter inalla resurser för att ge arbete åt alla. Det låter mycket bra, men hurudan ärverkligheten? Jo, nära 200 000 människor är utan jobb. Vad har regeringenför recept för att klara den krisen? Det är säkert mänga som väntar på besked iden frågan. Vidare säger industriministern: hjälper företagen påohka sätt. Han räknar upp hela raden av punktinsatser. Regeringen tycks tro attföretagen i värt land nödvändigtvis behöver konstgjord andning. Jag protesterarmot detta. Sanningen är att företagsamheten i detta land med ett annat - enhgtvår uppfattning riktigare - näringspolitiskt khmat inte behöver konstgjordandning i denna omfattning. Jag har sagt tidigare, och jag upprepar: Det ärföga glädje med ett näringsliv som skall vara bundet till en respirator, Låtmig göra den liknelsen. Varför inte pröva Utet grand av vadvi föreslagit från ohka håll, bl, a, från näringslivet? Varför inte minskaATP-uttaget och sänka den indirekta företagsbeskattning som kallas arbetsgivaravgift? Enutredning visar att en sänkning av ATP-uttaget plus en sänkningav den nuvarande löneskatten till hälften skulle betyda en genomsnittliglönsamhetsförbättring för företagen på . Det här gäller inte minstde företag vi diskuterar här de arbetskraftsintensiva företagen somåterfinns inom kategorin mindre och medelstora företag. En sådan förbättring skulle betyda att mänga företagareskuUe bli mer intresserade av sådana investeringar som ger ökad produktion ochfler anställda än av investeringar som betyder oförändrad produktion med färreanstäUda, En sådan lönsamhetsförbättring skuUe också betyda att antaletkonkurser och företagsnedläggelser minskade. Det är, herr industriminister,någonting som regeringen borde fundera över. () kort genmäle: Industriministern höU ett på samma gångsakligt och engagerande anförande. Det är inte mycket i uppläggningen av detsom jag har något att invända mot. Jag fick intrycket att industriministern,som den pragmatiker han är, söker praktiska vägar för att komma tiU rätta meden del av de problem som vi debatterat här . Jag har läst s, 91-97 i proposition 41, Där har jagfunnit, inte ett näringspohtiskt program men väl en industripohtiskprincipförklaring, om jag fär uttrycka det så. Men det är ett övergripandenäringspolitiskt program vi har efteriyst. Jag erkänner att vi vill gå ett steg längre än regeringen.Vi vill stödja nyetablering och nyanställning mera, och vi har, delvisåtminstone, anvisat vägar för det; vårt förslag kan kompletteras med andra. Jagavser dä kreditgivningen, räntefriheten och de andra ting jag räknade upp imitt anförande. Vi har på regionalpolitikens område föreslagit I miljardkronor mera - det är alldeles riktigt. Det har vi gjort mot bakgrund av att mani årets statsverksproposition trots konjunkturuppgången räknar med att ha 130000 människor i AMS-arbete; detta bygger på regeringens egna siffror, men är defel, så korrigera mig! Vi mäste dä enligt min mening försöka sätta in åtgärder.Jag är ledsen över att statsrådet i sitt anförande en gång föll tillbaka italet om att det kostar för mycket. Det är inte en tes som vi skall lägga osstill med i det nya samhället, när vi har så stora möjligheter att nyetableraoch få människor i arbete, helt andra möjligheter än som fanns under1930-talets kris. Låt oss ur debatten mönstra ut argumenten att det kostar förmycket! Vad kostar arbetslösheten? Vad kostar AMS-jobben? Vad kostar detsamhället i produktionsbortfall, för att inte tala om vad det kostar i värdensom inte kan mätas i ekonomiska termer, i tragedier som det kan innebära att gåarbetslös. Jag ser att tiden strax är slut. Jag vill barasäga att vi inte är emot statligt ägande på de områden där det är nödvändigt,för att uttrycka det på samma sätt som industriministern gjorde. Det visar vårinstäUning tiU UddevaUavarvet, UDDCOMB, Asea-Atom, NJA, etc. Men eftersomvi har en biandekonomi, där av företagen är i privat ägo, är det enförstahandsuppgift att stimulera dem. NäringspoUtik m. m. Näringspolitik m. m. också enuppgift att gå in med statlig eller halvstatlig verksamhet där det, somindustriministern uttryckte det, är befogat. Jag kan förstå att kände sigirriterad över att jag tog tid på mig. Men balansen får också vägas mot att vihade kommit överens om att jag skulle lämna ett svar och att jag inte direktskuUe gå in i rephkväxling med utan att företrädarna förde tre partierna först skulle fä möjlighet att hälla sina anföranden. Jag kundenaturligtvis ha valt att begära ordet efter och då talati och sedan efter och talat ungefär till.Men jag valde i stället att försöka sammanfatta i ett anförande. Jag hanntyvärr ändå inte med allt jag gärna skulle ha velat; man har här frågat varförman inte fått besked på en rad punkter. Jag skulle som svar kunna instämma ivad professor sade då han doktorerade. Hanhade läst genom , och en av opponenterna sade atthan borde ha läst tidningslägg. Han steg då upp och sade meden gest: "Ack, livet är så kort," Man hinner inte med riktigt alltman skulle vilja. Jag skall inte stanna vid detta; jag är bara htet förvånadöver uttydning av den principiella industripolitiska deklarationsom vi har avgivit i propositionen. Han säger att den har tillkommit för attdölja sprickor inom socialdemokratin. Men det är ju regeringens och socialdemokratinsprincipiella industripolitiska program! Det är klart att det inom vårt partikan finnas de som har en annan mening och som är kritiska. De har rätt att varadet, men detta är partiets och regeringens officiella politik, bakom vilkenockså riksdagsgruppen står. Skulle inte kunna respektera detförhållandet att vi har den ordningen, och också den desciplinen, inom värtparti? Diskutera förslaget, ta ställning till det, var kritisk mot det och viskall gå in i debatten! Sedan säger att jag inte har tagit uppproblemet med för mycket makt i statens hand och undrar: Är ni inte rädda? Vihar sagt att vi behöver gå längre i decentralisering. Helademokratiseringsprocessen på arbetslivets område syftar till att flytta ut tillmänniskorna i produktionen ett ökat inflytande i de styrelser i vilkarepresentanter för de anställda skall gä in i verksamheten, I verkligheten harvi genomfört en decentralisering där, 1 det utskottsbetänkande om del av AP-fondens användningför aktieköp som är framlagt föreslår utskottet och såvitt jag haruppfattat det riktigt står den socialdemokratiska delen av utskottet bakomskrivningen - att "hos Kungl, Maj:t hemställer om förslag tilllagändring som gör det möjligt för AP-fonden att under de förutsättningar somutskottet här angivit uppdra ät representanter för de anställda i ett företagatt utöva rösträtt för fondens aktier i företaget. När sådan möjlighet skapasbör fondstyrelsen fortsättningsvis som regel delegera rösträtten för sinaaktier i olika företag på angivet sätt," Jag jag ser att det har skett ett"ombyte vid makten"; föriåt mig - fru talman! Jag tror inte jag görmig skyldig till någon form avindiskretion om jag säger att det är klart att detta uttalande är skrivet inära samråd med regeringen. Det är alltså vår uttalade mening att man skallkunna genomföra den formen av decentralisering, och vi är verksamma i denriktningen. Jag skall inte fortsätta debatten om strukturpolitiken.Jag vill bara poängtera att det är nödvändigt att vi, när vi iakttar vad somhänder i en rad besvärliga branscher, försöker ordna det så att verkningarnablir så lindriga som möjligt för företagen, för de anstäUda och för samhäUet,Det är den pohtiken som vi syftar tUl, kom tillbaka tiU bidragsfrägan menhar väl egentligen inte nägot ytterligare försvar för sina uttalanden. Hanefterlyste bara någon kommentar från mig till tidskriften ,Om jag uppfattar skrivningen där rätt är det ä ena sidan en beskrivning av deformer av stöd som kan utgå tUl en företagare, andra sidan är det enupplysning till medlemmar inom förbundet som kan bli påverkade av en och annanföretagare att frånträda sitt fackhga medlemskap och gå in i ett arbete somegen företagare, men i samråd med just den företagaren. TidskriftenByggnadsarbetaren har velat upplysa sina medlemmar om alla de förmåner som i säfall ramlar bort, och med exempel på vad som har inträffat efter olyckor ochdödsfall har tidskriften velat visa på hur de efterlevande till en omkommeneller famUjen till en av olycka drabbad byggnadsarbetare har råkat isvårigheter därför att vederbörande hade gett sig in i en sådan uppgörelse omatt arbeta utan att ha det fackhga skyddet. Det är två vitt skUda saker. Jagbegär inte att så ingående skall ha studerat detta, men iäriighetens namn borde väl kunna visa förståelse härför. Sedan tycker jag nog att gör sigskyldig tiU överdrifter när han säger att Philipschefens uttalande inte harnågon betydelse i sammanhanget. Det är ett seriöst uttalande i en fråga som hardebatterats: Är innovationen det stora problemet, som det har sagts? Saknar viidéer och uppslag? Jag angav vilka uppslag och idéer som STU och statensutvecklingsbolag har fått in och som inte är färre nu än .