prot · FW09152 · 1973-12-31 00:00:00 — Lagförslaget är att hälsa med tillfredsställelse och ingår somett betydelsefullt led i det lagstiftningsarbete på arbetsmarknadens områdesom inleddes genom de s. k. äldrelagarna 1. Trots att det finns hela 22 reservationer fogade tillbetänkandet har det varit stor samstämmighet när det gäller själva principernai förslaget. i har redogjort för centernsställningstagande och för hur vi ser på dessa frågor, och min avsikt är nu attuppehålla mig endast vid en punkt, nämligen frågan om varsel- ochöverläggningsrätten. Enligt propositionen skulle varsel ske till lokalarbetstagarorganisation till vilken arbetsgivare är eller brukar vara bunden avkollektivavtal. Om det inte finns någon varselberättigad organisation skullearbetsgivaren vid en övervägd uppsägning på grund av personliga förhållandeneUer avskedande underrätta arbetstagaren personligen. I och med att det finnsvarselberättigad organisation skulle någon underrättelse till arbetstagarenicke ske enligt Kungl. i m. fl. hari en motion föreslagit att den enskilde arbetstagaren i alla situationer, närdet gäller uppsägning på grund av personhga förhållanden eller avskedande,skulle bli informerad. Utskottet har instämt i dessa synpunkter och föreslården ändringen i förhållande till propositionen. I vår partimotion har vi aktualiserat möjligheten för denenskilde att under vissa förhållanden när han själv så begär få företräda sinaintressen vid förhandlingar och överläggningar. Vi menar att det kan föreliggaen allvarlig konflikt med kraven på att den enskildes personhga integritet ivissa speciella fall inte kan bevaras, om han inte själv får föra sinaförhandlingar. Ä andra sidan sett är det angeläget att den fackligaorganisationen i alla sammanhang blir informerad. På grundval av detta kan denfackliga organisationen i sin helhet bedöma hur företagets personalpolitiksköts. Vid dessa avvägningar har vi ansett att den fackligaorganisationen i alla sammanhang bör föra sina medlemmars talan vidöverläggningar med arbetsgivaren. Det kunde annars inträffa att arbetsgivarenträffar särskild överenskommelse i fullt samförstånd med någon anställd, men ensådan överenskommelse skulle kunna strida mot bestämmelsen att skälen för enuppsägning skall vara sakligt grundade. Det kunde då föreligga risk för attdetta skulle få prejudicerande verkan även för anställda somföreträds av sin fackliga organisation. Med detta som bakgrund har vianslutit oss till utskottets ställningstagande i den här frågan. Utskottet är också av den uppfattningen att varsel underalla omständigheter skall lämnas till organisation eller organisationer sombrukar stå i kollektivavtalsförhållande till arbetsgivaren. Det finnsemellertid vissa skäl som talar för att arbetsgivaren när det gäUervarselskyldigheten också skulle ta kontakt med de organisationer som han visserhgeninte har avtal med men som ändå har medlemmar på arbetsplatsen.Utskottsmajoriteten har emellertid kommit till det ställningstagandet, att ensådan åtgärd skulle innebära att man komplicerar varselsystemet,eftersom arbetsgivaren i många fall inte alls känner till vilken organisationde anställda tillhör. I stället har utskottsmajoriteten föreslagit att denenskilde arbetstagaren vid överläggningar skaU få rätt att företrädas av denorganisation som vederbörande tillhör. Det ankommer då på den enskildearbetstagaren att hålla sin organisation underrättad. Genom det tillägg vi hargjort till 32 § ges det en rättighet för den fackliga organisationen medlemmar vid överläggningar med arbetsgivaren. Det stycket inämnda paragraf är också en tvingande lagregel. Vi är av den uppfattningen attdet är samhällets sak att garantera att alla anställda som är fackligt anslutnaskall kunna utnyttja sin egen fackliga organisation vid överläggningar. På det här avsnittet finns det en socialdemokratiskreservation denna har nämnts tidigare i debatten här där man menaratt endast de organisationer som har kollektivavtal skall få överläggningsrätt.Som skäl för sitt ställningstagande åberopas att dessa organisationer bl. a.också driver frågor som berör den företagsdemokratiska utvecklingen etc. Det ärhelt riktigt att de kollektivavtalsbundna organisationerna här får dra dettunga lasset, men det kan väl ändå inte vara något negativt för denföretagsdemokratiska utvecklingen att även andra organisationer, som harenstaka medlemmar, t. ex. SIF-medlemmar i ett företag, också skulle haöverläggningsrätt. Som vi ser det gäller frågan att den enskilde arbetstagarenskall ha rätt att via sin egen fackliga organisation överlägga medarbetsgivaren. Skulle den socialdemokratiska reservationen vinna gehör, skuhedet innebära att lagen förbjuder fackUga organisationer, som har ett fåtalmedlemmar på en arbetsplats och som inte har kollektivavtal med arbetsgivaren,att överlägga med arbetsgivaren i dessa frågor. En sådan ordning kan vårt partiinte acceptera. Med det anförda vill jag, herr talman, yrka bifall till dereservationer som ledamöter i utskottet ställt sig bakom. Iövrigt yrkar jag bifall till vad utskottet har hemställt. A nställningsskydd, m. m. HerrEKINGE (fp): kräver i sitt partiprogram lagmot obefogade uppsägningar. får vi det genom det här förslaget till lag omanställningstrygghet, och därför hälsar vi inom förslaget medtillfredsställelse. Som redan har framgått av debatten har förslaget rill lagom anställningsskydd en hel del förtiänster - förtiänster med avseende påenkelhet, på större lätthet att hantera det som åstadkommits genom ändringar avutredningsförslaget. Jag tror det är angeläget att understryka detta. I denallmänna debatten har inte lagförslaget i sin nuvarande utformning blivitföremål för en sådan behandling som utredningsförslaget blev. Det är väl i ochför sig naturligt att utredningarna väcker stor uppmärksamhet. När sedanlagförslaget läggs fram tilldrar det sig inte samma uppmärksamhet i denallmänna debatten. I detta fall är det att beklaga, eftersom förslaget i daghar påtagliga förtiänster jämfört med utredningsförslaget. Genom denna lag får man enhetliga bestämmelser förpraktiskt taget hela arbetsmarknaden. Detta är en viktig grund för vårbedömning av Anställningsskydd, m. m. förslaget.I en hel del fall knyter förslaget an till befintliga avtal. I andra fall harskyddet för den enskilde förbättrats. Det gäller, som sagts här tidigare, inteminst skyddet för äldre arbetstagare. Och det gäller också i förhållande tillnuvarande äldrelagar. En viktig del i förslaget är bestämmelsen om vidgademöjligheter till överläggningar. Den här överläggningsrätten ellerförhandlingsrätten, vilket man vill kalla den har knutits till frågan omutfärdandet av varsel om åtgärder som kan drabba den enskilde arbetstagareneller en grupp. Genom att överläggningar på det sättet kommer till stånd på etttidigt stadium kan man hoppas att många problem löses i samförstånd mellanparterna. Vi har god erfarenhet av sådana möjligheter till samförstånd mellanarbetsmarknadens parter, och det är alltså att hoppas att förstärkningen avöverläggnings- eller förhandlingsrätten skall leda till att många problem lösesi så god tid som möjligt. Jag vill också framhålla att i detta sammanhang harinte minst erfarenheterna från anpassningslagens eller, som det numera heter,anpassningsgruppernas verksamhet varit av stor betydelse. Alla skäl talar föratt man bör stimulera denna utveckling. Inte minst frånarbetsmarknadsstyrelsens sida har betygats värdet av attarbetsmarknadsstyrelsen, länsarbetsnämnderna och arbetsförmedlingarna på etttidigt stadium kommer in i problemen. Även från en annan synpunkt, herr talman, är det härförslaget intressant. Det är nämhgen så att från facklig förhandlingssynpunkthar det skett en förskjutning . Man kan säga att hittillshar förhandlingarna mellan parterna på arbetsmarknaden till väsentUg del gälltlöner. Den sociala tryggheten däremot har inte på samma sätt kommit fram iförhandlingsarbetet. Men har vi fått en i viss mån omkastad situation. Genomskattesystemet och genom kopplingen mellan skatter och bidrag är det numeraofrånkomligt för arbetstagarparten att föra "förhandlingar" medregeringen och då närmast med . Förslaget om slopande avfolkpensionsavgiften är ett bra exempel på det. Här måste alltså parterna ifortsättningen räkna med att få "förhandla" med regeringen för att påden vägen kunna utvinna sådant som inte står att utvinna genomlöneförhandlingar. Vi kommer säkerligen att få fler förslag i den riktningen något har redan aviserats. Det blir helt enkelt ofrånkomligt, om de anställdaskall kunna få någon ökad del av den befintliga kakan. Redan utspelen, som dehar refererats i pressen, vid de kommande förhandhngarna visar med alltydlighet att lönejusteringar endast har en begränsad möjlighet att förbättramänniskornas standard. Om man måste acceptera denna utveckling leder det framtill att man kan frigöra krafter för att ta upp förhandlingar om andra frågor.Det är väl mot den bakgrunden man skall se det här förslaget. Det innehåller 42lagparagrafer varav 14 stycken är dispositiva, dvs. möjliga att ta upp tillförhandlingar och på det sättet låta avtal träda i lagparagrafernas ställe. Detbhr alltså härigenom en vidgad förhandUngsrätt. Inom utskottet är vi tämhgen överens om denna vidgadeöverläggnings- eller förhandlingsrätt. Som tidigare talare framhållit är desocialdemokratiska reservanterna emot att den enskilde arbetstagaren eller denlilla gruppens fackliga organisation skall få komma med vid förhandlingsbordetsamtidigt med en större organisation, när det blir fråga om varsel i olikaavseenden. Jag tycker personUgen det är betänkligt att man lagstiftningsvägenskall utesluta en del fackliga organisationer från möjlighet att företräda sinamedlemmar. Det är ett klart hberalt krav att också den enskilde får möjlighetatt utnyttja sin rätt genom sin organisation. Lät mig ta ett exempel; Om man inom ett företag har enföretagssjuksköterska anställd och det blir fråga om permitteringar eheråtgärder som gäller denna befattningshavare, skulle med lagens nuvarande utformningIndustritjänstemannaförbundet i första hand förhandla eller överlägga för denhär befattningshavarens räkning, under det att hennes egen organisation, dvs. idet här fallet naturligen , inte skulle få någonlaglig rätt att delta i en överläggning med arbetsgivaren tillsammans medIndustritiänstemannaförbundet. Det är givetvis inget fel att den storaorganisationen, som har flertalet av de anställda anslutna till sig, deltar iöverläggningarna. Det är naturligtvis angeläget att den avtalsslutandeorganisationen har överblick över vad som händer. Men det är därmed inte likanaturhgt att en annan organisation, som företräder en eller ett parbefattningshavare, genom lagen skall utestängas från möjligheten att gemensamtmed de andra få överlägga i sådana här frågor. Jag hade anmält mig för ett kort anförandedärför att jag räknade med att det mesta i övrigt skulle vara sagt när mankommit så här långt fram i debatten. Jag ber att få sluta med att yrka bifalltill utskottets skrivning på punkten 19. I övrigt ber jag att få instämma i vadsom förut har sagts beträffande reservationerna 15, 17, 20 och 21. Anställningsskydd, m. m. HerrNILSSON i (s); kommunisterna har i motionen2030 varit kritiska mot propositionens framställning av begreppet "sakliggrund". Reglerna skulle enligt vpk ge utrymme för godtycke och orimligtiUämpning. Arbetsgivarna skulle enUgt vpk;s uppfattning få rätt att ensidigtavgöra om arbetsbrist föreligger eller inte. Man föreslår såväl i denna motion som i reservationen 5att lokal facklig organisation skall få rätt att förhindra uppsägning ochpermittering plus avsked. Man skulle med andra ord enligt kommunisternasuppfattning få vetorätt. pläderade för att socialdemokraternaenligt hans mening hade gått för långt, eftersom t. o. m. ålder och sjukdomskulle vara "saklig grund". Att ålder är sakhg grund då man nårpensionsåldern är ingenting nytt, och en sjukdom kan ju få samma verkan. Hanansåg också att 32 § skulle lagfästas genom den föreliggande propositionen. När det gäller begreppet "sakhg grund" kan detvara svårt att göra en precisering, vilket också framhållits. Detta beror på demycket skiftande förhållanden som förekommer i arbetslivet. Den fackligaorganisationen skall förhandla med arbetsgivaren om en uppsägning skall ske.Blir man inte överens i denna överläggning, finns det möjligheter att gå tilldomstol. Att den fackliga organisationen kan komma in och begära förhandlingarmåste innebära en tillräcklig garanti för att den sakliga Anställningsskydd, m. rn. grundenundersöks på ett riktigt sätt. säger nu att han i det här fallet inte litarpå arbetsdomstolen, vilket vi och övriga ledamöter av utskottet dock gör. Vimenar att det blir ett opartiskt utslag. Både propositionen och utskottetsbetänkande kommer väl så nära rättvisan man i detta fall kan komma. kommunisterna talar om en orimligtillämpning med avseende på arbetsgivaren, men ett bifall tillkommunistförslaget skulle å andra sidan om man vill vara rättvis kunnainnebära en orimlig tiUämpning från arbetstagarsidan. Om arbetsgivarens förslagbetraktas som orimligt finns ju möjligheten att låta fallet gå till domstol.Samma sak gäller om facket framför dessa synpunkter. För övrigt kan sägas attarbetsrättskommittén arbetar med dessa frågor, och utskottet avstyrker därförmotionen 2030. Reservationen 6 av gällersamarbetssvårigheter som grund för uppsägning. Här är det enligt min meninginte stora skiljaktigheter mellan utskottet och reservationen. I reservationenstår det: "Någon anledning att i detta hänseende ha ohka krav med hänsyntill företagens storlek finns inte." Det anser inte heller vi inomutskottet, och så står det också i propositionen. Men man kommer inte ifrån attdet i vissa fall kan vara svårare att lösa de problem som uppstår på en mindrearbetsplats. Kommunisterna begär i reservationen att skallgöra uttalandet att samarbetssvårigheter endast i utomordentligt sällsyntafall bör utgöra saklig grund för uppsägning. Propositionen anger också attsamarbetssvårigheter normalt inte kan utgöra saklig grund för uppsägning.Utskottet håller med om detta och fyller därtill på att det skall förehggautomordentligt allvarliga problem för att samarbetssvårigheter skall kunna ledatill uppsägning. Man säger vidare att det ställs mycket stora krav påarbetsgivaren när det gäller att komma till rätta med Uknande frågor, och detmenar vi är en stark skrivning på denna punkt. Det är i stort samma värderingsom har framförts i reservationen 6, och av den anledningen har utskottet inteansett det nödvändigt att ge Kungl. Maj;t dessa synpunkter till känna. Reservationen 7 tar upp frågan om deltagande iarbetskonflikt som grund för uppsägning. kommunisterna viU attriksdagen bör slå fast att deltagande i arbetskonflikt aldrig får utgöra grundför uppsägning. Vissa andra motionärer har också tagit upp denna fråga ochsäger bl. a. att lovlig konflikt inte bör utgöra saklig grund för uppsägningoch att man vid olovlig konflikt bör ta hänsyn till omständigheterna. Utskottet anser för sin del att lovhg konflikt normaltinte kan utgöra grund för en uppsägning, och inte heller vid en olovligkonflikt är det utan vidare klart att arbetsgivaren har rätt till uppsägningar,utan det är just omständigheterna kring den olovliga konflikten som får varautslagsgivande. Utskottet har där pekat på förhållanden som olämpligtuppträdande av arbetsledningen, dålig arbetsmiljö, konfliktens karaktär,varaktighet m, m. När det gäller de olovliga konflikterna skall vi inteblunda för att det finns grupper som mer eller mindre systematiskt söker skapaoro på arbetsmarknaden. Ett bifall tiU reservationen 7 skulle enligt våruppfatt- ning lämnafältet öppet för dessa grupper, och det är kanske dit vänsterpartietkommunisterna vUl komma. Med kännedom om deras agerande i andra fackligasammanhang passar det måhända kommunisternas strategi och pohtik att fånågonting sådant genomfört. Men det passar absolut inte flertalet avlöntagarna. Dessa frågor är också föremål för arbetsrättskommitténsutredning, och det innebär att det blir tillfälle att återkomma tUl dem.Utskottet anser därför att man inte bör föregripa utredningen och föreslåravslag på kommunistmotionen samt att övriga motioner inte bör föranleda någonåtgärd. Reservationen 8 tar upp frågan om underrättelse tillfackhg organisation om uppsägning och avskedande. I vänsterpartietkommunisternas partimotion och i reservationen 8 föreslås att underrättelser omuppsägning och avsked skall lämnas till facklig organisation somavses i 32 §. Bestämmelserna om varsel, som skall avges före uppsägning elleravsked, garanterar ju att facklig organisation alltid blir inkopplad. Man kan utgåfrån att en fackförening, när den får varslet, begär överläggningar. I och meddet har man också fått underrättelse om det spörsmål det är fråga om. Detföreligger alltså inget som helst behov av att få underrättelse tillfackföreningen när eventuella åtgärder skall vidtas och verkställas - det vetfackföreningen redan. Av den anledningen avstyrker utskottet detta yrkande. När det sedan gäller överläggningsrätten, som alla deborgerliga partierna varit uppe och vittnat om, har utskottet med ordförandens utslagsröstbeslutat sig för en skrivning som innebär att rätt till överläggning tillkommeräven den som har rätt till underrättelse samt annan arbetstagarorganisation änden som arbetsgivaren slutit avtal med, om den tilltänkta åtgärden berör ellerkan beröra medlem i organisationen. 1 propositionen föreslås att varsel skallges tiU facklig organisation som arbetsgivaren har slutit avtal med. Det är enviktig princip, som har gällt länge på svensk arbetsmarknad, och jag skullevilja påstå att den har betytt utomordentligt mycket för stabiliteten påarbetsmarknaden. Det är också den organisationen som har ansvar i andrahänseenden när det gäller arbetsplatserna: skyddsarbetet, miljöfrågorna,företagsdemokratins utveckling och mycket annat. Det finns, som vi ser det,inget behov av att koppla in organisationer som inte är så etablerade att deens kunnat skaffa sig ett avtal. Vi socialdemokrater vill inte bryta denprincipen. Vi tror att det kan få utomordentligt vittomfattande konsekvenser.Den knyter dessutom an till tidigare lagstiftning på arbetsmarknaden. Jag vill vidare hävda att den borgerliga majoritetensledamöter inte har varit konsekventa i sitt resonemang. i skrivningenhar man sagt att organisationer av detta slag får hålla sig underrättade om deaktuella förhållandena genom medlemmarnas försorg. Men i och med att man införöverläggningsrätt måste det i praktiken också innebära rätt till underrättelse.Om det förslaget genomförs kommer det med all säkerhet att betyda stora problemför arbetsgivarna , eftersom de borgerliga inte har definieratbegreppet "arbetstagarorganisation". Det skulle kunna innebära att enliten grupp människor på en arbetsplats skulle kunna bUda en organisation -exempelvis 3-4 personer från de 4 protokoll 1973. Anställningsskydd, m. m. Anställningsskydd, rn. Man skulle få ett mycket stort antal arbetstagarorganisationerpå de olika enskilda arbetsplatserna. Om man genomför detta kommerarbetsgivarna med all säkerhet att få betydande problem. De borgerliga ledamöterna i utskottet brukar normalttillvarata arbetsgivarnas intressen med utomordentlig skärpa, men i det härfallet har de visat fackföreningsrörelsen ett glädjande intresse och envälvilja som jag har mött i mitt fackliga arbete. Varför har degjort det? Ja, enligt min uppfattning är det inte annat än ett mycket phimptförsök att splittra fackföreningsrörelsen. De vill tillämpa den gamla regelnhärska genom att splittra, och då får ändamålet helga medlen. Detta gör att viunder inga förhållanden kan gå med på den skrivning som utskottet harföreslagit. Därför yrkar vi avslag på förslaget vid p. 19 och bifall tillreservationen 12. Reservationen 13 tar upp avstängningen av uppsagdaarbetare. Moderata samhngspartiet vill i sin partimotion, som fullföljs ireservationen 13, att bestämmelsen om att domstol interimistiskt kan förordnaatt arbetstagare inte får avstängas från arbetsplatsen skall göras dispositiv. Utskottet anser emellertid att denna regel är ett viktigtkomplement till den nya lagstiftning som vi är i färd med att genomföra ochanser därför att det saknas skäl till att göra denna bestämmelse dispositiv.Jag vet inte om man möjligen inom moderata samlingspartiet hade tänkt sig attfackföreningsrörelsen skulle gå med på att sluta avtal som vore sämre än vadsom medges i lagens bestämmelser i det här avseendet. Jag tycker att detta ärett htet naivt resonemang. Utskottet yrkar följaktligen avslag på dettaförslag. Jag skulle vilja ta upp några saker som tidigarehar vidrörts i debatten. i säger att lagbestämmelsernaendast berör dem som redan är anställda. Ja, det är fallet med lagen omanställningsskydd, men vi har ju också att ta ställning tiU lagen omanställningsfrämjande åtgärder. Man skulle kanske inom se litetpå 9 § i denna lag. i säger också att utskottet uttalatatt tillämpningen av äldrelagarna inte ger någon anledning till oro. Jag kaninte hitta något sådant uttalande i utskottets skrivning. Men man har väl denuppfattningen inom , och det är möjligen också så att man påarbetsgivarsidan menar att denna tillämpning inte ger anledning till oro. Mendet finns nog anledning att uppmärksamma den här frågan, i synnerhet som vinyss hört från moderata samlingspartiet meddela att företagenredan börjat se efter om de har för många äldre anställda i företagen. Vi vet att antalet arbetslösa har ökat eller i varje fallhar legat högt och att det bland dem finns många äldre, handikappade ochkvinnor. Vi känner också dll att ungefär 100 000 handikappade sökeranställning. Ändå säger man att detta inte ger någon anledning till oro. Dethar gjorts en arbetskraftsundersökning via AMS som visar att det har funnitsledig arbetskraft bland de äldre och bland kvinnor. Enligt utredningen hararbetsgivarna dock endast visat ett måttligt intresse för dessa kategorier. Detfinns sysselsättningslag anvisningsmöjligheter som icke någon gånganvänts av arbetsmarknadsmyndigheterna. Man bhrdock mycket fundersam när man ser de problem som de äldre trots aUt har påarbetsmarknaden. Med tanke pade tidigare erfarenheter jag har av arbete i enlänsarbetsnämnd undrar jag om det inte hade funnits anledning för arbetsmarknadsverketatt använda de anvisningsmöjligheter som finns i 197 sysselsättningslagoch som även återfinns i de nu föreslagna lagbestämmelserna. Utskottet har skärpt skrivningen i detta avseende. Iklartext innebär dess skrivning att det, om det inte bhr någon bättring, krävsen skärpt tillämpning av länsarbetsnämndernas anvisningsrätt. Jag vet attlänsarbetsnämnderna och arbetsmarknadsverket vill hålla på sin neutra-htet idetta sammanhang. Man har ju i vissa fall fått på huden för åtgärder i dennariktning. Men jag tror att det är nödvändigt att man överger denna neutralitetom man skall kunna klara de äldres, kvinnornas och de handikappades problem. Jag skulle också vilja understryka arbetsgivarnas ansvarför sysselsättningen, som var inne på. av företagentillhör ju kategorien privatägd industri, och så skall också enhgt borgerliguppfattning vara fallet. Men de människor som är arbetslösa är manendast måttligt intresserad av. Det är en inställning som måste brytas. Det äralltså nödvändigt att arbetsgivarna tar ett större ansvar för den fullasysselsättningen, som vi från vårt parti alltid har slagits för. Här är detinte bara fråga om den ekonomiska politiken, som ofta tas fram från moderatsida. Den är tillfredsstäUande, och manskulle kunna klara de här problemen. Detär inte heller självklart att staten skall gå in och lösa problemen, utan vimåste, som jag sade, lägga ett större ansvar på arbetsgivarna. Jag förutsätteratt de lagar som kommer skall öppna nya möjligheter förarbetsmarknadsmyndigheterna på den punkten.