prot · FW09105 · 1973-12-31 00:00:00 — Jag delar helt uppfattningen att rent logiskt ingen avföräldrama bör ha legalt företräde när det gäller vårdnaden, men det stöter päganska stora praktiska svårigheter att konsekvent följa upp den inställningen.Det skulle nämligen innebära att vårdnadsfrågan inte kommer att kunna prövasförrän faderskapet är fastställt. Vi vet av erfarenhet att det i vissa situationerkan uppstå svårigheter när det gäller fastställande av faderskap och att deträttsförfarandet också kan dra ut . Om de i reservationen föreslagnareglerna slogs fast utan att följdreglerna ändrades, skulle det kunna innebäraatt barn vid födseln egentligen saknade värdnadshavare och att frågan omvärdnadshavare inte skulle kunna avgöras förrän faderskapet är fastställt. Rent principiellt delar jag dock den uppfattningen att mani framtiden här kanske kan finna en sådan lösning att man kommer bort fråndetta. I vad sedan gäller reservationen 20 om umgängesrätten villreservanten införa ett bötesstraff för dem som på ett eller annat sätt försökersabotera möjligheten att utnyttja umgängesrätten. Jag kan säga att vi även påden punkten åtminstone gör jag det personligen - hyser stor förståelse förproblemet och vet att det har uppstått uppslitande och otrevligasituationer. Men vi vill också erinra om att möjligheten finns att föreläggadem vite som tredskas när det gäller att ge möjlighet att utöva umgängesrätten.I utskottet hyser vi den uppfattningen att hotet om ett eventuellt bötesstraffinte skulle påverka den tredskande i särskUt hög grad. Vi har i stället fört det resonemanget - och vi delar påden punkten föredragande statsrådets uppfattning att en förälder somkonsekvent åsidosätter umgängesrätten knappast kan anses vara den lämpligastevårdnadshavaren och att man därför borde kunna ompröva vårdnadsrätten för entredskande förälder. Vi tror att det skulle vara en åtgärd som skulle varabättre än att införa ett bötesstraff. Utskottet förutsätter därför i likhet medföredragande statsrådet att just den principen eller de tankegångarna kommeratt beaktas i rättstUlämpningen i fortsättningen. Med detta, fru talman, vUl jag yrka avslag påreservationerna 16, 17, 18 och 20 samt bifall till utskottets hemställan närdet gäller motsvarande punkter. Låt mig sedan säga några ord om det särskilda yttrande somcenterpartisterna i utskottet har gjort. De skriver följande slutkläm: "Viinskränker oss till att uttala, att utskottet enligt vår mening inte anförtnågra bärande sakskäl utan i stället förbigått det väsentliga i förslaget. "Förslaget gäller således det i cp;s partimotion framförda förslaget om ensärskild form för domstolsproceduren vid äktenskapsskillnad. Jag vet inte vad de som har skrivit det särskildayttrandet har för pretentioner på att utskottet skall säga, när de påstår attvi har förbigått det väsentliga i förslaget. Låt mig därför fä citera någrarader ur utskottets betänkande bedömningen om utskottet utan bärande sakskälhar förbigått det väsentliga får någon annan göra. Utskottet skriver på den härpunkten; "I praktiken medför regeln" - således enligt det icenterpartiets partimotion framförda förslaget "den konsekvensen atträtten, även om den kan företa ärendet till avgörande, likväl skall dröjadärmed under viss i lagen angiven tid." Det här skulle således ersättabetänketiden. "Med hänsyn till de krav på effektivitet och snabbhet som iandra sammanhang ställs på domstolarnas verksamhet skulle det enligt utskottetsmening te sig märkligt att nu i lag föreskriva att domstolen skall fördröjahandläggningen av vissa ärenden." Jag tycker att det, om något, är ett svar på den tankegång som framförs i Äktenskapslagstiftningen m. m. Låt mig sedan, fru talman, fä uttala min tUlfredsställelseöver den stora enighet som vi har kunnat nå i utskottet när det gällerskrivningen om de homosexuellas problem. Jag tycker att vi faktiskt har fått enbra skrivning, eftersom utskottet framhåller att de homosexuellas många gångersvåra problem bör uppmärksammas. Jag vill understryka vad utskottet skrivergenom att uttrycka den personliga förhoppningen att vi skall få en snarutredning på detta område, gärna genom att följa den tanke som framförs iremissyttrandet från att detta utredningsuppdrag skallöverlämnas till familjelagssakkunniga. VUken väg man skall gå må ankomma päandra att avgöra. har i debatten sagt att reservanterna isak delar utskottsmajoritetens uppfattning i denna fråga. Om det verkligen ärfallet, varför har man då fogat denna till ytterlighet urvattnade reservationvid betänkandet? Med detta vill jag, fru talman, yrka bifall tillutskottets hemställan på samtliga punkter i betänkandet nr 20 med undantag avpunken 15, där jag yrkar bifall tUl reservationen 11. Jag yrkar också bifalltill utskottets hemställan i betänkandet nr 21. FruMARKLUND (vpk) kort genmäle; uttrycker sympati för detmesta av tankegångarna i de reservationer som vpk-ledamoten i utskottet haravgivit. Jag skall därför bara ta upp en av de punkter det handlar om, nämligende ogifta föräldramas rätt att gemensamt utöva vårdnaden om barn. Vi menar att det vägledande måste vara att avskaffaskUlnaderna mellan gifta och ogifta och mellan barn till gifta och bam tillogifta. Utskottets motivering för att gå ifrån denna som jag betraktar denmycket viktiga rättsprincip är verkligen ett de obotfärdigas förhinder.Praktiskt kan frågan lösas utan större svårigheter. Om ogifta föräldrar separerar kan man förfara på olikasätt. Den gemensamma vårdnaden kan kvarstå ända till dess att endera partenansöker om att få en ändring. Är parterna överens om att någon ändring inteskall vidtas finns det praktiskt taget inget problem. Ett visst dröjsmål kandet kanske ibland bli fråga om. Men även för gifta människor avgörsvårdnadsfrågan vid separation ofta åtskillig tid efter det att de faktiskt harseparerat ibland t. o. m. långt efter det att den rättsliga skilsmässan harträtt i kraft. En annan metod skulle vara att lösa frågan administrativt,t. ex. genom att knyta vårdnaden tUl bostadsanmälan eller till något skärptaregler för mantalsskrivning. Det går alltså att lösa frågan, och det går att lösa denutan kontroll av folks privatliv. Att ogifta som har barn skall vara skyldigaatt t. ex. anmäla sitt samboende är inte märkligare än den ofta vida meringripande skyldigheten att underkasta sig faderskapsundersökning. För oss är det centrala att man får lika regler för giftaoch ogifta i denna och i andra frågor. Det är den principen som propositionenoch utskottet tyvärr har svikit. Det är en onödig eftergift åtkonservativa krafter,och den drabbar mänga ogifta föräldrars berättigade krav på Ukställdhet. talade om att ett barn skulle löpa riskenatt stå utan värdnadshavare efter födseln. Jag har redan bemött det argumenteti mitt inledningsanförande, då jag sade att en moder självklart blir värdnadshavarei och med födseln och att fadern kan bli det efter det attfaderskapet har fastställts. Vad vi diskuterar är ju hur det skallbehöva ta innan det görs. () kort genmäle: Jag ville medverka här till enkonstruktiv debatt, och jag har därför avsiktligt inte gått in i polemik motutskottets skrivning när det gäller frågan om den processuella ordningen, somvi fört fram förslag om i vår motion 1791. Men tog upp dennafråga, och jag vidhåller då att utskottet i sin skrivning inte tagit hänsyn tUlsakskäl. Förslaget om den processuella ordningen togs upp av centernsrepresentant i familjelagssakkunniga, och tanken finns redovisad i en eller ettpar meningar i ett särskilt yttrande. Man kan fråga sig om utskottsmajoritetenverkligen på fullt allvar menar att remissinstanserna, som haft att taställning tUl familjelagssakkunnigas hela betänkande, skulle ta ställning tUlen tanke som förts fram i en mening i ett särskilt yttrande. Då har manverkligen stora krav på remissinstanserna. Att denna propå inte har vunnitgensvar bland remissinstanserna, som det står i utskottets skrivning, anser jagvara av noll och intet värde. Det kan absolut inte tas som intäkt för vare sigdet ena eller det andra. Sedan säger utskottet att man omvandlar enmateriellrättslig regel om betänketid tUl en processuell regel om fördröjdhandläggning och menar att detta är en uppenbar brist. Jag tycker att det är enförvånansvärt snäv och statisk syn som utskottet där gör sig skyldigt till.Lagregler kan väl ändå aldrig upphöjas till självändamål. Jurister harnaturligtvis sin syn på denna fråga, men lagstiftaren måste ha sin syn, prägladav flexibilitet och progressivitet. Lagstiftaren måste tänka på det materiellainnehållet i lagen och anpassa lagreglerna efter människornas behov och utvecklingen.Den konstruktion som vi föreslog var bra frän den synpunkten, därför att dengav ett faktiskt innehåll som vi ansåg nödvändigt, en viss betänketid,som förslaget rymde tillit tUl människors förmåga att själva klaraupp sin situation. () kort genmäle: efterlyste ett svar pä fråganhur man å ena sidan kan säga att man har samma uppfattning som utskottsmajoritetenoch å andra sidan komma med den, som han kallade den, "urvattnade"reservation som vi har lämnat i fråga om samlevnad mellan homosexuella. Jagvill konstatera att i vårt förslag till utskottets yttrande använder vi exaktsamma formulering som utskottsmajoriteten, nämligen att motionen med hänsyn tUldet anförda får anses vara tillgodosedd. På den punkten är vi alltså ense. När vi sedan valt en annan formulering för att ge uttryckåt vår uppfattning är det därför att vi inte riktigt är på det klara med vad Äktenskapslagstiftningen m. m. Äktenskapslagstiftningen m. m. utskottsmajoritetenmenar med att det har manifesterats att från samhällets synpunkt samlevnadmellan två parter av samma kön är en fullt acceptabel samlevnadsform. Viförsöker faktiskt det är i varje fall meningen med vår särskilda formulering att hålla oss tUl saken, nämhgen att ett sådant här förhållande för längesedan är avkriminaliserat. Där ligger skUlnaden i stort sett. () kort genmäle: När det gäller invändningar motmitt resonemang om vårdnaden av barn utom äktenskapet, vill jag erinra om attjag betonade de praktiska svårigheterna i sådana fall där sammanlevnad ickeförelåg. Om sammanlevnad föreligger och parterna separerar, bör det varabetydligt lättare att lösa frågan. Men om man skall införa en sådan generellregel kan man inte göra som fm framhåller. Det är klart att modernskall ha vårdnaden om barnen när de föds. Vi har ju sagt att det automatiskt ärså . Fadern får sedan ansöka om att erhålla vårdnaden. Om nu menar att man skall bibehålla dennaordning, måste man också bibehålla ansökningsförfarandet. Skulle man här varakonsekvent och säga att båda föräldrarna skall ha samma rätt till vårdnaden,skulle ingen ha vårdnaden vid barnets födelse, om icke faderskapet varfastställt i förväg och överenskommelse träffats i vårdnadsfrågan. 1 annat fallskuUe man komma i den situationen att barnet vid födelsen icke hade någonvärdnadshavare. Det kan, som jag erinrade om, dröja innan faderskapethar fastställts, vilket är förutsättningen för att man skall kunna pröva vUkenav föräldrarna som skall ha vårdnaden. Låt mig sedan tUl säga att när det gäller denprocessuella ordningen, som föreslogs i centerpartimotionen, var den en följdav att man sade sig vara principiellt emot en betänketid. Men man vUle införaen processuell ordning som skulle innebära någon form av betänketid det varsåledes både hit och dit i uppfattningen om betänketid. Man ville sålundainföra en betänketid bakvägen, och man sade att domstolarna kan fördröjameddelandet om dom genom att inte avlämna den eller genom att, som jag tror detstår i motionen, stipulera eller en månad. Jag ser att lampan bhnkar, men jagskulle också vilja passa på tillfället att säga till att det iutskottsmajoritetens uttalande ändå framkommer en mycket positivare inställningtUl de homosexuellas problem än vad som framgår av reservationen. FruMARKLUND (vpk) kort genmäle: Jag skall inte ta upp tiden med att upprepavad jag har sagt om hur, som vi ser det, faderskapet mycketenkelt och praktiskt kan fastställas. Det kan ske mycket snabbare än vadutskottets talesman här tycks mena. Jag vill bara understryka, för att något missförstånd ossemellan inte skall föreligga, att jag absolut inte lutar åt att det ändå skallfinnas någon sorts ansökningsförfarande. Det har jag motiverat bl. a. med attdet då skullekunna bli så att fäder aldrig ställs inför ett direkt ansvar för sina barn utanförst efter en ansökan får visa att de har ansvaret. Jag har betonat hur dettakonserverar könsroller och tar sig uttryck i viss UkgUtighet från männens sidanär det gäller ansvaret för sina barn. Men, som sagt, jag skall inte upprepa alla de skäl jaganfört. Jag vill bara säga att jag absolut vidhåller att ettansökningsförfarande inte är det rätta sättet. Äktenskapslagstiftningen m. ni. () kort genmäle: Jag vill bara erinra omden principiella inställning som har i frågan om betänketid somjag tidigare redovisat. Vår grunduppfattning är att samhället inte haranledning att föreskriva särskild betänketid annat än av hänsyn till densvagare parten och tUl barnen. Men vi har med hänsyn tUl mänskliga faktorer ochockså som ett samhällets skydd för den svagare parten föreslagit att man genomdomstolsproceduren ändå i praktiken skulle få betänketid eller rådrum även förden andra kategorin makar. Därför tog vi ställning för tre månaders betänketid,genom vilket förslag man alltså i praktiken får det rådrum som vi önskar. HerrJOHANSSON i Skärstad (c); Debatten om den framtidaäktenskapslagstiftningen har varit livlig och omfattande. Det beror dels pä denoro många känner med tanke på regeringens förflutna på lagstiftningsomrädet,dels på att debatten mer rört sig kring förre justitieministern direktivoch utredningens betänkande än om den proposition och det utskottsbetänkandevi nu har att behandla. r ett ordnat samhälle finns ingen bättre samlevnadsformatt sätta i stället för äktenskapet. TUl detta resultat har man kommit inomolika samhällssystem. Jag skulle vilja säga med tanke pä den debatt som harförts att man förr när man debatterade brukade fråga: Vad säger skriften? I denhär kammardebatten har man sagt; Vad tycker olika kristna uppfattningar?Bibeln, pä vilken den kristna livsåskådningen grundar sig, understryker starktäktenskapets, familjens och hemmets stora betydelse för samhällets bestånd. Menäven andra samhällssystem, som inte åberopar kristna värderingar, har kommitfram till samma syn. Statsrådet sade i inledningen av debatten att det är glestmed reformer på detta område. Jag tror att nuvarande lagstiftning kan justerasoch förbättras, även om jag har stor respekt för lagstiftarna . Jagtror att de tog stor hänsyn tUl helheten och det långsiktiga perspektivet.Eftersom jordisk kärlek, äktenskap och famUj har något tidlöst över sig, ärvarje ändring i lagstiftningen känslig och bör göras efter moget övervägande. När det nu föreslås en ny lagstiftning, kan vi ställanågra grundläggande frågor: Vilka och hur många är det som kräver reformer pådetta område? Varför gör man det? Vad leder dessa nya reformer tUl för resultatlångsiktigt? Och hur kommer nästa generation att döma oss som lagstiftar ? Äktenskapetär inte något fullkomligt, bl. a. därför att det inte finns 8 protokoll 1973. Aktenskapslagstift-ningen m. rn. Jag tror att detta behöver sägas. Man kan inte krävaförändringar bara därför att äktenskapet inte fungerar fullkomligt. Vi hartrafikregler som är lika för alla. Trots detta händer det olyckor kollisioner, dikeskörningar osv. Men vi kan ju inte bara av den anledningenändra trafikreglerna. I stället försöker vi ge trafikanterna bättre utbildning,vi uppmanar dem att visa större hänsyn, osv. Och samhället är skyldigt att geungdomen utbUdning, information och vägledning. Det har förekommit mycket litetav sådana synpunkter under debatten . På andra områden kräver viutbUdning, personligt ansvar och arbetsinsatser, men hur är det på det härområdet ? Skall vi där låta veckopress, porrlitteratur och film m. m. informeraoch vägleda, då begår vi något av ett brott mot det uppväxande släktet. Härkänner många vuxna stor oro . Samhällets syn på äktenskapet, sammanhåUningen, andan ochmiljön i hemmet och familjen spelar en avgörande roll för utveckhngen i övrigtoch avgör om samhällsutvecklingen skall gå i positiv eller negativ riktning. Vifår inte under några omständigheter tillåta att samhället genom lagstiftningmedverkar till äktenskap u. p. a., ty lagstiftningen påverkar attityden ochinställningen till äktenskap, familjebildning osv. Att få ingå äktenskap är ett åtråvärt mål och ett avlivets stora lyckomoment. Det har väl inte förekommit så mycket av romantiskadrag i den här debatten, och jag vet inte vad ungdomen skulle ha sagt om densuttit med här . Men detta att få ingå äktenskap, där ord av mycket högvalör som kärlek och trohet måste vara och är grundläggande faktorer, det är upplevelse för människan. Jag skulle vilja säga: Låt oss medverka till attungdomen i fortsättningen kan drömma vackert och rent om kärlek ochfamiljebildning. Berövar vi dem detta har vi berövat dem något av detvärdefullaste i tillvaron. Äktenskapet innebär ju inte något färdigt pä lyckansområde, men det är en grund pä vilken två människor kan bygga sin lyckas borg.Det innebär ett stort ansvarstagande mot livskamraten men framför allt motbarnen, som är äktenskapets stora lycka och rikedom. Det innebär de mänga årenav ansvar, arbete och omsorg, dä man får avstå frän åtskilligt som eljestskulle vara trevligt att få vara med om, men på grund av föräldraansvaret görman detta gärna. Jag skall ta mig friheten att citera ett telegram, som jaggett så många brudpar. Det kan väl vara tillåtet i en sådan här debatt: "Etthem till skänks man aldrig får ej ens pålivets ljusa höjder och älskasfram i livets sorg och fröjder." Det finns ganska mänga människor i vårt land som har ensådan syn på äktenskap och samlevnad. Sä några ord om skUsmässa. Skilsmässa kan aldrig varanågot lyckligt även om den bhr nödvändig, och vi bör visa stor hänsyn och kännamed de människor som drabbas av sådana situationer. Ytterst sällan kan bådaparter känna sig nöjda och vara överens. I de flesta fall är det en av parternasom blivit försmådd. Detta att bli överens kan i sig dölja mycken tragik. Förbarnen skapar skilsmässan stora problem. föräldersom trots rätten ändå inte får ha någon kontakt med barnet. Men barnet behöverbåda föräldrarna, och båda föräldrama behöver barnet här gällerömsesidighetens lager. Föräldrakänslan går inte att döda. Därför måstesamhällets strävan vara att minska antalet skilsmässor och att verkligen gestöd och hjälp när påfrestningarna blir för stora. Vi måste försöka skapa ensamhällsutveckling som ger en positiv mUjö för hemmet och familjen. I den bl. a. av mig undertecknade motionen 1790 har viframhållit äktenskapets, familjens och hemmets stora betydelse. Vi avslutar denmed följande ord; "Enär de ekonomiska frågorna som är av väsentligbetydelse för helhetsbilden av äktenskapet blir föremål för senare behandling,det nu framlagda förslaget är ju en delreform, talar starka skäl för attförändringar i äktenskapslagstiftningen prövas i ett sammanhang. Med hänsyn därtill samt till att äktenskapet bör ges enstarkare status som samlevnadsform bör beslut om ändringar iäktenskapslagstiftningen anstå i avvaktan på att kompletterande utredningarföreligger. TUl detta skall också läggas de välmotiverade önskemålen om ensamnordisk lagstiftning som anförts i . Med hänvisning tUl vad som anförts hemställes attriksdagen måtte besluta att, i avvaktan på kompletterande utredningar samt pågrund av angelägenheten av en samnordisk lagstiftning, avslå proposition1973:32." Detta blirockså mitt yrkande. Äktenskapslagstiftningen m. m. i (fp) kort genmäle: Jag finner det såsom utskottets ordförandeangeläget att rikta uppmärksamheten pä informationsfrågan, eftersom herrJohansson i Skärstad efterlyste information tUl ungdom om äktenskapet och dessförpliktelser. Utskottet har faktiskt tagit ett initiativ i denna fråga. Dethar nämligen väckts en motion av fröken om utländskäktenskapslagstiftning. Hon hemställer att informationsbroschyrer skallutarbetas för detta ändamål. Med anledning av denna motion har vi utvidgatkravet på information till att gäUa även den nya svenskaäktenskapslagstiftningen. Jag tycker att det finns anledning att påpeka detta medanledning av det som i Skärstad har anfört. i Skärstad (c) kort genmäle; Det är mycket viktigtatt sådana broschyrer finns, men jag anser att den positiva information sombehövs för att vi skall kunna hjälpa Ungdomarna tiU rätta i vårt samhälle äralldeles för hten och måste lämnas i mycket större utsträckning i olikasammanhang, inte minst i våra skolor. HerrWIKLUND i (fp) kort genmäle: Det är just syftet med utskottets skrivning idenna fråga. Det skall ske en information i lämplig form rörande den svenskaäktenskapslagstiftningen. Äktenskapslagstiftningen m. m. FrökenHÖRLEN (fp): Det finns grundvärden som är omistliga för ossmänniskor. Dit hör vårt behov av gemenskap. Men lika naturligt som detta är föross, lika väl medvetna är vi om att denna gemenskap ständigt hotas av dekonflikter vi drar in varandra i. Det skulle förvåna mig, om någon i dennakammare inte skulle ha erfarenhet av att sådana konflikter kan uppstå, som förlängre eller bryter våra kontakter med någon i vår omgivning. Judjupare vår personlighet är engagerad i gemenskapssammanhanget, destoallvarligare konsekvenser får sådana stömingar och desto större blir också vårtansvar för att skydda varandra mot sådant som i onödan skapar varaktigakonflikttillstånd. På famUjelivets område har på några få decennier storaförändringar skett när det gäller formerna för samlevnaden. De yttreförändringarna hör samman med en ny syn på trohet och normer för relationenmankvinna. Vi brukar säga att vi lever i ett pluralistiskt samhälle, därskiftande livsåskådningar möts och där olika normsystem för livsföringen slåsut mot varandra. Risken är stor att vi därvid hamnar i normlöshet, och detskulle så långt jag förstår vara helt förödande för vårt samhälle. Vi ärmedvetna om att vi för egen del har behov av regler och normer som hjälp föratt hitta fram i tillvaron. Vi har personliga normer, som vi försöker följa.Likaså står det klart för oss, att samhället behöver inte bara rättsregler utanen grundläggande etisk syn, vars kärna måste vara att tjäna de människor somutgör samhället. Till de institutioner, som samhällen runt hela vår jordsett som sin uppgift att omge med skrivna eller oskrivna skyddslagar, höräktenskapet. Detta beror givetvis på att äktenskapet har sin förankring i djupamänskliga behov. Ett väsenthgt bland dessa är just behovet av gemenskap. Mängagånger hotas också den äktenskaphga gemenskapen av mer eller mindreaffektbetonade urladdningar, som kan leda till långvariga kriser. Kanhända gårvägarna isär för alltid, men det händer också att livsvägarna på nytt löpersamman, därför att det under det ytliga affekttUlståndet fanns djuparebindningar som gjorde makama beroende av varandra. Vi kan naturligtvis inte lagstifta fram gemenskap, men vikan skapa former för upplösningen av äktenskapet som i någon mån hindrarförhastade beslut. Det är min uppfattning, fru talman, liksom flera tidigaretalares, att ett skilsmässobeslut makar emellan alltid bör förknippas med enbetänketid, oavsett om makarna är ense om beslutet eller inte och likasåoberoende av om de har underåriga barn i sin gemensamma vårdnad eller ej. Jagär väl medveten om att många beslut om skilsmässa fattas efter noggrantövervägande och inte kommer att ändras efter ytterligare betänketid, menlagstiftningen är till för att skydda framför allt den svagare parten. 1 dethär sammanhanget får väl den betraktas som den svagare parten, som har svårtatt fatta beslut, som lätt låter sig övertalas och som inte heller har så lättatt överblicka konsekvenserna på såväl det personliga planet som detpraktiskt-ekono-miska.