prot · FW09128 · 1973-12-31 00:00:00 — Det är sällan jag harsett någon som är så flitig att fara omkring och tala på företagarmö-ten somjust regeringens värderade industriminister. När han emellertid sätter sig ochtalar med det stora textilföretaget resulterar det bl. a. i 600 nya jobb iNorrland. Det är bara det stora textilföretaget som kan realisera en sådantanke. Det lilla företaget orkar inte med det. AMS-politiken, har jag sagt, är föremål för fortlöpandeuppmärksamhet. Det går så till att det finns täta kommunikationer mellankanslihuset och de ledande i . Dessutom hararbetsmarknadsstyrelsen tUl sitt förfogande en styrelse, där bädearbetstagare, arbetsgivare och företag har sina direkta representanter, somdagligdags följer arbetsmarknadens utveckling och vidtar de åtgärder somarbetsmarknadsstyrelsen anser sig behöva introducera och tillämpa för attklara det här problemet. Det låter ju storslaget med den där systematiskauppföljningen och redovisningen. Jag ger inte sä särdeles mycket för den. Detväsentliga är att man häller en livlig och regelbunden kontakt med det verk somhar att hantera ärendena, och den livliga och regelbundna kontakten harkanslihuset. Det är möjligt att har varitkritiskt mot vissa lokaliseringsföretag, och den kritiken får man väl ta. Finnsdet skäl där bakom, så skall man uppmärksamma dem, men det betyder inte att manskall fälla bilan över lokaliseringspolitiken, det är alldeles uppenbart. Sedan vill jag tala om för att jaginte tycker det är så obefogat om och lämnar för att använda herrBurenstam egen terminologi - pengar till Sträng, skattevägen via arbetsgivaravgiftoch via skattepolitiken över huvud taget, och att sedan dessa pengar användsför lokaliseringsändamål pä andra häll i . Det är inte alls såtokigt som vill göra gällande. Det vore naturligtvis mycket intressant att föra en debattom växelkurspolitiken, men jag är faktiskt beredd att uppmana att ställa en särskUd interpellation på den punkten, så att vi fårtillfälle att diskutera saken. Det har förekommit så förskräckligt mycket av -som jag tycker - ovederhäftig argumentation i den här viktiga frågan att detvore önskvärt med vissa klarlägganden här i kammaren. Jag vill emellertid säga till attden geniala genvägen att revalvera den svenska kronan så att vi slipperprisstegringarna, den är inte mycket att hålla i om man närmare tänker igenomproblemet. Den nation i som har revalverat starkast är . Dehar skrivit upp den tyska marken med och de har för närvarandeen prisstegring som är snabbare än den vi har här hemma i . Vi liggerför närvarande rätt i valutapariteten kontra andra valutor. Kronan är i dagvarken undervärderad eller övervärderad. Att då ge sig på en revalvering och enkursförändring skulle bara ställa till oro i näringslivet, ge möjligheter tillvissa valutaspekulationer, men den skulle icke bli trodd i omvärlden och därförvara en ganska snabbt övergående historia. Ang. konjunkturpolitiken, m. m. HerrBURENSTAM () kort genmäle: Anledningen till att jag var förvånad överatt i sitt interpellationssvar försökte vifta bortsysselsättningssvärigheterna är helt enkelt den att gör klartgällande att min beskrivning i interpellationen är felaktig. Det är inte heUernågon hemlighet att under en följd av är försökt göra gällande attoppositionens synpunkter på ett sviktande sysselsättningsläge inte har varitnågonting att bekymra sig om. När det gäller användande avbolagsbildningsstatistik mäste jag upprepa att det är ett dåligt mätt. Det äralls inte det enda måttet - som vill påstå - för att fä inblick ihur det hgger till. Här har gjorts undersökningar, som jag är förvånad över attherr Sträng tydligen inte har fått i sin hand, undersökningar av och undersökningar gjorda vid . Om man läserdessa studier får man alldeles klart för sig att de olika branscher som herrSträng pekade pä måste representera specialfall. I byggbranschen lär det varaså att den mycket höga arbetslösheten har gjort att en del - kanske utan att hade rätta förutsättningarna för det - har försökt sig på att starta eget. Såkanske det är i en del andra branscher också. Dessutom kan det vara på detviset att det inte alls är svårt att få tag i företrädare för den ena ellerandra branschen som gärna vill ha etableringskontroll. Många företagare är jufaktiskt intresserade av att minska på konkurrensen. Jag tror inte att herrSträng skall tolka sädana där samtal på det sätt som gjorde i sUtinlägg. Sedan ärdet klart att man kan peka på de olika jobb man skapar Ang. konjunkturpolitiken, m. m. genom denena eller andra näringspohtiska insatsen. Och det är bra att man gör en hel delsådana här insatser jag är inte alls emot det. Men mäste ju ändåvara medveten om att det är en lång rad sysselsättningstUlfällen som fallerbort genom att jordbrukare och småföretagare ute i stödområdet drabbas avganska kraftig löneskatt. Tror inte det? Vidare är det utan tvivel icke till fyUest att bara ha enliten aUmän genomgång med ledningen för för att viskall fä en uppfattning om hur arbetsmarknadspolitiken har fungerat under desenaste åren. Vore det så enkelt att bilda sig en uppfattning i kvalificeradesammanhang skulle det ju inte behövas något forsknings-och utredningsarbeteöver huvud taget. TUl revalveringar och annat, , fär vi kanskeåterkomma i ett annat sammanhang. Jag vill bara påpeka att det är mänga ländersom har prövat denna metod med framgång plus att enligt olikaundersökningar sannolikt skulle ha en betydligt kraftigare prisutveckling medinflation om landet gått en annan väg än den man valt. Fm andrevice talmannen (): Jag tackar finansministem för svaret på mininterpellation. Jag hoppas att finansministern inte tycker det är ofint av migom jag säger att svaret i jämförelse med de mångordiga och mustiga prestationersom finansministern gjort både här och vid tidigare tUlfällen var itorftigaste laget. Det kom en mycket intressant studieav vad som har hänt på skatteområdet i . Det var inget inlägg frånoppositionen, det var inget politiskt inlägg över huvud taget - det var envetenskaplig studie av professor som gav en belysning av vilken rollregeringen har spelat eller inte spelat för skatteutvecklingen. Det framgår därtydligt hur regeringen med finansministern i spetsen i det längsta vägrade attminska sam beskattningens orättvisor. var det ju bra för regeringen att den härvetenskapliga studien stannade där den stannade. Tänk om den hade omfattat deallra ! Det skulle vara en fruktbar läsning föroppositionspolitiker. Men jämförande studier av finansministerns olika inlägg iskattedebatten och av regeringens olika turer i skattefrågan under senare är,det skulle däremot vara en förödande läsning för regeringen. Jag drar gärna en barmhärtighetens slöja över att det togsä läng tid för finansministern att ge upp sitt försvar för sambeskattningensorättvisor. Men det finns ingen anledning att sticka under stol med attfinansministern gång pä gång har försvarat att t. ex. som här har nämnts makar som jobbar ihop i en liten affär eller en bensinstation eller enhantverksrörelse fortfarande har kvar samma orättvisor. När jag på höstriksdagens första dag i min interpellationfrågade om regeringen var beredd att ge skatteutredningen i uppdrag att medförtur arbeta fram förslag till sänkta marginalskatter i de mest utsattainkomstskikten fick jag svar på rekordtid. Jag tror att det tog tre timmarinnan de nya direktiven från regeringen om just marginalskatterna kom.Naturligtvis inbUlar jag mig inte att dessa direktiv var föranledda av min interpellation.Men vad jag däremot med säkerhet vill påstå är att jag och flera med mig genomatt gång på gång upprepa attackerna mot de hårda marginalskatterna harframtvingat en ändrad inställning hos regeringen. Det är inte länge sedan somfinansministern i kammaren menade att talet om härda marginalskatter bara varett sterilt exercerande med siffror. Tjänstemännen har ju länge stött vårakrav. De har upplevt marginalskatterna som en bister realitet. Och jag vet attmånga har uppfattat det närmast som ett hän att deras svårigheter har viftatsbort med att de bara var en meningslös sifferexercis, trädde också LO fram pä samma linje. Vi kan inte gäin i en avtalsrörelse och veta att ingenting blir kvar för stora LO-gmpper,sade LO-ordföranden. Dä blev det fart på regeringen! det andra toner!Nu skulle man lösa det här problemet. Men först ville man ha reaktioner från deanställdas organisationer. Men man talade inte om vad organisationerna skullereagera på. Och vårriksdagen upplöstes också utan att något positivt besked ifrågan lämnades. Så sent som röstade socialdemokraterna iskatteutredningen emot att marginalskattefrägan skulle behandlas med förtur. är det just med förtur som frågan enligt regeringen skall lösas. Det är branär det går åt rätt håll, även om det går med snigelfart. Utredningen skall också nu beakta behovet avskattesänkningar för låginkomsttagarna, och jag tycker att det är viktigt attderas problem blir lösta. Men låt mig fråga vad det har blivit av denarbetsgrupp inom kanslihuset som kom till när regeringen lade nerlåginkomstutredningen? Finansministern trodde ju först inte på att det fanns såmånga människor i som hade verkligt låga inkomster. Men det fanns det!Låginkomsttagare är heller inte något entydigt begrepp, inte ens om de harexakt samma inkomst. Om en studerande under en sommar tjänar ihop ,så är det inte samma sak som att en ensamstående mor bara tjänar 4 000 kronorunder , ty hon måste också ta hand om sina barn. Men statistiskt ärde låginkomsttagare i samma mening. Och den som har verkligt låga inkomsterblir ju inte hjälpt genom några skattelättnader, därför att skatten ofta ärväldigt låg. Finansministern meddelar nu att regeringen inte är bereddatt ompröva direktiven beträffande inflationsskyddet i skattesystemet. Ivalrörelsen var beskedet inte lika kategoriskt. Inom loppet av nägra få dagarredovisade tre statsråd tre olika ståndpunkter och det var inte vilka statsrådsom helst. Det var handelsministern, finansministern och statsministern. Det ärnaturligt att man dä har undrat: Vilken av de här uppfattningarna är egenthgenregeringens? Statsministern sade vid en presskonferens i radio attindexregleringsfrågorna var viktiga och väsentliga, och de måste få behandlasav skatteutredningen, som skulle försöka komma fram till ett förslag. Inteslänger väl en statsminister ur sig sådana uppgifter utan att mena något meddem? Inte har väl statsministern avsett att vilseleda väljarna och ge beskedsom han sedan inte står för efter valet? Eller har finansministern nu inlagtsitt veto mot statsministerns uppfattning? En av anledningarna tUl att jag ställde min fråga tillstatsministern var just att jag ville ha ett besked, om inte han somregeringens främste Ang. konjunkturpolitiken, m. m. Ang. konjunkturpolitiken, m. m. talesmanhade talat för regeringen och stod för sitt ord. Vill finansministern nukommentera, om statsministern har ändrat mening? Förslaget om folkpensionsavgiftens avskaffande löser ingamarginalskatteproblem. I de inkonistskikt där marginalskatten är det storaproblemet, förändras den inte ett uns. Även i fortsättningen kommermarginalskatter och sjunkande bidrag att fungera som ett skruvstäd som baradrar ät hårdare och hårdare, om någon av egen kraft försöker att ta sig loss.Den enskilde kommer att ha lika svårt som förut att med egen kraft förbättrasin ekonomi. Redan nu har också diskussionen gått över pä de problemsom möter förhandlarna inför nästa avtalsrörelse. TCO-representanten ställdevid en hearing i TV med emfas frågan: Vad händer 1975? Han talade liksom TCOlänge har gjort för en indexreglering och för en lättnad av marginalskatterna.Han sade i klara ordalag att även om det var bra att avskaffafolkpensionsavgiften, sä kvarstår de grundläggande problemen. Förslaget att skatterna skall indexregleras så att de inteautomatiskt höjs när inflationen rullar vidare har framtiden för sig. Det harredan en stor del av skattebetalarna bakom sig. Jag vägar utlova att jag ochsäkert flera med mig kommer tillbaka i denna fråga. Tro mig, den dag kommer dåfinansministern önskar att vi skall dra en barmhärtighetens slöja också överhans hårdnackade motstånd mot tanken pä ett inflationsskydd. Jag har i min interpeUation pekat på de samordningsproblemsom finns och kommer att finnas meUan resultatet av en rad utredningar som nuarbetar eller har avslutats: familjepolitiska kommittén, skatteutredningen,boendeutredningen, bostadsskattekommittén bland andra. Finansministern harmånga gånger sagt att man måste hålla isär de olika frågorna: barnbidrag,vårdnadsbidrag, bostadstillägg, skatter, daghemsavgifter, osv. Men i verklighetenser människorna resultatet av alla dessa åtgärder tillsammans. De lever i ensådan verklighet. Det samlade slutresultatet är i praktiken det för dem endaintressanta. Löntagarna har också genom alla organisationer givit oss rätt iatt det är just den här helhetsbilden som är den viktiga. Om en löntagare t.ex. när han fär en löneökning får en nägot högre plats, sä tycker vi att det ärnaturligt. Men det kan ju inte vara naturligt, om han får högreavgifter och förlorar bidrag, sä att nettot blir intet eller till och medminus. Skall inte de folkvalda ha nägot inflytande på hur dennasamlade bild kommer att te sig för de enskilda människorna? Finansministernsäger att samordningen i vanlig ordning skall ankomma på regering och riksdag.Men "i vanlig ordning" betyder ju att det inte blir nägon riktigsamordning alls. Det blir i stäUet sådana här ständiga pälappningar som detvarit tidigare. Men en bred opinion inom önskar att man ser tUlhelheten. Jag tror också att det är av stor social betydelse att verkningarnavid inkomstökningar upplevs som rättvisa och rimliga. Om man i vida kretsar fårkänslan av att den som har det sämre i själva verket har det bättre fär viheller ingen positiv opinion för att hjälpa dem som har det riktigt svårt. Omman nu t. ex. med statliga subventioner skall hjälpa vissa människor, som bor ivissa hus, byggda vissa är, är det inte säkert att man har hjälpt just dem somhar det svårt. Visst behöver sådana åtgärder ses tillsammans med t. ex.bostadsbeskattningen, och det behöverses tillsammans med bostadstUläggen, och det tUlsammans med beskattningen istort. Men jag tror det är viktigt att människor får känna tillfredsställelsenav att det lönar sig att spänna sina krafter. Och dä kan samhället också ställastörre anspråk på att dessa människor solidariskt tar ansvaret för alla dem sompå grund av sjukdom, ålder eller handikapp av något slag har svårt att klarasig själva. Om nu inte regeringen vill ha någon övergripandeparlamentarisk beredning, är det då riktigt att den stora skatteutredningen fårfungera som sådan? Fär den ta hänsyn till alla de områden jag nämnt, och fleratill, och göra den samordning som efter alla ryckvisa åtgärder såväl behövs?Låt mig då också hoppas att vi skall slippa den sortens ärligaskattejusteringar som regeringen ägnat sig åt att göra under de senaste åren.Varje sådan lösning har varit ett erkännande av att den förra lösningen var ettmisslyckande. Pä eftermiddagen sade statsministern här att storalöntagargrupper kommer att betala lägre skatt nästa är. Men har dåstatsministern redan glömt att både han och finansministern var mycketangelägna om att påpeka att flyttningen av folkpensionsavgifterna inte varnågot skatteförslag? Det var bara ett sätt att fä löntagarna att moderera sinakrav vid avtalsrörelsen. Och summan, herr talman, av den kardemumman är inteden skattelättnad som hårt skatteträngda människor väntat sig. Ang. konjunktur-politikeri, m. m. Eftersom jag trots stor uppmärksamhet integärna kunde uppfatta något specieUt nytt i interpellantens argumentering ochjag tror inte heUer att någon annan av det fåtal tappra som är kvar i kammarenkunde göra det kan jag i stort sett bara hänvisa tiU mina tidigare svar iliknande debatter. Men jag lade ändå märke till att vartiUfredsställd med att vi i riksdagsbeslutet ersatte sambeskattningen medden obhgatoriska särbeskattningen. Vi hade haft en frivillig särbeskattningdessförinnan. Det var första gången jag hörde ett vänligt omdöme om denreformen, och jag noterade det självfallet med stor uppmärksamhet ochtiUfredsställelse. SkiUnaden meUan och mig när vi talar omskatter hgger i uppfattningen om hur man skaU ordna den i regelerforderliga kompenserande finansieringen. Det problemet kommer att stå kvarframför oss. Jag har lagt ett tiUäggsdirektiv tiU skatteutredningen, ochfru gjorde en alldeles riktig reflexion; tUläggs-direktivet varskrivet, klart och justerat i regeringen innan ställde sinfråga. Innan vi skickade över detta direktiv var vi också angelägna att tala omatt det åligger utredningen att anvisa lämpliga finansieringsvägar för sinaförslag. Utredningen är därvid oförhindrad att söka lösningar utanför den iövrigt uppdragna utredningsramen. Det innebär att erforderliga finansieringarav skattesänkningar för fysiska personer kan tänkas uttas pä produktionen efterlikartade principer som vi har tiUämpat vid de tvä senaste skattesänkningarna,varav en har genomförts och en, som jag hoppas, kommer att genomföras inom de närmasteveckorna just för fysiska personer. Det är väl i den här frågan som fruNettelbrandt och jag, om vi lever och har hälsan och fortsätter i Ang. konjunkturpolitiken, rn. våranuvarande positioner, kommer att ha delade meningar. Det kan vara mycket lättatt leverera förslag om justering av marginalbeskattningen. Det är betydligtsvårare att leverera förslag till den kompenserande finansieringen. Då jag sedan vidhåller att det är bättre att stå fri ochmed jämna mellanrum när sä är erforderligt genomföra den skattesänkning sominte är ett automatiskt resultat av levnadskostnadsstegringen utan kan fördelasmed hänsyn tUl önskvärdheten av att de som bäst behöver det fårskattesänkningen - jag har den uppfattningen och den har jag alltid haft voredet oriktigt att inte deklarera det även i det här tiUäggsdirektivet. Har jaginte redan gjort det så gör jag det . Då frågar : Hur kommer det sig då attstatsministern har sagt något annat? Ämnar inte statsministern stå för detta?Är det här en tvist mellan statsministern och finansministern? Jag försäkrarfru att i denna viktiga fråga har statsministern och finansministernhelt samstämmiga uppfattningar och regeringen i övrigt också. Det är bättre närman har utrymme för skattesänkningar att inte vara automatiskt bunden för hurde skall ske utan lämpa efter det man anser vara riktigast. Har fra Nettelbrandt den uppfattningen att statsministernhar givit ett annat besked kan jag inte hitta någon annan förklaring tUl dettaän att en jäktad statsminister i en valrörelse, eUer när det nu var, harmissuppfattat på den här punkten. Vad jag här har sagt är -det vågar jag hävda hela regeringens mening. Ja, herr talman, mina inlägg blir - som jag föreställermig att de sista tappra här i kammaren värderar kortare och kortare. Fru andre vice talmannen () kort genmäle; Jag är ledsen att jag återkommer trots atttidpunkten är sen, men det har blivit nödvändigt. Historieskrivning är aUtid trevlig om den håller signågorlunda till sanningen. säger finansministern att han ärtUlfredsställd med att , för första gängen tydligen, fä höra ettvänhgt omdöme från mig om beslutet som togs 1970. Nej, det är inte förstagången. Det har jag sagt vid upprepade tillfäUen, framför aUt när frågandiskuterades i kammaren just pä den här punkten. När finansministern och jagsenast möttes i en TV-diskussion var det, om jag minns rätt, en av alla degånger som finansministern sade att vi kröp ner under samma lapptäcke ochgodtog alltsammans. Då var det tydligen bara positiva omdömen över hela linjen.Ingetdera av dessa påståenden är sant. De är hka oriktiga båda. Det som viansåg bra var just finansministerns ändrade instäUning tiU sambeskattningensorättvisor. I övrigt hade vi starka reservationer på elva punkter. Det är nog riktigt att det inte är så mycket nytt i enfråga som är väldigt gammal det kan mte hjälpas att man upprepar sig. Och jagkommer, som jag redan utlovat, att upprepa mig fler gånger och anföra ungefärsamma argument intill dess finansministern viker sig även på frågan ominflationsskydd liksom han har gjort i fråga om bäde sambeskattningen ochmarginalskatterna. Jag tror inte att jag är ensam om atttycka att också fmansmmistern i sin argumentering har upprepat sig i inteså ringa omfattning. Det bhr onekligen så när vi diskuterar samma frågor vidupprepade tiUfäUen. Jag hade faktiskt en ny fråga som finansministern tydligeninte riktigt uppfattade. Den gäUde statsministerns awikande mening. Det varinte fräga om marginalskatterna utan om inflationsskyddet. I sitt svar tiUjournalisterna sade han att han ansåg att den frågan var viktig och väsentligoch borde utredas. Jag utgår från att även om en statsminister är jäktad i envalrörelse vet han ändå vad han säger. Och jag utgår också frän att han ärangelägen om att dementera en sådan uppgift, om han har sagt något som han ochregeringen inte viU stå för. Det var inte på en fråga från mig utan pä en frågafrån olika journalister i radion som han gav detta besked. Jag tycker att detvar ett välgörande besked, och det har vid flera tiUfällen också uttalatstiUfredsstäUelse över att statsministern sade detta. Har finansministern inte ens inför dettainterpellationssvar bemödat sig om att ta reda på av statsministern vilkenanledningen var tiU att han svarade som han gjorde? Det är väl ändå angelägetatt regeringen har en någorlunda entydig uppfattning som redovisas. Man börvarken i en valrörelse eUer vid något annat tUlfälle lämna det besked som manjust då tycker lämpar sig bäst. Ang. konjunkturpolitiken, m. m. Jag skall i aU vänlighet berätta för fruNettelbrandt hur det går tiU när man gör i ordning ett fråge- eUerinterpeUationssvar. Vederbörande fackminister gör i ordning svaret som sedancirkulerar bland regeringens övriga ledamöter, och självfallet underställs detstatsministern. Sedan kommer det tiUbaka tiU fackministern. Om nägon har enerinran att göra talar han om det. Accepterar han svaret blir det ingenerinran. 1 detta faU har det mte varit någon erinran från någon kollega, inteheUer från statsministern. Förmodligen var det väl inflationsskyddet som detvar fråga om, när det skulle gäUa en motsättning mellan statsministern och mig.Men jag hävdar lika bestämt som i det förra inlägget att det inte finns någonmotsättning mellan oss båda i den frågan. Det kan tänkas, som jag sade, att en jäktad statsministeri en valrörelse - även om det var en presskonferens - inte utan vidare kan haen klar och pregnant minnesbUd av direktiven. Det skrivs mångaregeringsdirektiv tiU mänga olika utredningar, och det kan ju tänkas attstatsministern sade sig att det inte kunde vara någon risk att man funderade pädetta med inflationsskydd i skatteutredningen. Därmed är inte sagt attregeringen har accepterat detta - det blir en senare fråga, när regeringen tarstäUning tiU utredningens förslag. Vad frågan gäUer är en indexreglering av skatteskalorna.Det låter ju sä här resonemangsmässigt och terminologiskt mera ofarligt,populärt och insmickrande om man säger inflationsskydd för skattebetalarna, mendet är inte det som det är fråga om - det är fråga om en indexreglering avskatteskalorna, en automatisk kompensation som blir större för de högreinkomsttagarna och lägre för de mindre inkomsttagarna. Det är detta fru Ang. konjunkturpolitiken, m. m. Nettelbrandtär ute efter och som statsministern, finansministern och övrigaregeringsledamöter inte viU vara med på. När ni kröp ner under det s. k. lapptäcket1970, skedde det visserligen under protester, men ni kröp ner. Att jag sedan harvarit gramse på er beror på att ni inte har legat kvar där nere utan ideUgenskaU sticka upp och gruffa över att ni kröp ner. Fru andre vice talmannen () kort genmäle: