prot · FW0913 · 1973-12-31 00:00:00 — kommer man på den tanke som han måhända upplever som oförsynt:han tänker på de två förlorade åren för borgerligheten. Tänk efter vad som harhänt. Ni misslyckades med att vinna val, men det var ändå enframryckning för de borgerliga partierna som helhet. Dagen efter valet börjadeni tala om det förestående regimskiftet. Sä kommer lågkonjunkturen och de ekonomiskabekymmer den drar med sig för människorna. Det missnöje som uppstår riktar sigmot regeringen. Detta är något av en önskesituation för en opposition, som vihgripa initiativet - efter ett val och under en svår ekonomisk situation som vUlrita upp linjer för framtiden, dra till sig initiativet. Men vad har hänt? Ni gick ut i en våldsam kampanj förgenerella åtgärder i den ekonomiska politiken och mot de selektivaarbetsinsatserna. är ni nästan alla för det selektiva. Ni gick ut med dennaväldiga kampanj mot arbetsgivaravgiften som ett kitt. Den är borta . Nisprack på tre linjer i EEC-frågan. Ni sprack pä regionalpolitiken ochmarkpolitiken, och i fråga om hur jordbruket skulle kompenseras förprisstoppet. Visst har vi haft det besvärligt med många dagsaktuellabekymmer. Dem har vi kämpat med. Men man måste ändå säga att er brist päinitiativ gett oss arbetsro och möjlighet att ta upp en intensiv ideologiskdiskussion om arbetslivets problem och den ekonomiska demokratin, om densociala tryggheten, om mUjöproblemen, regionalpolitiken och mycket annat. Pågrundval av den diskussionen har vi format förslag, som steg för steg lagtsfram och läggs fram för . Vi har haft besvärligheter, och de finnsännu kvar. Något idealtillstånd får man aldrig tUlfälle att arbeta i, om mantUlhör en regering, men vi har vetat att vid sidan av att kämpa med dessabesvärligheter måste vi ständigt vitalisera vår rörelse: ta upp problemen,utveckla vär ideologi, diskutera, komma fram. Ni har gett oss chansen tiU det. Trots alla besvärligheter som vi har bakom oss ärsocialdemokratin ett parti pä offensiven. Medan ni har grälat mycket påoss har ni ändå liksom förött de här två åren. Det var kanske det borgerlighetens tvä förlorade år i den principiella debatten. Därförär det signifikant att aha de stora frågorna om anställningstryggheten, §32-utredningen, arbetsmUjön, AP-fonden, hela förändringen av arbetslivetsvUlkor, den ekonomiska demokratin, nämner ni bara i förbigående. Men vi vet att om vi har en uppgift i det här samhället, förutom attförsöka klara av alla bekymmer, så är det att på grundval av vårsolidaritetsidé i debatter och diskussioner och i konkreta, praktiska åtgärderdriva frågorna om arbetslivets förnyelse, den ekonomiska demokratin och mhjönständigt framåt. Det är sättet att möta 1970-talets problem och att ständigt pänytt inge förtroende för att framtiden kan medföra framsteg inte bara rentmateriellt, mätt i bruttonationalprodukten, utan också i människors relationertUl varandra. () kort genmäle: Det är trevhgt när talar dialekthär i kammaren, men inte "örker" klara sig ur det här medskatteannonserna genom att skylla på , för den vUseledande annonsen harfunnits över stora delar av landet. Det viktiga, herr talman, är att vi klarar ut vad som äravgörande för sysselsättningen. Det är typiskt för att när han talarmed oss inom oppositionen låtsas han som om det avgörande skuUe vara exakt vad detkostar för staten att skapa jobb. Men det är alldeles fel infallsvinkel. Mankan inte hålla alla jobb uppe med statliga subventioner. Jag läser här innanthlur det färskaste numret av Fackföreningsrörelsen, LO:s tidskrift:"Sysselsättningen är den stora inrikespohtiska frågan. Den löser man integenom en aldrig så målmedveten arbetsmarknadspolitik." Hur kan ni över huvud taget, , säga att ni håhersysselsättningen uppe? Vad ni inte klarar är ju att skapa ett klimat, därföretagen kan ge tUlräckligt mänga nya jobb på öppna marknaden. Jag vUl frågaför sista gången här : Är nöjd med sysselsättningsläget nu ochförra vintern? Vi har haft de tvä mUdaste vintrarna pä flera hundra är,vi har haft den snabbaste arbetstidsförkortningen på länge, vi har haft dethögsta antalet människor i beredskapsarbeten och omskolning och ändå samtidigtde högsta arbetslöshetstalen . Sedan försöker smita ur hela diskussionen om detvä förlorade åren genom att med förlov sagt prata strunt om oppositionenssituation. De exempel han anför på viktiga politiska ämnen som inte skulleförekomma i debatten, nämligen anställningstryggheten, miljöproblemen,arbetsdemokratin, regionalpolitiken, har de inte spelats upp från oppositionen?Är det inte därifrån som de flesta konkreta förslagen och synpunkterna harkommit? Jag vhl sammanfatta de tvä förlorade ekonomiska åren,förlorade för det svenska folkhushähet och för flertalet berörda svenskamänniskor: Vi har inte fått den politik som kunde ha värnat omsysselsättningen. Vi har missat möjligheten att skapa företag sä pass lönsammaatt de själva kan bUda den första försvarslinjen mot arbetslösheten. Det ärstillaståendets politik som måste brytas. Vi behöver en politik som gör att det lönar sig alt arbetaför människor med vanliga inkomster. Men det finns också vid sidan av det materiella någotannat, och där har socialdemokratin hamnat fel. Det är när den har skapat enpolitik, som vUl bestraffa tidningar med annonsskatter och som hotar med antydningarom framtida ingrepp. Vi pohtiker behöver övervakare och kritiker i pressen, ochde makthavare som vägrar att inse det kan inte med rätta göra anspråk på ettförlängt förtroende. () kort genmäle: talar om framtiden. Statsministerntalar om förtroende. vidhåller han sitt påstående, precis som annonserna,att vi skuhe ha "röstat mot sänkt skatt", trots att han vet att viröstat för skattesänkningar som skuhe ge betydligt större utbyte för de enskUdamänniskorna än det socialdemokratiska förslaget. Människorna tror inte på detpåståendet, var så säker, statsministern! Den tablå som statsministern visade bör kompletterasmed ytterligare en tablå, som visar den verkhghet människorna upplever. Antaletsysselsatta har i och för sig ingen betydelse, utan antalet arbetslösa. Vi vetatt antalet arbetstimmar har gått ned. Vi vet att sysselsättningen bland demanliga arbetstagarna har minskat det här är fråga om. Visstskuhe vi kunna ge sysselsättning åt alla människor i vårt land, om vi gjordesom man gör på , lät dem tvätta kläder ät varandra. Men det ärskäligen ointressant. Jobben måste vara meningsfyhda. har själv ifinansplanen påvisat att den offentliga sektorn har lägre produktivitet och därför måste vidta alla möjliga åtgärder för att rationalisera och sparaarbetskraft. 1960 61 62 63 64 65 66 6? Årsmedeltalet av vid arbetsförmedhngen registreradearbetslösa 19601971. Vad kostar det, frågade statsminister för en stundsedan, i bidrag att få fram jobb? Jag vet vad det kostar, sade statsministern.I Algotsfallet kostade det per anstäUd. Visar inte det fallet - hur riktigt det än var att satsapå det - hur i grunden fel det är att angripa sysselsättningens problem,arbetslöshetens problem, med lån och bidrag? Det är allmänna, generehastimulansåtgärder som ger den avgörande effekten, om vi skall kunna klara vårtvälstånd och vår utveckhng för och ge människorna produktivaarbetsuppgifter, som möjliggör för oss att höja vär standard. En artikel i av - jagvet inte om det är samma artikel som syftade pä - slutar päföljande sätt. Jag tycker det är tankeväckande: "Gammaldags ekonomisk pohtik är fortfarande nödvändigför den som vUl bevara den fulla sysselsättningen och även för den som vUl höjaambitionerna i enlighet med paroUen 'arbete är aUa'." () kort genmäle: Statsministern vUle inte ha ett principbeslutom sänkt pensionsålder på grund av en sittande utredning. Men statsministernbrukar inte ha någon större respekt för sittande utredningar när det passar,dvs. när politik är att vUja. Ni har förhalat frågan i mer än tio är, och i daghar vi fått veta att ni arbetar systematiskt inom socialdemokratin. Jag tyckeratt det är förfärande om ni systematiskt förhalar frågan om rätt tUl pensionvid 65 är för alla. Bidrag och län framställs av statsministern som en samladgåva, t. ex. inom lokaliseringspolitiken. Det är vikrigt att hålla åtskUlnad påbidragsdelen och länedelen. Länet är ett särskilt sätt att ställa pengarna tUlförfogande, men vederbörande skaU betala tUlbaka. Jag har alltid reagerat emotatt man framställer stödet tUl lokaliseringspolitiken som ett bidrag när manadderar bidrag och län. Det är ju själva bidragsdelen som skall särredovisas,eljest fär folk en felaktig föreställning. Det går inte att komma ifrån att vi har en för lågsysselsättningsgrad i . Vhka tabeller man än visar och vUkenefterhandskonstruktion man än gör om utvecklingen pä arbetsmarknaden sä har viregeringens kvitto pä att arbetslösheten är högre än vad regeringen bedömde ivåras. Kvittot består ju i att ni själva i redovisningen till nu harräknat ner statens inkomster med 2 300 miljoner. Det finns ju ingen möjlighet ivärlden att säga att statsinkomsterna minskar därför att det blir flermänniskor som frågar efter arbete. Statsutgifterna kan öka därför att manvidtager särskUda åtgärder, men att statsinkomsterna skulle minska det kan nialdrig visa pä den vägen. Kvittot finns på att det är så. Om statsministern inte lyssnade tidigare pä mig så villjag upprepa: Vi föreslår att de mindre företagen skall ha samma skatteförmånersom de stora inte sä selektivt som utan mera genereht. Det särskUdainvesteringsstödet skall inte bara ges till företag som kan visa vinst. Även desvaga företagen måste fä motsvarande stöd. Det är en selektiv åtgärd som färmera generell natur. Nyetablering och utvidgning som ger nettoökning av jobbskall stimuleras på två vägar. Först och främst ingen löneskatt för dennalönedel det skall verka genereht för alla företag. Investeringarsom leder thl nettoökning skall vidare ha särskUda lånemedel för framför alltde mindre företagen med räntebefrielse . Stöd thl produktutveckling ochmarknadsföring. TUl sist, ingen ATP-avgift för äldre arbetskraft. Det var det paketet som jag redovisade och som vi vUlsätta in i en politik för 100 000 nya jobb. (vpk) kort genmäle: har naturligtvis helt rätt i vadhan sagt om skatterna och de borgerliga partierna. De har avslöjat sig. De hari åratal pratat om skattesänkning. När detta gick att genomföra vUle de intevara med men så är det ju . Mittenpartierna talade högt om följderna av höjdbensinskatt. Sedan fick chansen att gä ihop med regeringen. Däkovände han, eher kanske heter det "bUvände" . Det fannsen möjlighet att hindra en höjning av bensinskatten, men den chansen villemittenpartierna inte ta. I den s. k. liberala pressen har det sagtsatt man undvek något ännu värre, som regeringen och kommunisterna kunde kommaöverens om. Det låter nästan som i gamla missromaner där det skrevs om hurhjältinnan med nöd och näppe undvek det öde som är värre än döden. Vad hotadeegenthgen regeringen med? Det borde aUmänheten ha rätt att få veta. finns det ju, det är naturligtvis helt riktigt, mängamöjligheter att fä in skattemedel bäde för att täcka pengarna tUl jordbrukarnaoch för att täcka ett slopande av momsen på livsmedel. Vi kräver frän vär sidaen höjning av skatten på stora förmögenheter, höjning av skatten på arv ochgåvor, höjning av bolagsskatten , förändrade avskrivningsregler,begränsning av bolagens nuvarande väldiga skattekrediter, slopande av alla deextra skattelättnader för bolagen som införts ,höjning av reklamskatten, beskattning av stiftelserna, omsättningsskatt pähandeln med aktier. av omsättningen pä fondbörsen skulle ge precisde som finansministern sä ivrigt har letat efter. Hur kandet komma sig att han inte spårat den inkomstkällan? Frän sitt hus i Gamla stanbehöver han ju bara lyfta blicken för att se . Ligger det kanske förnära? Vi kräver ocksä slopande av avdragsrätten förrepresentationskostnader. Avdragsrätten för skuldräntor bör begränsas.Åtgärder mot skatteflykt och skattefusk måste snabbt och effektivt vidtagas. De här åtgärderna ger de pengar som ett slopande av momsenpä mat kostar. Om riksdagsmajoriteten inte vUl och vägar ta helareceptet, varför kan man inte genomföra några punkter? Varför söker regeringennya inkomstkällor bara pä sådant som vanligt folk förbrukar? Varför vUl maninte angripa kapitalet? Bolagen och bolagsherrarna har blivit ett nytt frälsehär i landet. Det är, herr talman, hög tid för en ny reduktion, för en kraftigbeskärning av deras privUegier och egendomar. frågade mig om jag var nöjd medsysselsättningssituationen. Då skuhe vi inte satsa sä oerhörthårt som vi gör . Jag kommer inte att bh nöjd förrän vi har förverkhgatprincipen om arbete för alla. Det kommer att kräva mycket stora insatser. Det är en betydhgt ahvarhgare fråga som kom inpå när det gäller pressen. Här har tagits upp en debatt som är intressant ochprincipieht vUctig. Om vi fär ett läge med en mer eller mindre totalmonopohsering av pressen och därmed en väldig makt till ägarna av den pressen,hur kan vi skapa rimliga regler för allsidighet och mångsidighet i debatt ochinformationsförmedhng? ropar en del folkpartister. Den som tagit upp debatten klargör i en artikel attdetta är en fanatisk och djupt felaktig beskrivning. , som tog uppfrågan om pressen och därför bör ha haft tid att tänka igenom och förbereda sigalldeles speciellt, nämner icke ett ord om den monopolrisk som finns, icke ettord om hur man skah ta upp hela problemet om allsidighet i pressen och skyddetför de svaga och små spridningsföretagen. Han begränsar sig bara ensidigt tiUett försvar av de stora kapitalägarna i pressen. Det tycker jag är aUvarsamt.De är mycket mera hberala än själv är, tror jag. De är merasjälvständiga mot sig själva än vad är gentemot dem. Därför tyckerjag att den sista insinuationen var allvarhg när jag tog upp en ganska fridsamprincipdebatt. var inne pä att antalet sysselsatta har ingenbetydelse. Men det var väl en felsägning. Det är naturligtvis det som är detcentrala. Exemplet med är ju väldigt bra. sade att det rentprincipiellt var fel att handla sä. Javisst, det ingår icke i borgerhg generellpolitik. Men det vi tänkte på var inte en borgerlig dogmatism, utan vi tänktepä sysselsättningssituationen i inland och sysselsättningssituationeni . hade inte etablerat där om inte samhället varit med ochhjälpt till. skall ju handla enligt marknadens lagar, och detta hadeinte blivit det mest lönsamma för dem. Men vi fick ett utmärkt samarbete medAlgots. Det är sä typiskt att går upp och säger att egentligen ärdetta fel enligt vår dogmatik. Men gä och säg uppe i : Det här ärnågot som socialdemokraterna har ställt tih med, och det var ju bra det, menegentligen är det fel. Vi tvekade inte utan gick ihop med ett privat företagmed samhällsinsatser därför att vi hade sysselsättningen i blickpunkten. Vi äricke fångade i den borgerliga dogmatiken, och det känns skönt, det måste varabesvärhgt att vara det. Det var inte mycket konkretisering till den här inbjudan,. Det var synd. Det var typiska selektiva åtgärder för en del mindreföretag. Sådant skall vi alltid resonera om, men det här ger ingenting i storti samhähet. Det är ingenting som hör hemma under bjärta paroller. Pröva sig fram nu med olika samhällsinsatser! Det härmed befrielse fränarbetsgivaravgift för nyanställda är en typisk selektiv åtgärd. Inte särskihklok heher, för då skulle ahtså fä befrielse för varje nyanställd, och det behöver inte . 6 protokoll 1973. användaspå ett vettigare sätt för att stödja mindre företag. Men tänk vidare pä selektiva åtgärder. Åtminstoneprincipiellt är på rätt spår även om det inte har gett något vidaremycket . Län med amorteringsfrihet och tre årsräntebefrielse, det är inte sä dumt det heller. Det finns ett stödinslag i detockså ett slags selektiv åtgärd. Men inte ett ord, inte en kommentar uttalade viktiga frågor för löntagarna i arbetshvet, anstälhiingstryggheten,arbetsmiljön. Det är klart att vi har olika intresseförankring, och detgör att jag talar mycket löntagarfrägor i en sådan här debatt. Det skäms jaginte för. Och det bhr så att företrädare för de tre borgerhga partiernadiskuterar företagarfrägor, t. ex. lönsamheten som skah förbättras, vinsternasom skall upp, bidragen som skall utgå tiU företagare m. m. Det gäller alla treborgerliga partierna. I och för sig är detta inte orimhgt med hänsyn tillintresseförankringen. Vi vih gärna vara med och skapa goda villkor för företag,när det kan ske i löntagarnas intresse. Men detta är en intressant belysningtill den grundläggande intresseförankringen i politiken. Jag får väl i ah blygsamhet tacka herrarna för en långmorgon och en ganska lång eftermiddag och för en intressant debatt och enfridsam debatt i stort sett - utom när man påminde er om att ni mte ville varamed om att sänka skatten för löntagarna. Då blev det luft i luckan. Vi kommer att hålla rUcsdagen väl arbetsfylld därför attvi tror att de reformförslag som vi lägger fram, inte minst tiU förnyelse avarbetshvet, är en oerhört väsenthg del i en förnyelse och en förbättring av detsvenska samhähet. Herr förste vice talmannen anmälde att herrar ochBohman anhälht att tiU protokollet fä antecknat att de inte ägde rätt tillytterhgare repliker. HerrANTONSSON (c): Först en kommentar till statsminister i den mån statsministern nu har tid att lyssna. När det gällerfrågan om sänkning av den aUmänna pensionsåldern agerar statsministern såatt han ger intryck av att detta är ett socialdemokratiskt initiativ. Hanuttryckte det med orden att detta ju är "något som vi håUit påmed". De minnesgoda vet att denna fråga först väcktes av förutvarandepartiledare vid en partistämma i sedan.Den möttes med nej frän socialdemokratin. Dagen efter det att hadesagt att det är önskvärt med en sänkning av den allmänna pensionsåldern tiU 65år kunde man i hela dagspressen läsa att den gamle hedervärde statsmmisternErlander hade sagt: Nej, vi går emot detta. Vi vhl öka pensionerna men ickesänka pensionsåldern. De ledamöter som är htet äldre och minns debatterna i detgamla rUcsdagshuset erinrar sig säkerhgen hur gång efter annanpåpekade det orimhga i att halva svenska folket fick pension vid 65 är och denandra halvan först vid 67 är. Det är alltså intet tvivel om varifrån initiativet kommit.Att sedan socialdemokratin har fått ge vika för en opinion betraktar jag barasom glädjande.Att man genom sin ekonomiska politUc sedan har bidragit tUl att fördröja dennareforms genomförande är från vår synpunkt bara att beklaga. talade mycket om den aUmännaarbetsgivaravgiften. Låt mig kort få säga att vi har kririserat den därför attden innebär en pålaga pä drygt 2 miljarder för företagen i en situation, däarbetslösheten var som störst. Man skulle dä i stället ha behövt föra en expansivpolitik och öka sysselsättningen. Det är därför jag tihåter mig att säga attdet inte mera är ett företagarintresse än ett löntagarintresse att via åtgärderi näringshvet öka sysselsättningen. Jag vet att det är lätt att i den enklare agitationen gåut och säga tih löntagarna: med arbetsgivaravgiften berör inte er,eftersom den bärs av företagen. Men låt oss vara överens om det enkla faktumatt arbetsgivaravgiften måste tas ur den samlade produktionen. Har vikonstaterat detta, måste vi också vara överens om att utrymmet för löneökningari samma mån minskar. Jag skuUe vilja rekommendera statsministern att ta upp ettresonemang med och fråga hur pass glad han är inför kommandelönerörelser över att man har genomfört denna arbetsgivaravgift. Vidaredrabbar, herr talman, arbetsgivaravgiften de arbetskraftsintensiva företagen,och det är oftast de små och medelstora företagen som måste kämpa för sinekonomiska existens. Det var den kommentaren jag vUle göra. Det skulle varamycket annat att säga, men låt mig i detta avsnitt begränsa mig till detanförda. Vidare vih jag, herr talman, i hkhet med partiledarnakonstatera att den länge efterlängtade vapenvilan i mottogs med bädeglädje och lättnad av en samlad världsopinion. Det är en naturlig reaktioninför slutet på ett av historiens mest tragiska och meningslösa krig. Men vi nödgas tyvärr konstatera att vapenvilan ännumte innebär ett slut på krigshändelserna i . Riskerna för fortsattavålds-aktioner i mellan Saigonregimen och FNL-sidan är uppenbara. Mycket talar och det är djupt allvarligt för attvi får bevittna en ideologisk kamp förd med mihtära maktmedel mehan dessa bådasidor. I värsta fah kan ett bittert inbördeskrig blossa upp i ochåstadkomma ytterhgare hdanden för civUbefolkningen. Men vi skall ändå trotsallt hoppas att förnuftet segrar och att en samlingsregering kan genomförasefter det att fria val har hållits. Vi är väl överens om att den dag dä definitiv fred råder iVietnam stundar ett gigantiskt återuppbyggnadsarbete i såväl Nord- som Sydvietnamefter den oerhörda förstöring som kriget har orsakat. Vi skah vara på det klaramed att skadorna är av sådan omfattning att det vietnamesiska folket inte kanklara denna enorma uppgift av egen kraft. Det fordras insatser av helt andramått. Det framstår för mig som en internationeUsohdaritetsförpliktelse mot folket i att så mänga narioner som möjligthär lämnar sitt bidrag. Jag vill därför uppmana regeringen att i Förentanationerna ta initiativ till en internationell äteruppbyggnadsplan för helaVietnam. Jag har aktuahserat denna fråga i skilda sammanhang, iinterpellationer och remissdebatter,ända frän 1968, och jag vih upprepa den . En sådan internationell äteruppbyggnadsplan, initieradgenom , är inte bara en moraUsk förpliktelse. Det skulleockså vara en åtgärd som för det vietnamesiska folket visar att världensstater, inte minst världens demokratier, vill vara med och bygga upp derassöndertrasade land till en stat som fär chansen att satsa på en utveckling ihnje med de demokratiska idealen. Jag betraktar det som angeläget att återuppbyggnadshjälpenkan organiseras så att den inte får karaktären av en ideologisk kapplöpningmellan stater med ohka samhällssystem, en kapplöpning för att vinna framtidainflytande över samhällsutveckhngen i . En internationell insats meddeltagande av så mänga stater som möjligt är frän denna synpunkt nödvändig.Frän praktisk synpunkt och för att nå maximal effekt av äteruppbyggnadshjälpenvore det ett stort framsteg, om de deltagande ländernas insatser kunde planerasoch samordnas av och de vietnamesiska myndigheterna isamverkan. Dåvarande utrikesministern förklarade påsin tid att kommande hjälpinsatser måste omfatta såväl Nord- som Sydvietnamefter krigets slut. För mig framstår detta som helt riktigt och nödvändigt. Man har berört frågan om den tragedi somdrabbat folk. Det är kanske naturligt att händelserna i i någonmän har undanskymt denna tragedi. som katastrofen inträffade fick jagmitt partis uppdrag att kontakta regeringen genom statsminister . Viddenna kontakt framhöh jag angelägenheten av att den isamförstånd med övriga nordiska länder och efter kontakt med den isländskaregeringen söker utröna i första hand om den isländska regeringen bedömer enhjälpinsats från andra länder som önskvärd. Om svaret blev jakande, borde mandiskutera pä vilket sätt nordiska hjälpinsatser bäst kan sättas in. 1 egenskap av presidieledamot i rådettelegraferade jag tih mina presidiekolleger i de övriga nordiskaländerna och bad dem överväga hknande framställningar till sina respektiveländers regeringar. Dessa mitiativ har lett tih positiva svar såväl frånstatsminister som från presidieledamöterna i . Verkningarna av naturkatastrofen kan ännu inte heltöverblickas. Vi vet att hela befolkningen över 5 000 människor - i staden päVestmannaöarna har evakuerats. I staden fanns fem moderna fryserier, däriblandtre eller fyra av största. De svarade för avexporten, motsvarande ett värde av . Till detta kommer anläggningar för saltning och torkningav fisk. De ekonomiska konsekvenserna och skadorna kan naturligt nog ännu inteöverbhckas, men vi kan redan nu konstatera att det rör sig om mängmiljonbeloppräknat i svenska kronor. Ingen vet om Hemön någonsin mer kan tas i anspråkför bebyggelse. Vi vet att massiva lavamassor täcker staden och att mänga husär nedbrända.