prot · FW09129 · 1973-12-31 00:00:00 — Ja,det gick sä bra att den indirekta skatten har kunnat höjas gäng på gång. ärdet inte längre gångbart med "köpkraftsöverskott". är det fräga om"köpkraftsunderskott", även om man inte använder det uttrycket.TroUgt är dock att man söker hitta ett nytt uttryck som är gångbart och kantjäna ett bestämt syfte. Jag skulle, herr talman, vilja anföra ytterligare ettexempel, som visar hur språkbruket då det gäller att suggerera och manipuleraföljer konjunkturerna för att insatt i sitt sammanhang bäst tjäna detetablerade samhället. Det fanns i detta land då den som blev arbetslösoch utan arbete enligt det officiella språkbruket betecknades som"friställd". Den tidigare i det allmänna språkbruket användabeteckningen "arbetslös" hade utmönstrats. Det var dädet sades att vi här i landet hade full sysselsättning ja, överfullsysselsättning att arbetsmarknaden var överhettad osv. Det var kanske vågatav myndigheterna att officiellt betrakta de hundratusentals norrlänningar sompå grund av "arbetsbrist" tvingades att flytta söderut som"friställda". Men just den beteckningen blev ändå den officiella. "Arbetslös" var för utmanande. "Friställd" hade en annanklangbotten. Men sä inträffade det sorgliga att de dåliga tiderna komigen trots allt tal om motsatsen. En omfattande arbetslöshet blev pä nytt ettfaktum även i det "starka samhället" , Myndigheterna ansåg signu helt enkelt tvingade - även om det var med sorg i hjärtat, skulle jagförmoda att återvända tiU den tidigare beteckningen "arbetslös".Att beteckna hundratusentals människor som saknar arbete såsom"friställda" skulle endast utmana löjet. Även detta senare exempelvisar hur det officiella språkbruket följer konjunkturens växlingar för attbäst tjäna det etablerade samhället och dess byråkrati. Det är frestande att i detta sammanhang någotberöra massmedias uppträdande, ty även tidningar, tidskrifter och SverigesRadio kan vara på alerten för att med ett eget eller lånat språkbruk suggereramänniskornas tankebanor i ett bestämt syfte. Låt mig anföra ett exempel, och dåtänker jag inte närmast pä svenska massmedias insatser på Hitlerfascismens sidaviss tid under , dä man i stor utsträckning använde Hitlersoch terminologi. Närmare i tiden hgger USA-imperialismens krig iVietnam. Vid båda dessa tillfällen gällde det dock att få fram en omfattandeantikommunistisk folkstämning. Svenska massmedia bedrev under förstaår en språklig krigföring till förmån för och Saigonjuntan som var svårare att kommaåt än lögner och förtiganden. Det var en indoktrinering som slog alla tidigarerekord. Man vägrade helt enkelt att kalla saker och ting, som hade med dettakrig att göra, vid sitt rätta namn. Det vietnamesiska folket, som kämpade för sin nationellafrihet mot USA-imperiahsmen betecknades i de svenska tidningarna med detamerikanska skällsordet "Vietcong". USA-trupperna och Saigonjuntankallades däremot "de allierade". På USA-maner kallades för"Kommunistkina" och för "Ho kommunistregim"- allt tydligen i det betämda syftet att få fram en antikommunistisk stämning ivårt land till förmån för ;s krig i . Det hade ju tidigare under ärsom gått varit relativt lätt att piska fram sädana stämningar. Att erkänna attdet var ;s angreppskrig och aggression i vägrade man i dessamassmedia. I stället talade man så vackert om ;s "engagemang" iVietnam. Att Saigonjuntan inget annat var än quistingar förtegs under den tideni svenska massmedia. Språkbruket som då användes spelade en väsentlig roU föratt söka forma folkopinionen i vårt land. Men trots massmedias ställningstagandetog folkopinionen en annan ställning för det vietnamesiska folket och FNL,mycket tack vare den aktiva kamp som det bästa av den svenska ungdomenutvecklade och som samlades i De förenade FNL-grupperna. En rad ytterligare exempel skulle kunna anföras, även medanknytning till andra företeelser i samhället, men vad jag nämnt kan vara nogså här sent. Vad jag genom motionen velat peka på är att språkbruket kananvändas och bevisligen har använts som ett maktmedel i händerna pä demaktägande mot folket och i ett bestämt syfte. Jag är helt och fullt medvetenom att språk- och ordreformer inte kan förändra det etablerade samhälletsstruktur pä ett avgörande sätt. Som det framhälles i motionen är grundläggandeförändringar i samhället givetvis i första hand en fräga om förändringar isociala förhållanden, i klass- och maktförhållanden förändringar i fråga omägandet till produktionsmedlen. Då den ekonomiska grundvalen förändras, skerockså förändringar i den ideologiska överbyggnaden, och hit hör språkbruket. Det skulle dock under rådande ekonomiska maktförhållandengä att ordna en översyn av språkbruket, varför motionen utmynnar i ett yrkandeatt en arbetsgrupp, förslagsvis tillsatt inom , fingeuppdraget att se över denna fräga och sammanfatta sina överväganden. Detta ärdock inte utskottsmajoriteten överens med mig om. Denna majoritet anservisserligen att det officiella språket i lagar och författningar skall utformasså att det blir lättare att förstå för allmänheten och att detta är enväsentlig fräga, och utskottet hänvisar till statsrådsberedningen, som utfärdatanvisningar för hur språket skall behandlas. Vad utskottsmajoriteten syftar påär statsrådsberedningens "Lilla röda" eUer som den också kallas"Röda boken", som ger anvisningar för propositionsskrivning. Det rekommenderas i denna "Röda bok" att man ipropositioner och betänkanden skall använda normal sakprosa och ett vårdattalspråk, att det exempelvis skaU skrivas "göra" i stället för"verkställa" eller "vidta", att det skall skrivas"yrka" eller "begära" i stället för "äska".Följande bör enligt denna "Röda bok" inte skrivas;"Tjänsteman är, om han känner sigsjuk, skyldig att anmäla detta till sin närmaste förman." 1 stället skallföljande språkbruk användas: "Om tjänsteman känner sig sjuk, skall hananmäla det till sin närmaste förman." Boken är pä 69 sidor och fylld meddylika anvisningar. Den är granskad och godkänd av . Det var dock inte kanslisvenskan i egentlig mening sominspirerade till min motion. Kanslisvenskan är ett kapitel för sig. Den somnärmare vill studera den rekommenderas att läsa den för sedan utkomnaboken av , Öppet brev tUl betänkare och SOUensktalande. Läsaren avden boken garanteras några roliga halvtimmar. Utskottsmajoriteten befinner sig dock mera i linje med denfråga motionen behandlar dä man knyter an till vad i sitt remissyttrande till motionen. I och för sig är det riktigt, som synes anse, att faktiskt föreliggande sociala förhåUanden och devärderingar som är knutna tUl dessa sä att säga smittar av sig pä de ord mananvänder för att beteckna dessa förhållanden. Man mäste dock ha klart för sigatt det är fräga om en påverkan i båda riktningarna. De beteckningar som gesolika företeelser i samhäUet har inte sällan i sig själva ett värdeinnehåU, somfärgar människomas uppfattning om företeelserna i fråga. Detta faktum kanmedvetet utnyttjas, och så har också skett. 1 motionen såväl som i detta mittanförande har givits exempel härpå. Flera skuUe kunna anföras. Det är det medvetna utnyttjandet av språket som ettpsykologiskt maktmedel för att få människorna att acceptera sitt underläge iförhållande till det etablerade samhället och dess makthavande företrädare som motionen aktualiserar. Det är detta faktum som varken eller utskottsmajoriteten behandlar. Yrkandet i motionen ger i och för sig inte mig själv ochsannolikt inte heller några andra särdeles stora förväntningar. Men jag anseratt det hela är värt att närmare pröva. Jag anser att det bästa sättet för ensådan prövning är att en arbetsgrupp underkastar de aktualiserade problemställningarnaen närmare granskning. Och det blir säkerligen inget onyttigt arbete. avkommittéer och arbetsgrupper avhandlar inte sällan frågor av långt mindrebetydelse. Slutprodukten kan åtminstone tjäna som impuls till närmareeftertanke inom statliga kommittéer och institutioner. Den kan då få en positivinverkan. Jag yrkar bifall till den reservation som ärfogad vid kulturutskottets betänkande nr 37. HerrMATTSSON i Lane-Herrestad (c): Efter detta långa anförande med synpunkterfrän är det möjligt att det skulle vara anledning att ingåendediskutera alla de spörsmål som han har tagit upp. Men, ,utskottet har ändå en skrivning som jag tycker i länga stycken borde kunnatillfredsställa motionären. Utskottet har ju i sitt betänkande sagt att fråganom hur det officiella språket i lagar och författningar skall utformas ärväsentlig. Det officiella språkbruket har ju också under de senastedecennierna jämkats i takt med att synen på skilda förhållanden i samhäUet harförändrats. En spräkhg beteckning för en samhällsätgärd kan fänågot negativt över sig. De som berörs av den kan kräva ett annat ord församhällsätgärder. När dä ett annat ord föresläs för en beteckning församhällsätgärden, så söker man efter ett mera positivt ord, ett mera neutraltord kanske man också kan säga. Detta kan vara bra, men den beteckning man harpå ohka samhällsätgärder präglas av de värderingar som är knutna tUlföreliggande sociala förhållanden. Man ändrar inte verkhgheten för att det bliren annan beteckning. Ord kan uppfattas som om de hade olika innebörd. I en delfall kan de anses vara negativa, i andra positiva. Men jag har svårt att tänkamig att det skulle vara något negativt när vi talar om sjukvård ochåldringsvård. För mig är det i stället nägot positivt. Det behöver väl inteuppfattas som om den som får sjukvård lever på nåd. Sjukvärden är väl i ställetett uttryck för humanitet och solidaritet som vi visar mot varandra. Om viändrar beteckningen för en samhällsätgärd, måste man ha en annan beteckning ochterminologi i stället. Detta har skett i olika fall. Utskottet anser att just beteckningen för ensamhällsätgärd är en viktig sak, framför aUt för dem som berörs av ätgärden.Detta bör vid översyn av ohka reformer noga beaktas. Men utskottet har inteansett att man genom tillsättande av en arbetsgrupp har möjlighet att fä framett språkbmk som är neutralt och som kan stå över vaqe ideologisk diskussion.Eftersom vi inte kunnat övertygas därom, har vi heller inte funnit anledningatt begära tiUsättande av en sådan arbetsgrupp. Jag ber därför att fä yrkabifaU till utskottets hemställan. (vpk) kort genmäle; Utskottets talesman upprepar här vad som stäri utskottets betänkande. Han säger att nya ord "präglas av faktisktförehggande sociala förhållanden och av de värderingar som är knutna tilldessa". Det är vad jag också nämnde här i mitt inledningsanförande. Vadsom emellertid är väsentligt och som jag också nämnde tidigare är att utskottetinte nämner ett ord om de ord som psykologiskt påverkar människorna och som jagangivit exempel pä här. Jag vill då stäUa frågan; Har någon arbetare i dettaland begärt att få beteckningen friställd? Varför användes orden arbetsgivareoch arbetare och inte de adekvata orden arbetare och arbetskraftköpare ellerarbetsköpare. Jag nämnde dessa endast som exempel. Sedan skuUe jag kunna ta en hel rad exempel på hur ordensvalör förändras. Kokerskan har bhvit hushållsassistent men har inte kommithögre pä rangskalan för det. Massaarbetaren är processtekniker. Städerskan ärju rätt intressant. Hon hade titeln skurgumma eUer skurkäring. Detvar ett nedsättande ord för vederbörande, men hon var lågavlönad, var lägst påtrappstegen. Så skulle hon höjas - dock inte lönemässigt och sä fick honbeteckningen städerska. är den ändrad till lokalvårdare, men fortfarandebefinner sig före detta skurgumman, städerskan, på samma trappsteg, längst ner. Varför ändrades titeln på städerskorna? Var det för attdet dök upp en författarinna bland städerskorna som skrev en mycket uppskattadbok "Rapportfrån en skurhink"? Blev man möjligen orolig för en opinion blandstäderskorna och trodde att man skuUe psykologiskt påverka dem genom att ge demen bättre titel? Men denna nya beteckning pä städerskorna - lokalvårdare höjde dem ju inte pä det samhälleliga trappsteget. De tillhör fortfarande delägst avlönade i landet. Det är denna psykologiska påverkan, indoktrinering ochmanipulering med ord som det här är fräga om och som jag har pekat på i minmotion. Den kände socialarbetaren , känd fränbarnbyn , tar i sin bok upp frågan om språketsbetydelse, dess samband med upplevelsen, dess funktion som maktfaktor, attspråket också är en fråga om makt. Dettaberör icke utskottet i sitt betänkande. FruERIKSSON i (s): tycker jag gjorde bort detsom ändå ligger i motionen, nämhgen att man ibland i beteckningar och begrepphar fördomar som skymtar fram, och att detta kanske i onödan försvårar förmänniskor. Detta hgger väl i motionen, och det kan jag instämma i att man börvara pä sin vakt emot. Men övergick tUl att säga att det intespelar någon roll om vi hyfsar språket för det är samma elände kvar ändå. Det kan man ju säga, men då har man ju inte givit stöd åtdenna motion. Det ligger mycket i vad påpekat, att detibland dröjer kvar en biton i ett begrepp som man inte accepterar . hade en del exempel, och han menade att manskäller varandra för aUt möjligt. Men om kommunisterna kallar jPalme och Geijerför lakejer eller kallar oss socialdemokrater för socialfascister tror jag intenågon aldrig sä fin ordbok med Lorentzon-WeUander som författare skulle kunnarå pä det sättet att använda uttryck felaktigt. Men det finns någonting som man kan observera, där vi fårvara litet kritiska. Jag tänker på de handikappade som också har nämnts här. När ordet handikapp slog igenom ersatte det ord somvanför, dövstum, blind, halt och lytt. Då fann man ett ord som hettehandikappad, som var utländska och därför inte för oss var så genant attanvända. Men jag minns att pä ett nordisktarbetarmöte i gick jag upp och sade att ordet handikappad är bemängt medfördomar som vi kommer att vilja kasta av oss . 1 mitt förbund, fördiabetiker, har vi vägrat gå in under begreppet handikappad. Vi tycker att i detordet ligger liksom en förhandsdom, som vi inte velat vara med om. Men det ärganska svårt att få en ersättning för ett ord som handikappad. Det ser vi närvi viU ha samhällets stöd åt denna grupp. Då mäste man ha nägon beteckning. Såhar vi fått kommunala handikappråd och handikappråd i . Vi reagerarmot benämningarna, men vi måste ju använda oss av samhällets sätt att stödjagruppen, och så går vi in i dessa handikappråd mot vår vUja, Jag viUmed detta bara säga att man bör vara på sin vakt. gång oäktabarn, och vi talade om brustna hem. Det ligger en väldigt otäckbiklang i detta, som vi på alla sätt skall försöka komma ifrån så att vi integer en föreställning om något sorgligt eUer ruskigt som dömer ut folk ochsätter in dem i en kategori. Det är självklart att ett oäkta barn är precissamma sak som ett utomäktenskapligt barn, eUer hur vi nu viU beteckna det. Menvarför i all sin dar skulle vi ha kvar det uttrycket, vi har mönstrat ut det.Det gör vi för att vi tycker att det ligger något elakartat i sådana begrepp.Där har rätt. Men jag vet också att det är väldigt svårt attgenereUt säga att ett visst uttryck har en specieU klang. Vi får vara vaksamma närvi skriver nya lagar och det har vi varit på flera punkter i faU som passeratriksdagen . Vi har bytt ut ord, särskilt när det gäUer värden. Engång talade man om skyddsvård i stället för att skapa en strafflag. Det varinte moget dä, men pä många sådana områden kan vi böqa att skaffa nya uttryck.Det är en human tanke och där bör vi vakta på oss själva. Men glåpord tror jaginte att kan avskaffa. (vpk); Fm missuppfattade migtydligen. Vad jag ville peka på med mitt senare mlägg var att en ordreform ävenbeträffande titlar och beteckningar, jag tog städerskorna som exempel, inteändrar deras sociala status. Men ändå begär jag i motionen att vi skall få framandra och mer adekvata beteckningar än vi har. Det är därför jag önskar fä enarbetsgrupp. Så enkelt ligger den saken tiU. Sedan tog upp frågan om handikappade. JagskuUe gärna vUja fortsätta där. Handikappade kan vi vara aUa. Det beror på ivilket förhållande vi står tUl problemet i fråga. En människa kan varaspråkligt handikappad när hon inte behärskar ett främmande språk, för att taett exempel. Men när det gäller handikappet i det officieUa språket är detnäringslivet som bestämmer vem som är handikappad. Det är det som är detfruktansvärda i sammanhanget. Dä en människa bhr utslagen är hon handikappad.Låt oss ta ett jämförelseexempel - oss riksdagsmän. En riksdagsman kan intebetraktas som handikappad i fråga om sitt arbete förrän han eUer hon förloratförmågan att trycka pä voteringsknappen. Det är inte nödvändigt för enriksdagsledamot att motionera, interpellera eller ställa enkla frågor;avlöningen kommer ju ändå. Man behöver bara vara med på uppropet vid riksdagensförsta sammanträde. Pä det sättet har en riksdagsman det betydligtlättvindigare än de hundratusentals människor ute i livet som av en eUer annananledning av företagen betraktas som handikappade. anses ju människor ute iproduktionen vara svärplacerade och blir således handikappade.Industrin behöver nämligen inte arbetskraft som inte är i,topptrim. Ju meromfattande strukturrationaliseringen blir, ju mer mekaniseringen fortskriderinom näringslivet, desto större blir de handikappades skara. Storkapitalet harfull frihet att förklara vem som helst för handikappad. Den som inte är fuUtprofitabel - det har återgetts i våra tidningar - dvs. den som inte ärhundraprocentigt produktiv finns det ingen användning för. En gäng itiden talades det om ärans och hjältarnas språk, men det var 11 protokoU 1973. intefolkets språk den gången. Språket tjänade den tidens överhet, landets monarkeroch adelsmän. Det svenska språket som det används officiellt tjänaregentligen överheten och administrationen. i (.s); Det här var ju en ny indelning i handikappadeoch andra, .4lla kan tydligen kallas handikappade utom en svårt polioskadadriksdagsman. På ett sätt är det ju skönt att i alla fallhar kommit ifrån att beteckna skadade riksdagsmän som handikappade. Jag skullevilja att vi tog bort ordet handikappad, att vi gjorde viUkoren så lika sommöjligt för aUa men inte behöll den beteckningen. har varithygglig nog att avskaffa den för riksdagsmännen, och jag hoppas att han äi- medpå att över hela fältet försöka att inte trycka på folk beteckningenhandikappad, när de har någon defekt som är så stor att ser den. HerrLORENTZON (vpk): Det här var mycket angenämt, , Vi är helt överens om att ordet handikappad skall försvinna. Vad jaghar velat förklara och det föll tydligen inte i så god jord - är att här iriksdagen, där det så ofta talas om människor som är handikappade, bör vi sättadenna beteckning i dess rätta sammanhang. Det finns en författare som heter , C, , Han hargett ut en ny bok. Djurdoktorn, Där angriper han det teknokratiska ochbyråkratiska språket verkligt hårt. Ingen svensk författare har angripit dettateknokratiska och byråkratiska språk som samhällsmakt hårdare än han. Jagskall av tidsskäl inte göra nägra citat ur boken. Den som är intresserad kan juläsa boken; den finns här pä . Vid anmälan i Dagens Nyheterden i är fick recensionen över fyra spalter rabriken Språket somförtryckare. Denne författare går alltså betydligt hårdare fram än jag hargjort i det här sammanhanget. Det kommer ett ärende på bord bara en litenstund efter detta. Det behandlar ett yrkande om att beteckningen sjömansvårdskaU försvinna. Sjömännen, som är en medveten och kampduglig yrkesgrupp, harlänge kraftigt reagerat mot begreppet sjömansvärd, mot att betraktas somvärdfall. Det gäller ju framför allt besättningen ombord på fartyget, intebefälet i egentlig mening. Sjöfolket anser att det helt enkelt är nedsättandeför kåren när man talar om sjömansvård. Det är mycket troligt att de konservativa människor som engång i tiden myntade uttrycket sjömansvärd gjorde det i all välmening och intemenade att det skulle vara personligt nedsättande det gällde ju också andligvård - men sjöfolket var förstås utsatt för starka frestelser i hamnarna. Förfartygens ägare, redarna, finns emellertid ingen motsvarande vård. Vården blirfaktiskt klasstämplad i ett fall som detta. Jag yrkar bifall tUl reservationen. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller kulturutskottets hemställan i betänkandetnr 37 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Däherr Lorentzon begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: § 40 Namnbyte för sjömansvärdsstyrelse Föredrogs kulturutskottetsbetänkande nr 38 i anledning av motion om namnbyte för . I detta betänkande behandladesmotionen 1973:1254 av i m. fl. (s) vari hemställts attriksdagen hos Kungl. Maj:t skulle anhålla om sådan ändring i stadgarna förSvenska kyrkans sjömansvärdsstyrelse, att dess namn ändrades tiU Styrelsen försvenska . Utskottethemställde att skulle avslå motionen 1973:1254. Först skall jag be att få yrka bifaU tiUmotion nr 1254. Vi har haft en semantisk diskussion pä hög nivå. Jag viUnu ta upp ordet "Svenska sjömansvårdsstyrelsen" tUl diskussion. Därfinns ordet "vård" med. kyrkomöte beslöt att hos regeringen begära att fåta bort det ordet. Bakom sig hade kyrkomötet bl. ,som inte tycker om att detta ord används. De säger: Vi är svenska medborgareoch varför skall vi vårdas aUdeles speciellt? Kyrkomötet och Sjöfolksförbundetvar överens om att namnet borde ändras tUl Styrelsen för svenska . Jag ber,herr talman, att än en gång fä yrka bifall till motionen. I den motion från socialdemokratiskt häU sombehandlas i betänkandet nr 38 från kulturutskottet har det begärts ennamnändring för nuvarande sjömansvärdsstyrelse. ledningenär att namnet kritiserats från direkt berörda parter. Den största fackligaorganisationen bland sjöfoUcet har framhållit att man inte är kritisk motsjömanskyrkans verksamhet men mot själva beteckningen sjömansvård. Det finns inga andra yrkesgrupper som är föremål för en kyrkligorganisations verksamhet där verksamheten benämns vård. Sjöfolket uppfattardetta som en för dem diskriminerande benämning. I detta har också kyrkomötet instämt. 1970 biföUkyrkomötet en motion med krav som innebar att man hos regeringen begärde sädanändring i stadgarna för sjömansvärdsstyrelse att dess namnändras tUl Styrelsen för svenska . Det blev ingen ändring, ochSjöfolksförbundet, som organiserar ca 18 000, reagerade starkt häremot. Sågjorde också och . Sjöfolket vUlicke som yrkesgrupp vara föremål för verksamhet frän en organisation som medsitt namn kan antyda att den är någon sorts vårdinrättning. Utskottet har visserligen också funnit det välmotiveratatt namnet ändras, men utskottet hänvisar tiU en utredning som sysslar medsjömanskyrkornas och utlandsförsamlingarnas verksamhet och vill låta det anståmed en namnändring tUl dess frågorna om all andlig vård bland svenskar iutlandet har utretts. Men dä skjuter man namnändringen pä framtiden, och jaganser inte att man bör handla så bundet. Ett bifaU tUl yrkandet i motionen 1254innebär i och för sig endast en smärre ändring av ett namn. Men det skuUehälsas med stor tillfredsställelse av berörda parter: sjömännen - minst 18 000 och kyrkomöte. Jag ber att få yrka bifall tiU motionen 1254,som går ut på att hos Kungl. Maj:t anhåller om sädan ändring istadgarna för sjömansvärdsstyrelse att dess namn ändras tUlStyrelsen för svenska . I dettaanförande instämde herrar () och (). i (s): När vi i kulturutskottet haft att behandladen fråga som m. fl. motionerat om, nämligen namnändring förSvenska kyrkans sjömansvärdsstyrelse, har det egentligen inte varit någon inomutskottet som ansett att detta namn skulle bevaras för framtiden, utan vi är isak ense med motionärerna om att det bör ske en namnändring. Vad vi däremottagit hänsyn tUl är att Kungl.