prot · FW09101 · 1973-12-31 00:00:00 — Utskottet anser i likhet med vad som står i propositionen attkostnaderna för marknadsföring bör täckas med företagets rörelsekapital. Isamband med lokaliseringsstöd kan företag erhålla statliga lånegarantier föratt anskaffa rörelsekapital, vilket också kan erhållas genom lån frånföretagarföreningarna. Dessa lån kan användas tUl marknadsföring. Fru talman!Jag yrkar här bifall tUl utskottets hemstäUan. Beträffande reservation nr 16, som knyter an till motionennr 1759 frän , yrkas ytterligare medel till företagarföreningarnasförfogande för service och rådgivning till småföretagare i glesbygdsområdena.Man understryker att företagarföreningarna skall vara basorgan för denuppsökande verksamheten när det gäller regional- och näringspolitiken. Vidareyrkar man i reservationen att detta skall ges Kungl. Maj:t till känna. Jag vUlför min del hävda att reservationen är både överflödig och omotiverad.Utskottets majoritet säger i betänkandet att industriministern förordar ipropositionen 41 att just företagarföreningarna skall vara regionalabasorganisationer till det nya industriverket. Beslut om detta fattaderiksdagen . Genom beslutet får företagarföreningarna ytterligaremedelsförstärkning pä för service och uppsökandeverksamhet, som man talarom i motion nr 1759 och reservation nr 16.Industriministern har dessutom sagt att dessa 2,5 miljoner får ses som ettförsta steg och att ytterligare medel skall tUlföras föreningarna ifortsättningen. Därför finns det ingen anledning att biträda reservationen. Jagyrkar bifall till utskottets hemställan. 1 reservationen nr 19, som gäller anslaget till särskildastödåtgärder i glesbygder, föreslår reservanterna en uppräkning avreservationsanslaget med 1,9 mUjoner kronor i enlighet med motion nr 1760. Detfinns, som jag tidigare framhållit när det gällde reservation nr 16, en höjningredan inbyggd i riksdagsbeslutet från , dvs. en medelsförstärkningmed de 2,5 mUjoner kronor som föreslås i proposition nr 41 och som riksdagenockså beslutat om. TiU detta kommer den beslutade höjningen tillföretagarföreningarnas administrationskostnader på 1,4 miljoner kronor.Inrikesministern framhäUer dessutom i proposition nr 50 som sin mening att ensådan förstärkning som glesbygdsutredningen föreslagit och somföljs upp av motionärer och reservanter i och för sig inte utgör någragarantier för att de åsyftade resultaten uppnås. Medlen bör i stäUet användasför utvalda projekt. Det kan vara populärt att i dessa faU föreslå ökningar,men utskottet är inte berett att gå längre än vad man föreslår ipropositionen. Fru talman, jag vUl sluta med att yrka bifall tiUutskottets hemställan på samtliga punkter. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. HerrGUSTAFSSON i (c): Regionalpolitik i betydelsen åtgärder sompåverkar förhållanden och utvecklingsmöjligheter i olika regioner harförekommit länge i vårt land men fick större politisk betydelse först pä1940-talet. Då framfördes i riksdagsmotioner, främst frän dåvarandebondeförbundet, krav pä en lokaliseringspolitik som skulle främjadecentralisering av näringsliv och bebyggelse. Det är glädjande att allt flerinsett betydelsen och nödvändigheten härav. När det gäller den principiella inställningen till denframtida regionalpolitiken, som vi ska ta stäUning till, vUl jag heltinstämma i vad mina partikamrater här har anfört. Jag skall i stället ägna migåt några reservationer som vi fogat tUl inrikesutskottets betänkande nr 7. Enligt propositionen skaU stödet tUl partihandel inteinnefatta kostnader för anskaffning av varulager. Utskottets majoritet harföljt propositionen. I likhet med vad vi anfört i reservationen nr 7 anser jagemellertid att särskUd partihandel på hushållssektorn och jordbrukssektorn kanha stor regionalpolitisk betydelse och att det varit motiverat att stöd lämnatsför vamlagerkostnader. Naturligtvis bör stödet lämnas endast i form av lån. Det är beklagligt att regeringen och utskottsmajoriteteninte gått på den här linjen. Liksom detaljhandeln har partihandeln präglats aven tUltagande koncentration och en kraftig minskning av antalet distributionsställen.Mellan 1963 och 1968 minskade antalet verksamhetsställen med minst en anställd frånca 12 000 till ca 9 000. Det kan också konstateras att jämfört meddetaljhandeln är partihandeln väsentligt mer storstadsorienterad. En stor delav partihandeln, speciellt inom konsu-mentvarudelen, domineras av grossistersom är riksleverantörer eller täcker en större del av landet. Företag somtidigare hade lokala nederlag har i stor utsträckning rationaliserats borteller gått ihop till större enheter. Enligt långtidsutredningen väntas dehittillsvarande koncentrationstendenserna fortsätta 1975. Det kan med visst fog hävdas att en stark koncentration till storalagercentraler med regionala avsättningsområden varit till nackdel inom vissabranscher och då speciellt sädana där varan inte tål långvariga transportereller av andra skäl inte är av ren stapelvarukaraktär. Om vi skall nå det mål den nya regionalpolitikenuppställt, gäller det att göra insatser inom en rad områden. Har man accepteratstöd till visst slag av partihandel, vore det rimligt att även de av ossförordade åtgärderna hade tillstyrkts. I reservation nr 8 tar vi upp frågan om lokaliseringsstödtill marknadsföringsåtgärder. Propositionen avvisar tanken härpå, ochutskottsmajori- Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. teten hargått pä samma linje. Frän centems sida har vi i vär partimotion nr 1759föreslagit att lokaliseringslån skaU kunna utgå med två tredjedelar avkostnaderna för marknadsintroduktion enligt plan som godkänts av vederbörandemyndighet. Frågan om ett företag skall bli framgångsrikt eller ej ochom den åsyftade effekten med lokaliseringsstödet skall uppnäs är inte enbartberoende av om företaget tekniskt och ekonomiskt lyckas väl med tUlverkningen ifråga. Också avsättnings- och marknadsföringsfrägorna måste tillmätas avgörandebetydelse. Det är inte tillräckligt med en tekniskt sett god produkt, om deninte kan marknadsföras i den utsträckning som fordras för upprätthållande avfortlöpande tillverkning. Dessa omständigheter är av särskild betydelse i defall då företagaren besitter goda kunskaper om tillverkningen men endast harbegränsad erfarenhet i fråga om marknadsföringen. Vi anser marknadsintroduktionenvara av sådan betydelse att den i princip bör jämställas med maskiner och annanutrustning som är nödvändiga för tiUverkningen. Företagarföreningarna fyller viktiga uppgifter iregionalpolitiken, bl. a. för rådgivning och kreditberedning samt i fråga omadministration av glesbygdsstödet. 1 riksplan har framhållits attföretagarföreningarna bör byggas ut sä att de kan fungera som regionalanäringspolitiska basorgan, bl. a. med uppsökande verksamhet bland personer somkan vara intresserade av att starta nya företag. Det är svårt attbedöma vilken utformning företagarföreningama kan ges. Men vi villunderstryka angelägenheten av regionala organ med uppsökande uppgifter för nyaföretag i regionalpolitiskt viktiga områden. I motion nr 1776 av herrar och upptasfrågan om lokaliseringen av den stiftelse som skall administrera upprättadeindustricentra. I propositionen förordas som lämpliglokaliseringsort. Motionärerna hävdar emeUertid att är den mestlämpliga orten. Utskottets majoritet säger att skäl kan anföras för bådeSkellefteå och men man anser att har bättreförutsättningar när det gäller tillgäng till kvalificerad expertis och förordarsålunda , Jag anser inte detta vara av avgörande betydelse. Denverksamhet en sådan stiftelse kommer att få kan säkert skötas lika bra iÖstersund, Dessutom ligger inom det inre stödområdet samt har ettcentralt läge inom detta, liksom i förhällande till landet i övrigt. Jag yrkardärför, fru talman, bifall tUl reservationen 14, TUl mrikesutskottets betänkande är också fogat ett antalsärskilda yttranden. Det särskUda yttrander nr 5 är föranlett av denskogspolitiska utredningen. Vi ansåg frän vårt håll att den var alltförpolitiskt styrd och att samförstånd på grundval av utredningen var omöjligt.Förslaget om arealavgifter och ter sig negativa från sysselsättnings-och regionalpolitisk synpunkt. Ett genomförande av förslaget skulle vara etthårt slag mot det kombinerade jord- och skogsbruket. Det föreslagna systemetskulle tvinga fram stora kalavverkningar, som ger mycket ojämn sysselsättning,vUket också försvårar för det kombinerade jord- och skogbruket. Ett avgifts-och premiesystem, såsom skogspolitiska utredningen föreslagit, anser vi vara heltoacceptabelt bl. a. från regionalpolitisk synpunkt. Jag tycker också attlandets mänga skogsbrakare i handlinghar visat att man tar sitt ansvar som näringsidkare, varför man nu med fog kan efterlysaen för dessa grupper positivt utformad näringspolitik. Fru talman, i den regionalpolitik som förts, harcentraliseringspolitiken dominerat genom flyttningspohtiken och utformningenav service-strakturen. Planeringen för framtiden genom Länsprogram -70 harsamma innebörd. Från sida anser vi det nödvändigt attcentraliseringspohtiken bryts nu och att utvecklingen vänds tUl ett så långtmöjligt decentraliserat samhälle. Detta är förutsättningen för att enjämlikhetspolitisk målsättning skall kunna förverkligas, för att viktigamUjövärden skall kunna tillvaratas och för att samhällets resurser över hu-vudtaget skaU kunna utnyttjas på ett rationeUt och ekonomiskt riktigt sätt. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. HerrÄNGSTRÖM (fp); Det aUmänna målet för regionalpohtiken är ensädan geografisk spridning av de tillgängliga resurserna att människorna i deolika regionerna kan erbjudas sysselsättningsmöjligheter och en likvärdigtUlgång till social, kommersiell, kultureU och annan service samt en god mUjö.Det är självfaUet inte möjligt att förverkliga dessa mål om arbete och serviceöveraUt i landet. Vi norrlänningar är beredda att acceptera vissa avstånd tiUorganen för samhällsservice. Men det finns anledning att särskilt understrykakravet pä tUlgäng tUl arbete. Till de åtgärder som kan vidtagas i de avlägsnastebygderna i värt land är ett uppmuntrande av jordbruksnäringen och särskildastödåtgärder för skogsbruket. Jag beklagar att regeringen inte har klart försig den värdefulla bas för andra sysselsättningar som t. ex. deltidsjordbruketutgör i inland. Då det gäller skogsvårdande åtgärder av olika slagkan de bidra till att utjämna säsongvariationer i sysselsättningen. Här bör mankunna ge ett särskUt stöd där skogsvärdsstyrelsen fär göra generösa bedömningarmed en förmänsgraderad skala som grund. 1 de norrländska glesbygderna är dethävd att man har alternativa försörinings-möjligheter och genom kombinationenjordskog och andra sysselsättningar får fram en acceptabel försörjningsnivå,t. ex. kompletterande arbeten i vägbyggen, flottningsarbete, där det nuförekommer, byggnadsarbeten och liknande. 1 glesbygderna är det dock klart att det inte går att iframtiden ge alla människor fullgoda arbeten och service, och då uppstårbefolkningsrörelser. Det är dessa befolkningsrörelser som man dä bör begränsaoch styra. Miljön är en viktig faktor för den enskilda människan, och det finnstragiska exempel pä att människor frän glesbygderna har haft stora svårigheteratt ställa om till exempelvis miljön i storstaden. En flyttning som begränsarsig till att ske inom den egna regionen blir inte sä dramatisk och omvälvandeför den enskilda individen och bidrar också till att förstärka regionen totalt.Men dä är det också viktigt att det finns väl fungerande centralorter medarbetstillfällen inom industriell produktion och god samhäUsservice. Jag viU peka på ett sådant område: inland.Där har vi som regionala centra VUhelmina och , men med de stora Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. avståndenhär är nätet med dessa två stödjepunkter för glest. Det pressas människor genomdetta tUl de nödvändiga arbetena på annat håll, och i detta område behöver viytterligare en stödjepunkt. har i föreslagits en upphöjning avStoruman tiU regionalt centram, och utskottet har givit detta en välvilligskrivning. Men när nästa framstöt kommer i detta ärende vill jag ge utskott,riksdag och regering detta råd: Gör tUl regionalt centrum! Det är ettkrav för att inland skall garanteras den samhäUsservice som ärnödvändig för att överleva. I detta sammanhang vUl jag också peka pä ett viktigtförhällande. För att de lokaliseringspohtiska insatserna skall få den effektsom statsmakterna avser behövs också initiativ från befolkningens ochkommunernas sida. Deras framtidstro och optimism är viktiga beståndsdelar. EttaUvarligt avbräck för denna nödvändiga framtidstro har varit de tvängsvi-sasammanläggningar av vissa kommuner som skett. , , ochBjurholm är nu välfungerande kommuner som kämpat emot. I detta område äravstånden så stora att det krävs en särbehandling i detta avseende. Jag vUl attregeringen allvarligt besinnar de negativa faktorer som medför en förlamning avden kommunala handlingskraften och väger in detta vid bedömningen av deöverklaganden som skett. I detta sammanhang är det också klart att böröverföras till inre stödområdet. Näringsstrakturen och det geografiska läget ärde viktigaste skälen för detta. 1 detta hänseende yrkar jag bifall tillreservationen 10 vid utskottets betänkande. Ett nytt regionalpolitiskt instrument har skapats i ochmed att industricentra föresläs lokaliserade till och . Dennaverksamhet har försökskaraktär och skall eventuellt följas av en andra etapp.Jag tror att industricentra är en riktig tanke dä det gäller att differentieraoch förstärka näringslivet i inland. är ett industricentrum intebara lokaler och en yttre ram utan den viktigaste substansen är företagen somskall etableras där, och i detta fall är det min förhoppning att regeringen görallt för att hjälpa fram och förstärka de kommunala initiativen. Beträffandeadministrationen föreslås att denna lokaliseras till SkeUefteå. Det ärnaturligtvis centrala läge geografiskt som gör det lämpligt men jagvill lägga till ett par synpunkter som argument mot bl. a. iSäffle, som höU närmast föregående anförande. Han och ett par andra motionärervUl ju ha som en annan lokaliseringsort. SkeUefteå är en industriellcentralort i med ett rikt differentierat näringsliv och utmärktakontaktmöjligheter. TiU SkeUefteå skall vidare lokaliseras en högre tekniskutbildning i finmekanik, och där finns redan ett industrielltutvecklingscentrum. För att detta senare skall fungera behövs dockatt staten förstärker det ekonomiska stödet till lUC, sä att de mindre ochmedelstora företagen verkligen har råd att utnyttja lUC för utveckling av sinaprodukter. När det gäller lokaliseringen av administrationen yrkar jag bifalltUl utskottets hemställan, vilket innebär avslag pä reservationen 14. Slutligen, fru talman, är det med besvikelse jag noteraratt trots löften och trots den intensiva debatt som förekommit finns ingetförslag som tUlför deorter som ligger i själva Vindelådalen någon industrieU sysselsättning. Detsaknas inte uppslag. Ett sådant är t. ex. en försöksbrytning av skiffer iKraddsele inom . Ett annat uppslag är provbrytning och vidareprospektering av nickelfyndigheter i fjällkedjan. Jag hoppas att det innefattasi det som utskottet i något dunkla ordalag anför beträffande sökande avmöjligheter till gruvbrytning . I den sysselsättningsbrist som råderi det här området tror jag att just en utveckling av gruvnäringen skulle varaav utomordentligt stor betydelse. Jag yrkar bifall tUlreservationerna 10, 15 och 19. Det som vi försöker uppnå medregionalpolitiken, eller som den fömt hette lokalisermgspolitiken, är ju baraen bit i det stora pusslet för att skapa bättre sysselsättning - fuUsysselsättning, som man tidigare utlovade - och också trygghet för framtidennär det gäller den sociala utvecklingen. Det är stora förändringar som skerinom många av de här områdena som är särskUt utsatta: de industrisvagare delamaav värt land. Ofta möter man rubriken i tidningen att den och denverksamheten skall läggas ner eller minskas. Men det är inte så farligt,skriver tidningen, för det skall ske genom "naturlig avgång". Alltförsällan hör man talas om "naturlig tillväxt". Det betyder attungdomarna får svårt att komma in på arbetsmarknaden, att de söker sig bort päen eller annan väg, att de inte alltid väntar på AMS:s flyttningsbidrag utangår på egen hand mot områden som kan ge dem bättre försörjning. När det sedannågon gäng kommer en verksamhet som man behöver bygga ut, ser man till sinförvåning att det står inte fullt av ledig arbetskraft som med utsträckta armarber om att fä jobb, och dä säger man: är det färdigt, nu behövs det intemera! Det finns inget folk i det området. Naturligtvis står inte duktiga yrkesmän och väntar på attjobb skall komma, utan de tar något jobb. Antingen tar de ett sämre än de bordeta eller också flyttar de över och tar något pä annat håll. Sedan, när detkommer någon industri, är det inte bara att vrida på knappen och begära att därskall stå fullgoda svetsare och yrkesarbetare av alla slag. Då menar man: Nuhar vi kommit så långt att den fuUa sysselsättningen är uppnådd. Det är fel sätt att se saken. Vi måste se de härförhållandena litet långsiktigt. Vi kan ta tre epoker och undersöka vad somhåller pä att hända på det här området. Om vi börjar med det som är klart,de definitiva siffrorna för folkräkningen 1970 i jämförelse med folkräkningen1965, går vidare frän 1970 tUl 1972 årsgenomsnitt för AKU-materialet -arbetskraftsundersökningarna som AMS och gör - ochsedan fortsätter till med hjälp avkompletteringspropositionen, så finner vi att har detförsvunnit 250 000 jobb i jord och skog. En kvarts mUjon människor har förloratsina jobb i jorden och skogen. Ja, det är inget nytt vi har sedan åtskilligagenerationer varit vana vid att sysselsättningen går ned i jordbruket ochskogsbruket. Men det nya är att nedgången inte längre kompletteras av enuppgång i industrisysselsättning, utan på dessa 12 är är det en nedgång iindustrisysselsättningen med Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Den regionalpoUtiska stödverksamheten m. m. 100 000människor, och det gäUer både arbetare och tjänstemän. Hade vi räknat bara påarbetarsidan så hade nedgången varit kraftigare. Det som har ökat har nästan bara varit offentlig tjänst,som vuxit med 400 000 nya jobb. En tredjedels miljon människorhar alltså tappat sina jobb , och 0,4 miljoner har fåttnya jobb i offentlig tjänst. Men det är inte samma människor, inte sammayrkesutbUdning som efterfrågas, och under sådana förhållanden kommer människori kläm. Detta gäUer hela . Ser vi på skogslänen, finner viatt utvecklingen där är likadan fast ännu hårdare. Inom skogslänen, somomfattar plus och , har försvunnit inte bara jord- ochskogsjobben, utan 450 000 industrijobb har försvunnit enbart under perioden19651970 för vilken folkräkningarna är klara. Totalt har inom dessa omrädenförsvunnit nästan 50 000 jobb . AKU-materialet ochfinansdepartementets långtidsplanering är ju inte uppbyggda så att man kanräkna ut vad länsutvecklingen kommer att bli eller vad utvecklingen kommer attbli inom de s. k. skogslänen. Men jag tror att man vägar säga att det på fem är års folkräkning - kommer att försvinna minst 50 000 jobbi skogslänen. Så det behövs en sysselsättningspoUtik. Men det är den nuvarandepohtiken som ger detta underskott i sysselsättning. Det behövs alltså en ny ochkraftigare satsning. Vi uppskattar naturligtvis att man nu medlokaliseringspolitiken och regionalpohtiken, i den form som skaU gälla frännästa budgetär, höjer bidragen från 60 mUjoner kronor till ungefär 90miljoner kronor och att man höjer lånen från 275 miljoner tiUungefär 210 mUjoner per är, länegarantierna från 8 till 25 miljoner ochutbildningsstödet frän ungefär 45 miljoner tUl perår. Det är förbättringar, och det skaU väl alltid leda till något bättreresultat. Men skall vi vara medvetna om att det vi möter är en ännusvårare sysselsättningssituation än under de gångna fem åren, därför att degångna fem åren, 1965 1970, är inte enhetliga. Första delen av den periodeninnebar fortsatt utveckling uppåt i sysselsättning för svensk industri. Det ärbara nedgången under den senare delen som har slagit igenom i statistiken förhela femårsperioden och som visar dessa siffror. Jag tror inte att vi har någon motsvarande kluvenfemårsperiod framför oss utan en ganska enhetlig utveckling med färresysselsatta inom industrin. Jordbrukets och skogens tillbakagång kan intefångas upp inom industrin. När våren går mot sommaren och kommerhinner situationen förbättras, och när högkonjunkturen kommer blir det litetbättre än det har varit. Men vi vet att kommer höstenoch efter högkonjunkturen lågkonjunkturen, och då är problemen där igen. Viskall alltså inte se det kortsiktigt. Att siffrorna nu bättrar sig månad förmånad är inget att lita på I längden. Vi vet att det finns andra tendenser somganska snart slår igenom - och slår allvarligt på människorna. Därför behövervi satsa mera. Det är en bedömningsfråga, som regeringen får avgöra, hurmycket man skall satsa på att skapa fuU sysselsättning, eller vad som skallhända med de 50 000 jobben som försvinner om de skall ersättas där de har försvunniteller om sysselsättnmg skaU byggas upp på nägot annat håll. Tyvärr är det intesä att de lika lätt som tidigare byggs upp på något annat häll. Jag har förutsagt, och jag vUl gäma upprepa det, att det räcker inte med regionalpolitiklängre, det räcker inte med omlokalisering från de industririka tillindustrisvaga delama av landet. Också de industririka delama av gärtillbaka i fråga om industrisysselsättning, bortsett från kortsiktigarevariationer. Alltså gär det inte att flytta om, alltså måste man angripaproblemen från andra utgångspunkter än regionalpolitiska, nämligen frännäringspolitiska utgångspunkter. Därför är en näringspolitik, som inkluderarregionalpolitiken som ett moment i sig, en nödvändig förändring. Detta måste visatsa betydligt mera på om vi vill klara den fulla sysselsättningen; annars harvi de här problemen trots de anslagsökningar som vi nu kommer att rösta igenomganska enhäUigt. De beslut vi fattar här räcker inte för att skapa fullsysselsättning det behövs andra beslut därutöver, om vi vill att människornaskall fä full sysselsättning. Arbetslösheten sjunker, säger man. Det är riktigt. Men omvi jämför dagens siffror med siffrorna frän föregående år vid , såfinner vi att de arbetslösa plus de som AMS tagit hand om genomberedskapsarbete, arbetsmarknadsutbildning, skyddade verkstäder och arkivarbeteär flera än . Man säger dä ibland att varie lågkonjunkturlämnar efter sig fler arbetslösa än det har varit. Det är feluttryckt. Det är inte lågkonjunkturen som lämnar arbetslösa efter sig - ocksåhögkonjunkturen lämnar nägot efter sig. Det är hela utvecklingen som lämnar dethär resultatet efter sig. Det är alltså ingenting man kan skylla på vare sigtoppen eller botten av lågkonjunkturen, på vare sig våren eller sommaren ellerhösten, utan det är hela strukturen som häller på att förändras. Därför behövsdet en förändrad politik, om vi vill åstadkomma full sysselsättning annarsblir det inte full sysselsättning. VUken volym man skall satsa är regeringens sak att bedöma- om man skall bekämpa arbetslösheten fullkomligt eller om man skaU nöja sigmed en svagt stigande arbetslöshet som vi nu har är för är. Men inom den ramsom vi nu jobbar inom kan vi också jobba bättre. Jag bestrider att de siffrorsom AMS redovisar såsom nettoresultat är verkliga nettoresultat. I dem liggerökningar som eljest skulle bli av och även ökningar som inte hade varit heltnödvändiga. Det finns också exempel pä att man tagit hand om en sysselsättningsom ramlat. Men detta är kanske inte deviktigaste siffrorna. Nej, det viktiga är att man inte i tUlräckligt smidigaformer får fram ett resultat som är bra nog i förhållande tUl de pengar vi satsar.Mera pengar behövs, men formerna behöver också moderniseras, för tiderna ärannorlunda nu än för 10-15 är sedan, när tankarna på regionalpolitik under detnamn som då användes började föras fram.