prot · FW09102 · 1973-12-31 00:00:00 — Borde inte regeringspartiet ändå hasökt hävda en målformiUering, som givit ett bättre underlag för den lokala ochregionala viljan till att bryta en utvecklingstrend? Avdelning 38 av i Östersundberäknar att bostadsbyggandet i skall skäras ned med 50 procentoch att 700 byggnadsarbetare måste få andra byggnadsjobb inom ett och ett halvtär, på en marknad där det redan finns ca 500 byggnadsarbetare arbetslösa. Dettaär tUl en del en konsekvens av att målsättningen sänks för detta skogslän.Andra exempel på den ändrade befolkningsmålsättningens konsekvenser skuUekunna åberopas. Den utveckling som vi kunnat notera i detta skogslän underde två har emellertid varit positiv. Lågkonjunkturåren 1971 och1972 noterade en glädjande befolkningsökning efter en förödandefolkavtappning . Även när det gäller antaletindustrisysselsatta har och därvid främst kommun haften gynnsammare utveckling än den som gäller för landet som helhet under desenaste två åren. Jag måste emellertid för min del bekänna att jag hyser endjup oro för att detta kan bli en parentes må vara en positiv sådan iutvecklingen. Slaget om det norrländska inlandets framtid är nämligen långtifrån vunnit. Lågkonjunturen 1971 1972 innebar en allmän uppbromsning avtendensen till befolkningskoncentration, men står vi inför en om man sertill exportnäringarnas utveckling intensiv högkonjuntur igen, och vi kan redanmärka suget på arbetsmarknaden från den syd- och mellansvenska industrin. I detta läge står skogslänen sämre rustade än de borde somen följd av den förändrade regionalpolitiska målsättningen och den minskadeambitionsgraden i detta avseende. Det är i konjunturlägen som det vi nu stårinför som satsningen på industricentra i inlandet skulle kunna visa sigsärskilt betydelsefuU. Närexportindustrier i Syd- och när kapacitetstaket Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Den regionalpolitiska stödverksamheten in. uppstäUersig den frågan som jag vet redan är aktuell på sina häll: Hur ökar man utkapaciteten? Alternativen är nyrekrytering av folk till och utbyggnad avbefintliga anläggningar eller upprättande av filialföretag, där det finnsarbetskraftsöverskott och kanske också industrUokaler lediga. Mot dennabakgrund framstår satsningen pä industricentra enligt propositionen som enligtmitt sätt att se överdrivet försiktig, och det är därför som jag föreslagit ytterligare industricentra bl. a. i och . Frågan om utvecklingen i Nortlands inland är också enfråga om det psykologiska klimatet, dvs. tilltron till utvecklingsmöjligheteroch förutsättningar. Det är, som jag nämnde tidigare när det gällde målformuleringarna,en väsentlig omständighet att ta med i beräkningen. Mot den bakgrunden ärdepartementschefens och utskottsmajoritetens ställningstagande tUllokaliseringen av industricenterstiftelsen minst sagt underligt. administrera och utveckla industricentra som skall främjautvecklingen i inlandet, borde man gä före och visa tilltro till den miljö manskall främja genom att dit även lokalisera själva stiftelsens administration.Det är anmärkningsvärt att även utskottsmajoriteten i det sammanhanget gåttförbi , som har alla förutsättningar som lokaliseringsort, inklusiveden att vara ett centrum för inland. Jag har under debatten i dagförgäves lyssnat till i för att fä en förklaring tillutskottsmajoritetens ställningstagande i det här specieUa avseendet. Till bristerna i såväl propositionen somutskottsmajoritetens betänkande hör även att man inte är beredd att jämställaturistnäringen med andra, stödberättigade näringsgrenar. Turistnäringen spelaren avgörande roll för sysselsättning och för upprätthällande avsamhällsfunktionerna i de glesbygder där alternativa sysselsättningsmöjligheterär synnerligen begränsade och när någon industriell expansion i sin egentligabemärkelse normalt inte är att vänta. Det hade alltså ur regionalpolitisksynpunkt varit väl motiverat att införa ett sysselsättningsstöd förturistnäringen liksom för industrin i inre stödområdet: Jag behöver här barahänvisa till vad turistnäringen betyder för sysselsättning och boende i västraHäriedalen och i . Jag mäste tyvärr, herr talman, konstatera attinrikesutskottets majoritet försuttit chansen att rätta tUl de anmärkningsvärdabrister propositionen innehåUer när det gäller att främja utvecklingen i Norrlandsinland. HerrWESTBERG i (fp); Lät mig först med några ord beröra denhistorieskrivning som inrikesministern här har gett. Han säger att när detgäller lokaliseringspolitiken har kommit in i bilden pä ett sentstadium - följt efter socialdemokraterna och , menar han. Jag ber därföratt få hänvisa till en motion frän 1958, före den tidpunkt då utredningentillsattes. Det var en stor partimotion, som hade följande kläm: "Med stöd av det ovan anförda hemställes, attriksdagen i skrivelse till Kungl. Den regionalpoUtiska stödverksamheten in. a) en sammanstäUning av väsentliga fakta rörande landsbygdens Nr 102näringsliv; b) en översyn avde lagar som berör landsbygdens vitala problem, varvid hansyn bör tagas tiU desynpunkter som framförts i denna motion; c) framläggande avde förslag tUl åtgärder som med hänsyn till de nya förhållandena bör ingå somled i en positiv landsbygdspolitik." - Landsbygdspolitik var denbeteckning man pä hade på lokaliseringspolitiken. Jag tycker att det efter detta skall bli svårt för inrikesministernatt återigen komma med den missvisande historieskrivning som jag så mängagånger fått lyssna tUl. När vi drog upp riktlinjer förregionalutveck-Img och hushåUning med mark och vatten hade jag anledningkonstatera att vi har ganska gott om visioner, när det gäller att komma tillrätta med den obalans i samhäUsutvecklingen som vi alla upplever som olycklig,men att vi har brist pä tillräckligt effektiva åtgärder, som ökartUlväxtmöjligheterna och ger nya sysselsättningstiUfäUen, speciellt i de idetta avseende utsatta områdena i vårt land. Det är väldigt långt kvar till denmålsättning som statsministern vid det tillfället var talesman för, när hanuttryckte det så att det bör vara en ambition, för det första att alla vuxnapersoner i arbetsför ålder sä långt det över huvud taget är möjligt skaU kunnafå tillgäng till yrkesarbete i hemorten eller inom rimligt avstånd från den,för det andra att medborgarna i gemen skall komma i åtnjutande av en godsamhäUsservice och för det tredje att de sarntidigt skaU ha möjlighet att levai en positiv yttre miljö. Det är en bra målsättning, men jag fruktar att mångaupplever avståndet mellan vision och verklighet som väldigt långt, när de serpå sin egen situation. Jag tänker på alla dessa som går arbetslösa, pä alla demsom mäste ryckas upp ur sin groningsgrund och flytta kanske till helt andraförhållanden i fräga om bäde arbetssituation, bostad och mUjö än vad detidigare vuxit in i, dvs. pä de många som får finna sig i helt andra förutsättningaroch förhållanden än dem som angavs i den målsättning jag citerade. Ätt vad jag här sagt är en erfarenhet för månganorrlänningar är vi alla medvetna om, men jag medger givetvis att ävenmänniskor från andra delar av landet upplever detsamma. Situationen påkallar krafttag för att rätta tUl ochförbättra situationen för de många som här är berörda. Och inställer sigosökt frågan: Är det vi här nu kommer att besluta lösningen pä problemen, ochgår förslagen tUlräckligt långt för att ge avsedd effekt? Jag vet inte om någonhär vågar påstå att sä är faUet. Men ändå säger vi inte nej. Vi upplever attdet är viktiga steg pä vägen mot bättre förhållanden, men vi vet också att vadvi framför allt behöver är ett nytänkande på samtliga nivåer i samhäUsapparaten,ett tänkande och ett handlande som tar hänsyn till samtliga faktorer isamhäUsbilden och inte bara tUl den lilla sektor som man själv blivit satt attförvalta. ordförande pekade på ett viktigt område när hanberörde den indragning av poststationer som går som en präriebrand över landet.Själv lever jag i en bygd där tingsrätten är i farozonen. hardomänverket tagit ifrån oss sitt regionkontor, Den regionalpoUtiska stödverksamheten m. m. och SJinskränker sina sysselsättningsmöjligheter mer och mer, för att nämna någraexempel. Vi mäste enligt min mening lära oss att merase till helheten än tUl den egna hlla biten, om vi skall komma tiU rätta med deproblem som vi här diskuterar. Gör vi inte det, så kommer det att bh ytterstallvarliga konsekvenser. Sedan är det givetvis också angeläget att vi prövar nyagrepp, t. ex. i stil med vad landshövding här tidigare pläderade för.Jag delar hans mening att man pä det regionala planet bör få större möjligheteratt handla i situationer där det är nödvändigt att ta ställning snabbt. För attdetta skaU kunna ske bör man också ha insikt om vilka ekonomiska medel som stärtill förfogande på det regionala planet. Egentligen, herr talman, begärde jag plats på talarlistanför att säga några ord om det län som jag företräder - det län som så oftatyvärr kommer på mellanhand när något initiativ tas från statsmakternas sida.Man glömmer sä lätt att även vårt län är en helhet och att det tillhör Norrlandoch de skogslän som kämpar med stora svårigheter i dåstrukturomvandhngen särskUt drabbar jord- och skogsbruk. I motion nr 863 harjag utförligt redogjort för länets situation i fråga om befolkningsutvecklingoch sysselsättningssvärigheter och framhäUit behovet av extra insatser för attGävleborgs län bl. a. skaU nå den målsättning med bibehåUet befolkningstal framtill 1980 som fastställt. Jag har också i motionen föreslagit en radåtgärder som jag anser är nödvändiga för att vända utvecklingen i en mergynnsam riktning, bl. a. att skall tUlföras stödområdet. Delningenav länet såväl i det här fallet som så ofta eljest jag skall inte räkna uppalla de exempel som är möjliga att anföra är olycklig och motverkar enframgångsrik utveckling för länet som helhet. Utskottet säger sig ha förståelse för att utvecklingeninom under den gångna delen av kan vara ägnad att ingeoro och tUlägger att den södra delen, dvs. , visserligen intetillhör det aUmänna stödområdet men ingår i den gränszon där en smidig tUlämpningav bestämmelserna om lokaliseringsstöd har förutsatts. Jag vill understryka detsom utskottet här säger det är bra att det sägs, men det är inte nog. Kravetpå inlemmande i stödområdet kvarstår; jag skall dock för dageninte ställa något särskilt yrkande. Jag skall inte heller trötta kammaren med någonutförligare redogörelse för de ytterligare åtgärder som jag funnit påkalladenär det gäller värt län. Men jag kan ändå inte underlåta att framhåUanödvändigheten av att får del av de ökade sysselsättningsmöjlighetersom vårt ställningstagande skall ge. Det är alldeles nödvändigt att såsker. är en strategiskt viktig ort i nordvästra delen av länet men enort som drabbats särskilt hårt av den mycket stora avgången från jord- ochskogsbruk. Jag har pekat på möjligheten att dit förlägga ett industricentrum;även andra åtgärder är givetvis möjliga. Det är viktigt att någon åtgärd kommertill stånd som ger möjlighet till en gynnsam utveckling i den delen av länet,att det sker snart och att ätgärden blir av sådan storleksordning attutvecklingen verkligen vänds åt rätt håU. Med dettahar jag inte alls velat ta tiUbaka något av det jag i övrigt tagit uppi min motion, men tidsbegränsningen gör att jag nu går förbi det. Det blirsäkert anledning att återkomma. Slutligen vUl jag, herr talman, utan att vidareargumentera jag tycker att det har skett i tillräcklig omfattning - yrkabifall till reservationerna 4,7,8,9, II, 12, 15, 16 och 19. Debatten har fortskridit så långt att jagskall begränsa mig till att i korthet kommentera de särskilda yttrandena nr 4och 5 vid inrikesutskottets betänkande nr 7. I det särskUda yttrandet nr 4 erinrar utskottetsborgerliga ledamöter om att fattat beslut beträffandeden partimotion som moderata samlingspartiet väckt med bl. a. krav pä att väg-och trafikpolitiken i sin helhet bör inordnas i de regionalpolitiskasträvandena och att trafikpolitiska utredningen genom tiUäggsdirektiv skall taupp dessa frågor. majoritet ställde sig avvisande till förslagen -liksom den gjorde det , när vi då framställde samma yrkande. Jagbeklagar denna negativa inställning. Alla måste väl ändå vara på det klara medden betydande och ytterst besvärande eftersläpning som råder både när det gäUervägbyggandet och när det gäUer vägunderhållet. Om vi inte kommer tUl rätta medde problemen, som är mest utpräglade i Svaga regioner, och om vi inte fär enlösning av kommunikationsfrågorna på så sätt att såväl de enskildas somsamhäUets och näringslivets behov och önskningar beaktas ja, då är jag räddatt vi kommer att misslyckas med våra regionalpolitiska satsningar.Regionalpolitiken får inte liksom så mycket annat bli ett lappverk. Det behövsen annan helhetssyn på de här frågorna, där majoriteten bör tänka om som dengjort när den äntligen nu insett exempelvis vad bevarandet av glesbygdsskolornabetyder för utvecklingen av en bygd. Det andra yttrandet som jag vill ta upp berör utformningenav den framtida skogspolitiken. De borgerliga ledamöterna i utskottetunder-Stryker med all rätt att de förslag som den skogspolitiska utredningenframlagt är oacceptabla ur regionalpolitiska synpunkter. De är oacceptablaäven ur andra synpunkter, då majoritetsförslaget är rent socialistisktutformat. är visserligen den utredningen lagd pä is, men det är angeläget,när nya utredningar kommer på detta område, att de kommer snart och attskogspolitiken dä sätts in i sitt regionalpohtiska sammanhang. instämde enigt i moderatasamlingspartiets krav om tUläggsdirektiv till den sittande jordbruksutredningeni syfte att få tUl stånd ett utökat regionalpolitiskt jordbruksstöd. Bakom detkravet ligger en strävan att fä jordbruket att leva vidare även i svaga regioneroch att få en regionalpolitisk satsning pä bredden, varigenom bl. a. en jämnarebefolkningsstruktur bör kunna uppnås. Ett utvidgat skogs- och jordbruksstöd och ett särskiltskogsvårdsprogram skulle som vi från moderata samlingspartiet har understrukitmånga gånger - leda till inte bara positiva regionalpolitiska effekter utanäven till en förbättrad landskapsvärd och ökad sysselsättning. Jaglyssnade med intresse tiU den debatt som fördes här Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Den regionalpoUtiska stödverksamheten m. m. ochkonstaterade att vid två tUlfäUen bl. a. ställde den direktafrågan tUl inrikesministern om jordbrukspolitiska utredningen har erhållit avriksdagen begärt tilläggsdirektiv angående ett utökat regionalpolitisktjordbruksstöd. Statsrådet svarade bägge gångerna med en myckettalande tystnad, av vilken jag har dragit den slutsatsen att någratUläggsdirektiv ännu inte meddelats. Det är anmärkningsvärt, om så inte skett,och jag vill därför ställa frågan så här: När kommer jordbruksutredningen attfå av begärda tiUäggsdirektiv? När kan vi förvänta oss att regeringenkommer med kompletterande utredningar på skogspolitikens och skogsvärdensområde. Det är ytterst angeläget att någonting sker, och att detsker snabbt, ty regionalpolitiken gagnas inte minst av insatser för dem som ärsysselsatta inom exempelvis jord- och skogsbruket. Men då skall insatserna vararealistiska, inte socialistiska. Jag skaU svara på den framställdafrågan; det var ett förbiseende att jag inte gav svaret tidigare. De motioner som väckts i denna fråga samt utskottetsbetänkande har av jordbruksministern överlämnats tUl jordbruksutredningen, ochutredningen har på vanligt sätt anmodats att i sitt arbete beakta desynpunkter som framförts och att penetrera frågan utifrån de utgångspunkterna. () kort genmäle: Jag är ytterst tacksamför att statsrådet lämnat kammarens ledamöter detta besked, eftersom det harrått oklarhet om denna sak. Jag tycker att det är en så betydelsefull fråga attkammaren faktiskt hade rätt att fä ett klart besked pä den punkten. FraNORMARK (s); Motionen 1692, som behandlas i dettautskottsbetänkande, gäller uppföljnings- och bevakningsfrägorna. , när lokaliseringspolitiken i den meningvi diskuterar tog sin början, kom inte någon regional bevakning ochuppföljning till stånd. Det är otillfredsställande att företag, som staten harsatsat avsevärda pengar i, ibland har kunnat nedläggas, ibland försäljas utanatt anslagsgivande myndighet varit underrättad härom. Informationen tiU deanstäUda har heller inte varit tillfredsställande. Möjligheten att genom lokaliseringspolitiken få nyaarbetstillfällen mottogs med glädje av människorna i stödområdena. Det varglädjande att se den Investeringsvilja och optimism som kännetecknadeföretagen, när de redovisade planerad sysselsättningsökning för att erhållalokaliseringslän eller bidrag eUer båda delarna. Att det i de flesta län intehar blivit sä stor faktisk ökning av sysselsättningen som angivits i planernakan inte tas som intäkt för att lokaliseringspolitiken har varit fel. Det ärsvårt att avgöra, om sysselsättningen beräknades högt av företagen för att deeventuellt lättare skulle erhålla lån eller bidrag, eUer om de kalkylerade fel.En del företag byggde ut för snabbt och saknade kapital till driften - i en delfaU uppkom avsättningssvårigheter. uppföljninggenomförts redan från börian med bättre insyn i företagen, borde en delfelinvesteringar och förluster ha kunnat undvikas, 1 motionen nämns ett fall iVärmland där ett företag försattes i konkurs på grand avavsättningssvårigheter. En kvartalsredovisning beträffande lönsamheten för deföretag, i vUka samhället satsat pengar, anser vi motionärer vara ettberättigat krav. Utskottet anför; "Vad motionärerna syftar tiU kan uppnås inom ramen förnuvarande ordning- , Lån kan t, ex, beviljas pä vUlkor att Föreskrifter kan meddelas om att stödet skaU återbetalas om det inteanvänds pä ett sätt som är avsett," Det kan alltså ställas vissa viUkor,men frågan är om det verkligen görs konsekvent, I sä fall är motionen i dendelen tUlgodosedd, Lokaliseringspolitiken betyder mycket för stödområdet. Detfinns mänga duktiga företagare som därigenom kunnat bygga ut sin rörelse, Imotionen behandlas ett annat problem i samband med detta, I mänga fall har länoch bidrag beviljats tUl s, k, familjeföretag, som därmed kunnat bygga ut sinverksamhet. Det har gått bra. har företaget sålts tUl ettstorföretag, ibland med multinationella intressen. Avsevärda summor har pådetta sätt slussats över till företag som det inte funnits motiv att gelokaliseringsstöd. När det gäUer multinationella företag biföll riksdagenförra veckan propositionen 72 med förslag om ändring i 1916 årsinskränkningslag om förvärv av bl, a, aktier i vissa bolag. Denna lag är ocksåtiUämplig när det gäller lokahseringsföretag. Det borde finnas viss återbetalningsskyldighet avlokaliseringsmedel då ett företag går bra och säljs med vinst. Det har visatsig svårt att få reda pä hur mänga företag i vårt land som sålts sedan debyggts ut med lokaliseringsmedel. Upplysningstjänsten gick bet på denuppgiften; det krävdes alltför omfattande undersökningar på alla länsstyrelserför att få fram sådana siffror. Därför kan jag bara nämna ett par exempelfrän mitt eget län, och även där var det svårt att få fram exakta uppgifter omhur mänga företag som sålts och till vem. Förhållandena är troligen likartade iandra län. Försäljningssummorna är tydligen förborgade, likaså de förmånerexempelvis i form pensionsförsäkringar som säljare kan ha erhållit. Ett företag erhöU 4 859 000 och såldes till Promotion,Ägaren till ett annat företag förklarade frankt enligt tidningsuppgifter för entid sedan med anledning av nägot som kallades SAF-dagen: "När jag träffaraffärsvänner utomlands låtsas jag att jag inte vet vem är," Vidsamma tillfäUe yttrade han: "Sä snart man säger att företaget är lönsamt så blirdet vUda strejker- , Därför är jag nu mera återhållsam med att tala omatt vi får en vinst dä och dä." Detta företag har fått ilokaliseringsmedel och är nu sålt till Incentive. är det svårt att få veta vem köparen är. Sålundahar ett företag sålts tUl en köpare, som bara omnämns som"stockholmare". Det kan väl inte vara tillfredsställande. Det var bara några exempel på hur svårt det är att fä insynnär företagen försäljs. Den expertgrupp som införts i bör Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. haintresse av en uppföljning även av de lönsamma företagens göranden och låtandenoch av vad som händer vid försäljning. Jag finner det meningslöst att mot ett enhälligt utskottyrka bifall till vår motion men vUl med det anförda framhålla att motionen inteär helt tUlgodosedd och förbehålla mig rätten att återkomma i detta ärende. 1 detta anförande instämde herrar () ochBrännström (s). HerrGUSTAVSSON i (c): Den debatt som förts här och de beslutsom senare kommer att fattas kommer att få en avgörande betydelse för samhäUsutvecklingenunder . Det är i detta sammanhang fråga om hur människorna iframtiden skall kunna fä en av de grundläggande rättigheterna tillgodosedd,nämligen rätten tUl arbete. Det är vidare fråga om hur den miljö skall formasdär människorna skall utföra sitt arbete. Det är fråga om hur den mUjö skallformas där de skaU fä sin bostad och hur de skall få möjlighet att uppleva enmeningsfylld fritid. En annan fråga av utomordentlig betydelse är den sociala.Hur skall vi kunna förebygga sociala problem för de enskilda människorna? Dethär är frågor som är väsentliga i samhällsutformningen och väsentliga för deenskilda människorna, frågor som jag anser i alltför liten grad har observeratsav dem som har varit och är fängna i en stark övertro pä det centraliseradesamhället. Visserligen nämns de här frågorna ibland, men när det gäUer attfatta beslut som tar sikte på att förebygga uppkomsten av sociala problem glömsde ofta bort. När vi diskuterar regionalpolitiken finner jag det ihög grad motiverat att beröra det decentraliserade samhällets betydelse ursocial synpunkt. Är det någon som vUl bestrida att det decentraliseradesamhället ger bättre miljöer, ger större möjligheter för människorna attanpassa sig? Det decentraliserade samhället är därigenom i sig självtförebyggande i fråga om sociala problem, brottslighet osv. Detta är något somvi har framhållit i olika riksdagsmotioner från sida.Även andra människor, inte minst de som aktivt arbetar inom social- ochkriminalvård, har med kraft vänt sig mot en stark befolkningskoncentration tillett fåtal orter i landet. Det har framhållits att följden av en sådankoncentration är sociala störningar i form av isolering, främlingskap,otrygghet och rädsla. Det har sagts att vi riskerar att storstadsregionerna, omnuvarande utveckling tillåts fortgå, i än högre grad blir centra för avancerademissbruksformer, psykiska störningar, asocialitet och våld och kommer attproducera socialt utslagna människor, patienter tUl mental- och kriminalvård.Detta är synpunkter som framfördes från kriminalvårdensregionala företagsnämnd i östra kriminalvårdsregionen i samband med att denyttrade sig över regionplanen för . Det finns risk för att de försök vi gör att genom ökaderesurser och förbättrade metoder åstadkomma en meningsfullare och bättresocial-och kriminalvård, inte minst en förebyggande sådan, får en mycket liteneffekt om vi inte i vår planering av samhäUet, av människornas livsmUjöer,utgår från människans fysiska och psykiska förutsättningar. sedanfördes en debatt i tvåkammarriksdagen i anledning av en interpellation frändåvarande centerledaren . Den gäUde en plan för åtgärder mot denökade brottsligheten. Statsminister anförde i den debatten att det kanfinnas ett samband mellan brottsutvecklingen och den allmänna tekniska,ekonomiska och sociala utvecklingen. Befolkningsomflyttningarna och den snabbatillväxten av storstäderna, det hårda arbetstempot och rationaliseringar iföretag och på arbetsplatser är några av de faktorer som utsätter människor fören allt hårdare press, anförde statsministern. Många är på grund av brister isin ekonomiska och sociala situation inte rustade att möta den pressen. För densom stötts ut ur produktionslivet och ur samhäUsgemenskapen kan vägen tUlbrottslighet vara kort.