prot · FW09112 · 1973-12-31 00:00:00 — Men oavsett vilken regering som sitter har iblandliberaler och socialdemokrater visat egen individuell mening och tagit emotordnar för egen del. Den stora uppslutningen i utskottet nu kring propositionen91 kan möjligen tolkas så att ingen har velat vara i otakt . Menfrågan är vilken tid man är i otakt med. Vissa uttryck och inlägg i dagensdiskussion för mera tanken till sekelskiftets diskussioner än . Låt mig genast säga ifrån, för undvikande av varjemissförstånd, att moderata samlingspartiet finner ordensväsendet i varai behov av en snabb och genomgripande reformering. På sätt som framhålls i vårmotion 1894 har det i sin utveckling kommit att präglas av en ensidiginriktning på belöning av utförd tjänst. Med en konsekvens som tycks saknamotsvarighet i andra länder har utdelandet av ordensutmärkelser till staten,;och kommunens tjänstemän knutits till tjänsteställning och tjänsteår. En skarpgräns har dragits mellan dem som skulle anses få belönas med ordnar och dem somhedrades med medaljer eller därmed jämställda bevis. Mycket av den gamlaradikala kritiken mot ordensväsendet har sin grund i detta faktum. Ordnarnahar delvis med all rätt betraktats som ett utflöde av ämbetsmannastaten. Naturligtvis har denna utveckling pä sätt och vis sinhistoriska förklaring, men ansvällningen av de offentliga tjänsternas antal harmedverkat tUl en ordensväsendets inflation och till att göra gränsdragningarnamellan ordnar och medaljer än orimligare. Antalet svenska ordensinnehavaretorde vara 23 000. En alltför imponerande siffra. SärskUtobserveras då ökningen av antalet Nordstjärneordnar en direkt följd alltsåav nyssnämnda ansvällning. Mot denna bakgrund, herr talman, vill vi icke motsätta ossatt uttalar att belöningar ät i statens tjänst anställda tordeutdelas av Kungl. Maj;t efter de grunder som Kungl. Dettainnebär i stort sett ett godtagande av tankegångarna i propositionen ;' dennadel. Men vi vill inte kasta ut barnet med badvattnet. Vi vUl inte att svenskaordnar i fortsättningen icke skall kunna tilldelas svenska medborgare utandiskriminatoriskt kunna förlänas enbart utlänningar. Vi villhar ett reformerat ordensväsende anpassat efter tidens krav. I sin strävan att vara följsam mot åtminstone vissagammalradikala -jag måste faktiskt kalla dem så tankegångar inom partiet harregeringen valt att gå underliga vägar. Först var det tydligen meningen attordensväsendet skulle betraktas som en arbetsmarknadsfråga. I avtal skulle manförbjuda statstjänstemän att pä något sätt medverka vid förslag tillordensberättigade. Och sä skulle frågan vara löst på administrativ väg. Deordnar som dock inrättats genom beslut av riksens ständer, dvs. riksdagensföregångare, skulle på detta sätt hokus pokus försvinna ur sinnevärlden.Elegant men föga ärligt och ej heller legalt. Justitiekanslersämbetetifrågasätter till och med om sådana genomgripan- de ändringarskulle kunna genomföras annat än genom ändring av grundlag. Och hovrätten överSkåne och skrädde icke orden. Den fann de föreslagna åtgärderna"för att på en omväg komma åt ordensväsendet" enligt hovrättensmening "uppenbart olämpliga". Det finns icke någon anledning, menadehovrätten, varför man icke kan gå rättframt till väga och bestämma sig förvilken verksamhet man vill ha kvar för framtiden och ge erforderligaföreskrifter för den. Man kan tillägga atf författarna av departementspromemorianmärkligt nog förbisett en annan kanske lika enkel utväg, nämligen att påadministrativ väg förbjuda bärandet av frack. Tanken pä ett sådant enkeltingripande har i stäUet framförts i , som påpekat attordnar därmed skulle totalt försvinna, i varje fall i samband med civilakläder. Man skulle på samma sätt som man en gång införde den svenska dräktenkunna införa ett förbud mot frack, och då skulle frågan vara löst simsalabim hokus pokus! Den tanken är lika god eller lika usel som den man först tänktevälja. Regeringens proposition innebär som synes i jämförelse medpromemorian dock en klar förbättring. Men detta innebär inte att den ärtolerabel eller ens nöjaktigt utformad. Omnämnandet av remissinstansernas svarsker slarvigt och delvis missvisande. I propositionen anför man några exempelpä länder utan ordensväsende: , , och . Menman framhåUer icke att dessa länder tillhör de fätaliga undantagen i världen. Isjälva verket har ordensväsendet en större utbredning nu än någonsin tidigare.Det existerar i samtliga europeiska länder utom alltså i och på Irland.Det finns i alla latinamerikanska länder utom och . Det haråterinförts eller införts i en rad afrikanska stater och ett flertal länder iAsien, med som nästan enda undantag. I samtliga socialistiska stater iÖsteuropa med i spetsen florerar ett omfattande ordensväsende medi många fall nyinstiftade men i andra fall från tidigare regimer övertagnaeller återupplivade ordnar. Ordnarna har med andra ord befunnits förenliga medsnart sagt vilket stats- eUer samhällsskick som helst. Den omständigheten attde går tillbaka tiU en gången tids monarkiska traditioner har inte hindrat attde är i bruk i ett otal republiker och etablerade i såväl moderna demokratiskastater som socialistiska enparti-stater. Det är icke minst detta som gör attkritiken ter sig allt annat än modern och fräsch. Grundvalen för ett modernt reformerat ordensväsende ärnaturligtvis behovet av att särskilt hedra vissa medborgerliga insatser.Ordenskanslers-ämbetet har framlagt ett preliminärt förslag härom. Det ärytterst märkvärdigt för att inte använda ett starkare ord - att detta förslagicke redovisas i propositionen, knappast ens omnämns. Om försummelsen ärmedveten är den helt förkastlig. Utskottet har gått ett steg längre; det harinte ens omnämnt förslaget. Är detta medvetet är det förkastligt. Har det skettav tanklöshet är det lika illa då. Med anledning av denna försummelse måste jagcitera referatet i motionen 1894 av kanslersämbetets yttrande: "En ordensförläning, heter det där, bör ha tUl syfteatt hedra sådana medborgerliga insatser som sträcker sig utöver tjänstens,befattningens, Ändrat belöningssystem för statsanställda m. fl. Ändrat belöningssystem för statsanställda rn. yrketseller verksamhetens i och för sig plikttrogna och samvetsgranna handhavande.Utmärkelsen bör avse antingen en speciell gärning av stor nytta för nationen,samhället eller mänskligheten eller ett alldeles ovanligt mått av duglighet ochinitiativkraft i fullgörandet av långvarig verksamhet av krävande art. Som exempel pä insatser värda att uppmärksammas angesbetydelsefull politisk gärning i riksdag och kommun, ledandet av statligutredning vars resultat framstår som för nationen speciellt genomgripande,ansvaret för en svår och för landet ovanligt viktig internationell förhandling,handhavandet av ansvarsfuUt uppdrag inom internationell organisation,extraordinära vetenskapUga, konstnärliga, litterära, sociala och humanitärainsatser. Osedvanliga förtjänster inom näringslivet och inom arbetsmarknadensorganisationer bör på samma sätt komma i fråga för utmärkelse utan alla hänsyntill vederbörandes ekonomiska och sociala position." Dessa förslag borde självfallet ha varit värda att görastill föremål för en mer ingående utredning. Utan vidare har de lagts åt sidan ikanslihuset. Det enda argument som i propositionen framföres mot ettnytt ordensväsen är svårigheten vid bedömning av de allmänna samhällsinsatsersom anses böra utmärkas. Men, herr talman, denna svårighet föreligger också vidanvändningen av medaljerna "För medborgerhg förtjänst", som finns ifem storlekar, och "lllis quorum", som finns i fyra storlekar. Varförgår det att bedöma förtjänsten vid medaljutdelningar men icke i samband medordnar? Hur är det för resten man bedömer i fråga om utmärkelsen professorstitel? Utskottet är i denna del ännu mera fåordigt: "Inte heller när detär fråga om att belöna viktiga samhällsinsatser av mer allmän karaktär kanordnarna anses fylla sin uppgift." Var finns argumenteringen? Tro,bara tro! När propositionen nu om bifalles - jag utgår fråndet -kommer vi att få ett ordensväsen som har det egendomliga draget attutlänningar skall kunna erhålla svenska ordnar men icke svenskar.Justitiekanslern har kallat detta inkonsekvent och ägnat att väcka undran hosenvar, och han tillägger: En sådan kluvenhet synes knappast förenlig medordensväsendets grundvalar och statsrättsliga natur. Värdet för en utlänning av en orden som icke längre fårutdelas i kan naturligtvis ifrågasättas. Det torde vara ytterligt fåordnar ute i världen som endast tilldelas utländska medborgare och är förbjudnaför egna landsmän. Sådana lär dock finnas i två sydamerikanska stater, somtydligen har stått som förebild för regeringen i detta sammanhang. TiUåt mig rUcta några frågor till regeringsbänken! För detförsta; Varför har man icke ens velat pröva kanslersämbetets preliminäraförslag? Gick man till verket med en tiU den grad förutfattad mening och såbunden av sekelskiftets radikalism? För det andra; Anser inte regeringe:n attdet finns behov av ett statligt belöningssystem för medborgare, som i singärning gjort sig särskilt förtjänta om det allmänna bästa? För det tredje:Varför skall det som för stat och kommuner är tillåtet och t. o. m.aktningsvärt beträffande medaljer vara otillåtet för det allmänna i fråga omordnar? Jag yrkar bifall tUl reservationen 2. I detta anförande, under vilket herr förste vice talmannenövertog ledningen av kammarens förhandlingar, instämde herrar i ,, , , i Trobro och (samtliga m). i Luttra (c): Den proposition som ligger tUl grund förkonstitutionsutskottets betänkande nr 27 gäller ju ett ändrat belöningssystem.Där föreslås att samma utmärkelse i form av armbandsur eller medalj skall delasut till alla anställda i statlig tjänst som anses kvalificerade för detta. Statens medverkan i utdelningen av ordnar till svenskamedborgare skall upphöra, som vi har hört av den föregående talaren. 1fortsättningen skall sådana endast kunna tilldelas utländska medborgare ellerstatslösa, bosatta utomlands. Även om man kan hålla med om att ordensväsendetknappast hör hemma i vårt nutida samhälle, blir det väl ändå en egendomligordning att regeringen får utdela ordnar till utlänningar och statslösa, medansvenska medborgare inte kan komma i fråga. var det emellertid inte om ordnarna jag skulle tala,utan om kvalifikationskraven för de utmärkelser som propositionen avser. Nugäller för sådan utmärkelse statlig tjänst och att man har uppnått 50års ålder. I motionen 1854 av m. fl. föreslås attkvalifikationstiden skall vara och att ingen åldersgräns skall förekomma.En kvalifikationstid är ju vad som gäller exempelvis förKommunförbundets medaljer och för andra sådana utmärkelser. Inom det enskildanäringslivet brukar man tjänst dela ut antingen en medalj eller enklocka - eller något liknande. De av motionären föreslagnakvalifikationsreglerna skulle alltså stämma med vad som i stort sett gällerutanför det statliga området. Utformningen av reglerna för belöningarna ankommer påKungl. Maj:t och skall ske i samråd med personalorganisationerna. I det stycketbegär reservanterna självfallet ingen ändring. Men reservanterna vUl att mansom ett önskemål uttalar att vad som föreslås i motionen i detta avseende börgälla. , som står upptagen på talarlistan, kommeratt tala för motionen 1853. Jag yrkar,herr talman, bifall tUl reservationen 1 av mig m. fl. Ändrat belöningssystem för statsanställda m. fl. FruTHUNVALL(s); I propositionen 1973:91 framlägger regeringenförslag till ändrat belöningssystem för statsanställda m. fl. och önskarinhämta yttrande angående propositionens förslag. "De belöningssystem som tillämpasunder statlig medverkan återspeglar en gången tids samhällssyn genom att geuttryck för värderingar av samhäUsinsatser enbart med hänsyn tUl tjänsteställning",säger utskottet i sin beskrivning av systemet, och utskottet anser det i höggrad motiverat med en reformering av belöningssystemet. har förövrigt redan begärt en sådan reformering. Det finnsett system av belöningar för vissa typer av samhäUsinsatser 4 protokoll 1973. Ändrat belöningssystem för statsanställda m. fl. herrHernelius räknade upp en del av dessa - och för statlig anställning. Man måsteinneha en högre tjänst hos stat eller kommun för att erhålla ordensutmärkelse.Det anser jag inte vara något demokratiskt system. Statsanställda som inte harsådan tjänst att de är berättigade till denna utmärkelse kan i ställettilldelas medaljen "För nit och redlighet i rikets tjänst", och fördetta erfordras viss tids tjänstgöring. Frågan om ett enhetligt belöningssystem för statsanställdasamt avskaffande av statliga myndigheters medverkan i ordensärenden har underårens lopp påyrkats i flera motioner, och man har ju nu också behandlat deninom departementen. I promemorian Ordnar och medaljer som utarbetats inomstatsrådsberedningen och och efter kontakter med bl. a. destatsanställdas huvudorganisationer och kommunförbunden har förslag framlagtsatt utmärkelsen i form av medalj ellerarmbandsur skulle bli enhetlig tjänstebelöning åt alla statsanställda eftersamma kvalifikationstid oberoende av tjänsteställning och anställningsform.Enligt förslaget skulle även de statliga myndigheternas medverkan iordensärenden beträffande svenska medborgare upphöra. lagbered ningen har också haft frågan uppe, ochenligt dess majoritetsförslag skulle statschefen inte längre kommaatt befatta sig med utdelning av ordensväsendets ordnar. Jag har redan framhåUit att det belöningssystem somhittUls tillämpats återspeglar en gången tids samhällssyn. Att andra stater ochregimer alltjämt använder liknande belöningsformer ändrar inte min uppfattningpå den punkten. De svenska ordnarna tillkom . Serafimer-,Svärds-och Nordstjärneordnarna inrättades först och sedan kom år1771. I morgondagens tidningar kan vi läsa om vilka personer som erhållitutmärkelserna vilken storlek och dignitet de fått på sina ordnar. I praxishar ordensförslag lämnats in av bl. a. departementschef, talman,landshövding eller verkschef, men det gör ju inte systemet mera demokratiskt. Jag skall inte närmare gå in i detaljerna. Jag finner detemellertid anmärkningsvärt att den ordning som infördes , att utdelandet avordensutrnärkelser skall beslutas av kungen i ordenskapitel, alltjämt kan varagällande och att praxis där inte har förändrats . För atterhålla utmärkelsen måste svensk medborgare betala fastställd ordensavgift,medan utländsk medborgare ej betalar sådan avgift. Det föreligger alltså enskillnad mellan svenska och utländska medborgare redan sorn det är i nuläget.Ordenstecknet skall också återlämnas sedan en ordensinnehavare avlidit. Vad som därutöver kan förvåna är, som ocksåsade, det stora antalet ordensinnehavare i och den årliga ökningen ijämförelse med t. ex. våra grannländer och : 1 240ordensutnämningar i mot ca 200 och ca 60. Även avden anledningen kan en reformering behövas. meddelades nya bestämmelser för utdelning avmedaljer och annan form av belöning. Det fordras nu 30 väl vitsordade tjänsteåri statstjänst, och vederbörande skaU ha fyUt . från dendag då 18-årsäldern uppnätts. Den som avböjt erbjudande om orden då tjänstensålunda är ordensmeriterande kan ej komma i fråga för medalj. Det finner jagockså vara en underlighet. I motionen 1854 har hemställts om ändring avkvaUfikationstiden tUl att gälla anställning och att åldersgränsen skallborttagas. Det var den motionen som i Luttra här talade för. I motionen 1853 föreslås att utdelningen av medaljen"För nit och redlighet i rikets tjänst" tolfte storleken skall återupptagasoch medaljen utdelas vid väl vitsordad statstjänst. Enligt utskottets mening har inte anledning attgå in på detaljregleringen av medaljväsendets framtida utformning, ochutskottet yrkar därför avslag på motionerna 1853 och 1854, på vilkareservationen 1 av herrar i Luttra, och bygger. Utskottet anser att belöningar åt i statens tjänstanställda må utdelas av Kungl. Maj:t efter de grunder som Kungl. Maj:tfastställer och tillstyrker därför yrkandet i punkten 1 i motionen 1894.Utskottet vill emellertid understryka angelägenheten av kontakter och samrådmed berörda personalorganisationer. Det föreliggande förslaget till reformering av systemetinnebär att utmärkelsen ifortsättningen skall kunna utdelas till alla anställda i statlig tjänst enligtförenklade regler. Dessutom innebär förslaget att statens medverkan iordensväsendet upphör. Det har ansetts att utdelning av ordnar till utländskamedborgare eller statslösa, bosatta utomlands, även i fortsättningen skall skemed statlig medverkan. Sorn motiv anges att det i de flesta länder finns någonform av ordenssystem och att det kan ha viss betydelse för Sverigesförbindelser med andra länder. Jag instämmer med i att det kanvara inkonsekvent, inen utskottet vill ej motsätta sig att inangör på det sättet, av angivna motiv, även om man tar bort möjligheterna attutdela ordnar till de svenska medborgarna. Utskottet biträder propositionens förslag och avstyrkersåledes motionen 1840 som yrkar avslag på propositionen. Även förslaget omytterligare utredning av frågan avstyrkes. Utskottet ansluter sig tillpersonalorganisationernas inställning, som inte är förenlig med någon form avordensväsen. ansåg att man här har försökt gå en bakvägför att avskaffa ordensväsendet. Enhgt vad jag förstår menar att anmälningar om ordnar skulle inlämnas direkt i stället för attbehandlas av statsdepartementen - ändringar i det fallet måste innebäragrundlagsändringar, ansåg . Ja, det har väl rått oklarhet omhuruvida det var nödvändigt med en grundlagsändring. Efter vad jag förstårrådde det tveksamhet om den saken också i grundlagberedningen. Och eftersom dethar rått meningsskiljaktigheter om beslutsformen har frågan underställtsriksdagen. Men jag kan inte finna att det tidigare tillvägagångssättet därförkan anses felaktigt eller att man här har gått smygvägar. Hur man än gör kan ordensväsendet inte utformas ellertillämpas på ett sätt som motsvarar det grundläggande kravet påjämlikhet och Ändrat belöningssystem för statsanställda m. fl. Ändrat belöningssystem för statsanställda m. fl. enhetligheti bedömningen av olika personalkategoriers arbetsinsatser, framhåUer utskottet,och utskottet kan därför inte dela uppfattningen i reservationen 2 av herrarHernelius och i att en sådan ordning är genomförbar. Förnärvarande finns det ingen jämlikhet där. talade själv om"de stjärnprydda herrarna", och de har väl varit ganska enväldiga idetta fall. De kvinnor som fått en orden är mycket få. Där finnsalltså ingen jämlikhet. I motionen 1788 pekar motionärerna på den odemokratiskaformen för officiella belöningar och det olustiga i att staten har medverkat idetta system. Man belönas som regel enbart på grund av samhällsställning. Arbetareeller tjänstemän med lägre tjänsteställning än lönegrad A 25 har inte kunnatkomma i fråga. Motionärerna hemställer i punkten 1 att utdelandet av svenskaordnar skall upphöra. Utskottet delar meningen att det inte finns anledning atti framtiden behålla systemet med ordensutmärkelser till svenska medborgareunder statlig medverkan, varför utskottet biträder yrkandet i motionen 1788,punkt 1. Beträffande formerna för avskaffandet ansluter sigutskottet till propositionens förslag och avstyrker således motionen 1894 idetta hänseende. Genom sin anslutning till propositionens förslag att inteföreta de föreslagna förändringarna så länge är konung kanutskottet inte biträda hemställan i motionen 1788, punkten 2. I en av reservationerna till konstitutionsutskottetsbetänkande nr 26, som behandlades före detta ärende, anfördemoderaterna jämlikheten mellan könen som grund för sin framställning i en frågadär jag aldrig har funnit jämlikhetstanken relevant. Men är man beredd attförsvara ett system som minsann inte andas jämlikhet mellan vare sig olikagrupper eller olika individer. Och att det inte går att ändra denna sak påannat sätt har ju framgått av de utredningar som gjorts. Ordensväsendet privilegierarefter regler som inte kan accepteras. I reservationen 2 omnämns det förslag som framlagts avordenskans-lersämbetet angående ett reformerat ordensväsen. ocksä om den saken. Reservanterna anser det oförsvarligt att utredningeninte har beaktats i propositionen och inte heller omnämnts i utskottetsbetänkande. Som jag tidigare framhållit har begärt en reformering iprincip enligt föreliggande förslag, aUtså att systemet med ordensutmärkelserför svenska medborgare under statlig medverkan inte bör behållas i framtiden.Och som jag ser detta finns det ju då ingen anledning att utreda eller prövafrågan ytterligare. Med vad jag här anfört yrkar jag bifall tiUutskottets hemställan. HerrHERNELIUS (m) kort genmäle: Det är mycket svårt att i sak bemöta fruThunvall. Antingen har hon inte hört på vad jag sade eller också har hon inteläst reservationen eller också har hon iordningställt sitt anförande långt iförväg. Hon hade helt missuppfattat alltsammans. Reservationen innebär inte på något sätt ett förord förett bibehållande av det nuvarande statliga belöningssystemet med ordnar. Polemikenpä den punkten svävar alltså helt i luften. Vi vill ha ett reformerat ordensväsende. Det finns ingenanledning att gå djupare in på hur ordensväsendet fungerar , eftersom vivill ha en utredning om reform på detta område. Det essentiella som sade var att eftersom viinte vill ha några ordnar, så behöver vi inte utreda frågan. Det är ett besked.Någonting mer är det inte. Det är ingen argumentering. Men det kanske man inteskall begära i sådana här sammanhang. Hur jämlikheten kommer in i bilden begriper jag inte alls;det system vi önskar har ännu inte sett. Det kan bli mycketjämlikt, kanske jämhkare än något annat system, och i varje fall jämlikare änmedaljer i olika storlekar, ett system som praktiseras såvitt jag förstårutan invändning. Vad är det för skillnad på bedömningen bakom en metallbit ochbakom en orden? I sak naturligtvis ingen. Medaljer är tillåtna men ordnar ärförbjudna. Det är sekelskiftesradikalism. Inom parentes sagt är det inte jag som ansett att fråganborde grundlagsprövas utan justitiekanslern, och hans auktoriet är kanske någotstörre för än min. () kort genmäle; Det är riktigt att talade ommycket annat än det jag tog upp i mitt anförande. Någon möjlighet att ägna långtid ät att skriva ett anförande har jag, av skäl som är medvetenom, inte haft. Men vi har ju diskuterat frågan i utskottet, och jag har i storthållit mig till vad utskottet anfört i sitt betänkande. Utskottet säger att ordensväsendet i praktiken inte skullekunna utformas och tillämpas på ett sätt som motsvarar det grundläggande kravetpå jämlikhet och enhetlighet i bedömningen av olika personalkategoriersarbetsinsatser. Detta uttalande har reservanterna såvitt jag förstår ställt sigtveksamma tUl. Jag vet inte om det är någon mening med att vi diskuterarden här saken mer. Statsrådet har uttalat att det inte går att genomföra ettenhetligt och rättvist system när det gäller ordensväsendet, och utskottet haranslutit sig till den ståndpunkten. Vi har i betänkandet uttalat att medaljer ifortsättningen bör utdelas till alla anstäUda i statlig tjänst enligtenhetliga, förerUclade regler. Vi förutsätter därför att Kungl. Maj:t ser överreglerna så att de blir enhetliga och förenklade; detta har vi anfört ibetänkandet. Jag hade egentligen inte tänkt ta del i denhär debatten. Det har sina risker att i sessionens sista skälvande minuterförlänga den. Men ' inlägg gör att jag måste ta risken. Hansdirekta frågor gör också att jag anser det motiverat att ta tUl orda. Jag vill försöka rätta tUl vad som måste vara missförståndoch förbiseenden i ' inlägg. Det första som torde vara ett missförstånd är att hansäger: Från början var avsikten att man skulle träffa något slags avtal i denhär frågan och genom det hux flux avskaffa ordensväsendet. Det har aldrig varitfråga om det, och jag kan inte förstå var fått den Ändrat belöningssystem för statsanställda m. fl. Ändrat belöningssystem för statsanställda m. fl. Vad vi har gjort är att vi har fullföljt beslut. Riksdagenuppdrog nämligen åt Kungl.