prot · FW09111 · 1973-12-31 00:00:00 — Men i daghar vi ett valsystem som ger proportionell rättvisa. Svenssonkallar det föraktfullt för mUlimeterrättvisa. För väljarna för det Nr 111 i varjefall det goda med sig, att de vet att varje röst får samma tyngd, och den det kanske de trots allt inte tycker är sä dåligt. Ett system med 5 1913 majoritetsval om jag nu tills vidare får utgå ifrån att talar --- för det- kan leda till att rösterna får mycket olika tyngd. Vidare leder ' yregeringsform det till manipulationer med valkretsgränsorna och till andra nackdelar. 'P' >i''"g' Det är visst inte så att alla som vill åstadkommaförändringar vill begå oidnmgrn. m. övergrepp. När vi kämpade för det rättvisavalsätt sorn vi nu fått, var det för att ta bort det övergrepp i form av överrepresentationför det största partiet som vårt tvåkammarsystem innebar. Men det valsätt somherr arbetar för innebär ett övergrepp, i första hand mot väljama,därför att varje röst inte får samma tyngd. Om påpekat det,har han rätt, och det blir inte sämre av att det upprepas en gång till. i (s) kort genmäle: Bara två påpekanden. har valt mycket egendomliga exempel. Han togett exempel frän 1956. Han låtsas vara intresserad av en diskussion ornförhållandena i en demokrati, som skulle förbättras av att en regering och enskuggregering möttes, men han är i realiteten inte intresserad av detta. 1956hade vi nämligen en koalitionsregering. Då stod alltså striden mellan centeroch socialdemokrati å ena sidan och de övriga borgerliga partierna ä andrasidan. Det ar väl ändå inte något bra exempel att ta fram i en diskussion somavser att belysa möjligheterna att skapa förutsättningar för en kamp mellan tvåhuvudriktningar i svensk politik, socialdemokratin och borgerligheten. gör , som ryckte till undsättning, ettförsök att bevisa att det system som jag själv stöder - jag har varit med omatt utforma det när det gäller spärrarna och riksproportionaliteten - skullevara absolut rättvist. Nej, det har stora brister. 1958 skulle de borgerliga hafått majoritet pä en minoritet av väljarna och kommunisternaskulle ha fått två mandat på av väljarkåren. 1952 skulle vpk ha fått15 mandat pä , alltsä genom en förändring med tre tiondelar. Dettakallar herrar och för ett rättvist valsystem. Jag anser detvara ett valsystem som man till nöds kan acceptera . Sedan får vi välhoppas att missnöjet med det rådande valsystemet tUl slut kan bli sä allmäntatt man blir beredd att göra en mera drastisk reform . Det är dettajag arbetar för. () kort genmäle: Jag tror inte att det är någon här som harför sig att behöver någon undsättning i sina debatter med herrSvensson i . Men det råkar vara så att tog upp en stordel av denna historieskrivning om när inte hade rätttiU ytterligare genmäle. Det var givetvis anledningen till att jag tog uppdiskussionen. Jag är litet förvånad när säger att det tasupp egendomliga exempel. har sagt att vårt nuvarande valsystem omöjliggör skapandet av en majoritetsregering. Om man då 183 A;' regeringsform och ny riksdagsordning m. m. analyserarde nio senaste valresultaten och visar att det med nuvarande valsystem skulleha blivit majoritetsregering i sex av dem, så betyder detta inte att man väljerut omöjliga eller orimliga exempel. Att det sedan i ett av dessa tidigare valmed ett helt annat valsystem och ett helt annat kammarsystem blev en annan typav koalitationsregering har inte med saken att göra. Jag förstår inte varförherr fortsätter att blanda in detta, fastän jag faktiskt förklaradeatt det inte aUs hör dit. Ingen har påstått, , att det nuvarandesystemet är absolut rättvist. Det är rättvist för de partier som kommer överspärren och vi har alla varit ense om att man behöver en sådan spärr mot småpartier för att inte få en orimUg och skadlig splittring i alltför många småpartier. Men, , man kan väl inte använda den begränsade orättvisani det nuvarande valsystemet som ett argument för att acceptera en mycket störreorättvisa i ett majoritetsvalssystem. Detta har även andra nackdelar som jagpåvisade. Om man är för ett sådant valsystem, då får man väl ta upp ochdiskutera varför dessa orättvisor skulle vara motiverade. Sedan noterar jag att , som tidigare utlovat attandra personer skulle ta upp och förklara hans uttalande i en tidningsartikelom att bättre skydd för de mänskliga fri- och rättigheterna enligt grundlagenär "formella knep", ännu inte har utnyttjat den möjlighet han fick,när han blev apostroferad, att lämna en förklaring. Det har heller ingen annangjort. FruERIKSSON i (s): Jag har på grund av heshet ingen röst kvar . Men de flesta har hört mig tUlräckligt förut, och detta anförande hållerjag bara för att få ett par synpunkter med i protokollet. Jag vill med ett parord tala om republikfrågan som försvann. Kungen är rikets statschef fastslås det i det inledandekapitlet till den nya regeringsformen. Man hänvisar till att detta är en givenutgångspunkt vid utformningen av en ny författning, om man vill ha stöd iriksdag och folkopinion, alltså en rent taktisk synpunkt. Någon ytterligare argumenteringför sin ståndpunkt har vare sig beredning eller utskott. Vad ledamöterna självainnerst inne tycker i sakfrågan är ganska förborgat. Men man har skäl attförmoda att den majoritet som fanns i för en motion, därnuvarande justitieministern stod som första namn i första kammaren och jagsåsom första namn i andra kammaren den framlades av ett stort antalsocialdemokrater tydde väl på ett intresse som inte bör ha försvunnit utanfortfarande finns kvar. Motionen gäUde att man skulle åtminstone utredastatschefens ställning i en modem parlamentarisk demokrati, även omstatsskicket är repubUk. Förre statsministern kom i alla fall Uiåg det därännu 1968, när han svarade på en interpellation i andra kammaren. Han sade dåatt den sittande grundlagberedningen borde pröva om vårt statsskick i framtidenbör vara monarkiskt eller republikanskt. Och avvisadeskatteutskottet en socialdemokratisk motion om en ny skattelagstiftning förkungahuset med att man ville vänta på att grundlagberedningen skulle klarläggastatschefens ställning även i en republik. sadeutskottets ordförande, var det ju självklart att han ansåg att kungahusetskulle skatta som andra. , alltså 1971, hölls frågan om republikvid liv, men sedan tynade den fullkomUgt bort. Varken grundlagberedningen ellerpropositionen har tagit itu med frågan utan gått omkring den. Man har bestämtsig för monarki utan nägon utredning av republikalternativet. Detställningstagande grundlagberedningen gjorde återfinns i regeringensproposition. Jag hade det på känn och framlade därför en motionom att en utredning borde tiUsättas för att verkligen studera hur en republikskulle kunna utformas för vårt samhälle om man skulle ha president, för hurlång tid han skulle väljas, vem som skulle välja honom, vilka befogenheter hanskulle ha, osv. Jag hävdade samma uppfattning på mitt partis kongress, ochdär liksom i sade man att vi får väl först avvakta propositionen sombygger på grundlagberedningens utredning och remissyttrandena över dessförslag. Där är vi . Det finns väl de som menar att den föreslagna krympningenav kungamakten är ett steg mot en mer demokratisk ordning och kanske uttryckerett visst gehör för republiktanken. Min uppfattning är dock densamma som komtill uttryck bl. a. på , nämligen att monarkin "är en restfrån det gamla börds- och ståndssamhället som är oförenlig med ett demokratisktstatsskick". Det är säkert många med mig som har den uppfattningen, och deflesta tycker väl, skulle jag tro, att det är något löjeväckande över monarkin.Men det kan också sägas att det kan vara lika löjligt med en president och atthan kan vara ännu mer maktfullkomhg. I det valet kanske somliga säger att detgör precis detsamma vilket det är. Det går också lätt att göra sig löjlig över den rumphuggnamonarki som vi nu föreslås acceptera. Hugga är ett hårt ord. Vi hörde häromdagenherr i Skegrie säga tiU att man inte behöver hugga när mankuperar man tar en liten sax och klipper. Jag tycker att det verkar som omregeringen haft en liten brodersax och klippt med den runt omkring den kungligagrannlåten. har följt med, fastän de klippt litet mindre. Det finnsalltså inte alltför mycket hämningar. kommunisterna har vid flera tillfällenliksom socialdemokraterna föreslagit införande av republik. hade man i enmotion, nr 1, ett förslag om införande av republik, men föreligger ettannat förslag om att det skulle skrivas in i regeringsformen helt enkelt atttalmannen borde bli statschef. Den lösningen är enligt min uppfattning intesjälvklar, och jag menar nog att man måste penetrera frågan ytterligare, innanman tar ställning. Det är dock grundlag, som sade, och den mästebehandlas litet mer seriöst än andra lagar. Därför kommer jag inte att röstamed vpk;s förslag att göra talmannen till statschef. Det har hänvisats tUl folkopinionen. Men vem kännerfolkopinionen? Det är veckotidningarna som har skrivit om den, och alla vi somär ute bland folk har väl också en viss uppfattning om den. Jag är inte säsäker på att människorna tagit ställning till frågan om monarki eller republik Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Nrlll utan till den nuvarande kungen. De tycker om honom. Tisdagenden tvekan om att många över huvudtaget inte vUl resonera om den här S iuni1973 frågan sä länge vi har dennuvarande kungen, och det finns många skäl till --------- ]---------- det.Men om man , när det blivit skifte på tronen, y g gJ skulle fråga människorna om de villha monarki eller republik trorjag / ° inte att de skulle göra samma bedömning som . ' g Men om det vi skall besluta är enigheten så stor attdet inte är någon idéatt lägga fram några slags rebelliska förslag. Jag ser ändå det här förslaget,i all sin otillräcklighet, som ett steg mot möjligheterna att genomförarepublik när det, som det uttrycks, finns mer gehör i folkopinionen. Jag tarockså fasta på den försäkran som gjorts av flera talare: att en grundlag inteär ett evighetsmonument, utan att man bör försöka få den att ständigt motsvarafolkopinionen. Därför är det väl möjligt att av de socialdemokratiska ledamötersom kommer att fortsätta arbetet i vänta sig att de förverkligarpartiprogrammet när det gäller republiken. Med delta vill jag säga att man till nöds kan acceptera det var nägon som uttryckte det så det föreliggande förslaget även på dennapunkt. Jag förutsätter alltså att republiksinnet finns dolt - mycket väl dolt-hos både beredningen och hos alla de ledamöter som här i kammaren åtminstonerepresenterar mitt parti och att man kan vänta sig att den uppfattningen tarsig uttryck när den anses ha lättare, ur taktisk synpunkt, att vinna gehör. Jag kommer att rösta för bifall till utskottets hemställanpå alla punkter. Eftersom jag har deltagit igrundlagberedningens arbete skulle det vara frestande att göra en betraktelseöver förslagets huvudlinjer och dess öden fram till behandlingen ikonstitutionsutskottets betänkande nr 26. Men jag skall avstå från del, delsdärför att grundlagsförslaget redan har belysts utförligt under den hittillsförda debatten, dels därför att tiden är långt framskriden. Jag skall nöja migmed alt la upp etl par delfrågor. Till att börja med vill jag i anledning av debattentidigare om skattefullmakterna för regeringen vitsorda 'uppgifter orn arbetet i den arbetsgrupp i vilken han och jag var några avledmöterna. Vi hade en promemoria med en frän tekniska synpunkter god lösning ifrågan orn skattefullmakter. Vid det slutliga politiska ställningstagandet iarbetsgruppen hade det emellertid för min del blivit klart att mitt parti satteså stort värde på att behålla skattebesluten hos att det inte varmöjligt att godta ett förslag till skatlefullmakter för regeringen. Sedan skulle jag vilja ta upp en helt annan fråga. Denföreslagna regeringsformen och den nya riksdagsordningen innehåller till stor del regler för regeringens och arbetsformer. Delvis rör det sig om bestämmelser som skall garantera rimliga arbetsmöjligheter för opposi tionen, men till stor del är det också fråga om bestämmelser som frän rent praktiska utgångspunkter reglerar arbete. Man kan då '86 först fräga sig, om reglerna kommeratt medföra goda arbetsformer för riksdagen.Det tror jag väl att de i stort sett har rimliga möjligheter att göra. Det ärnaturligtvis en mycket viktig fråga. Men fär man inte glömma betydelsen, av attriksdagsledamöterna inte fär bli sä uppslukade av riksdagsgöromålen, att deinte kan hålla den kontakt med sin valkrets och sina väljare som är alldelesnödvändig i en väl fungerande demokrati. För min personliga del anser jag det också vara ettangeläget önskemål att åtminstone flertalet av riksdagsledamöterna harfortlöpande praktisk erfarenhet av arbetslivet utöver det politiska arbetet,som ju är särpräglat på många sätt. Skulle vi få en riksdag med omkring 350helyrkespolitikor som ledamöter, dä är jag rädd för att i storutsträckning skulle förlora kontakten med vanliga människors upplevelse avsamhället och problemen där och med medborgarnas tankar, behov och värderingar.En sådan utveckling skulle, befarar jag, i längden kunna bli en fara för självavårt demokratiska system och dess funktion. Därför menar jag att det ärangeläget att så många av riksdagsledamöterna som möjligt har ett yrkesarbetevid sidan av de politiska uppdragen. Jag tycker att idealtillståndet skulle varaatt ledamöter till största delen består av personer som utövar ettyrke - i fabrik, på kontor eller nägon annanstans - under en del av året, föratt under en annan del - högst halva året, skulle jag vilja säga delta iriksdagens arbete och beslut. Jag är medveten om att det är många praktiska svårigheterförknippade med genomförandet av en sådan ordning i den nya . Jag ärockså medveten om att vi av olika skäl måste ha ett visst antal politiker somsysslar enbart med politiskt arbete. Frän de utgångspunkter som jag nu har framfört är de nyareglerna i regeringsformen och riksdagsordningen i viss mån oroande. Redan förnågra är sedan infördes en möjlighet att utsträcka vårsession ävenefter den tidigare slutdagen, som var den . De nyareglerna ger möjlighet att börja höstens riksdagsarbele mycket tidigare än nu -efter vad det synes hur tidigt som helst eller hösten, fränsettgivetvis valåren. Riksdagsarbetet har ocksä ständigtvuxit i omfång och tar alltmera tid i anspråk för ledamöterna. Några verkligteffektiva åtgärder häremot innebär inte de nya reglerna. I stället måste manbefara att riksdagssessionerna kommer att successivt utsträckas under en alltstörre del av året. Med den uppfattning jag här har deklarerat blir det nu enviktig fräga för att se över sina arbetsformer inom ramen förregeringsformens regler och de grundläggande bestämmelserna i riksdagsordningen.Jag vill uttrycka den förhoppningen att de synpunkter sorn jag här harredovisat dä kommer att beaktas. Sedan några ord, herr talman, om de motioner som jag harväckt. Ett av yrkandena har bifallits. Det är jag naturligtvis tacksam för. Deandra har avslagits med mer eller mindre välvilliga motiveringar. Jag skall bara ta upp en av motionerna, nr 1787 av herrAhlmark och mig. Vi yrkar i den att grundlagen skall fastslå attutlandssvenskar skall ha samma principiella rätt att rösta i riksdagsvalen somhemmasvenskar. För att markera detta har vi yrkat på en ändring i 3 kap. 2 § iförslaget Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Kravet på rösträtt för utlandssvenskarna är ett gammaltfolkpartikrav. Vi har fört fram det i mänga sammanhang, och vi har delvis fåttvåra önskemål tillgodosedda men endast delvis. Vi hade väl hoppats att man nuskulle vara mogen att fastslå att principen måste vara samma rösträtt iriksdagsval för utlandssvensk som för hemmasvensk. Utskottet avstyrkeremellertid motionen under hänvisning till valtekniska utredningens pågåendearbete. 1 reservationen 12 av representanterna för de treoppositionspartierna framhålles att det är en viktig rättvisefråga attutlandssvenskarna får sin rösträtt fastslagen i grundlagen. Man säger klart,övertygande och koncist; "Vi kan inte se nägon som helst anledning attavvakta en teknisk utredning för att i regeringsformen fastslå principen omutlandssvenskarnas rösträtt." Jag instämmer till alla delar i detuttalandet. Jag tycker att det är en fullständigt tillräcklig motivering förbifall till reservationen, som också innehåller ett fullständigt förslag tUllagtext. Jag yrkaralltså, herr talman, bifall till reservationen 12. i (s) kort genmäle: Trots den sena timmen vill jag gärna ta uppen sak som anförde. Det blir antagligen så, att kommer attuttala sig för en utredning om arbetsformer. Men jag har väldigtsvårt att tro att den utredningen vid sina överväganden skall kunna komma framtUl det som ställde upp som ett ideal, nämligen att riksdagsarbetetskall kunna begränsas till så att ledamöterna under den andra halvanav året skall kunna ägna sig ät yrkesverksamhet på hemorten. Det skulle varamöjligt om man tillämpade ett delegationssystem, dvs. lämnade över ärendentill regeringen i en utsträckning som säkert skulle opponera sighögljutt mot. Men man får också ta hänsyn till att det system som herrErnulf pläderar för innebär att vissa ledmöter skulle ha lätt att klara sittyrkesarbete, andra skulle inte ha det. Det är helt enkelt omöjligt för dem somär t. ex. metallarbetare att arbeta i industrin. Ett sådantsystem är tillämpligt för vissa yrkesinnehavare, men det är orealistiskt attarbeta från den utgångspunkten att alla ledamöter eller en större del avledamöterna skulle ha möjlighet att ha yrkesarbete vid sidan av . Dåfår vi antingen inskränka den statliga verksamheten eller delegera uppgiftertill regeringen. () kort genmäle: Jag har liksom i TroUhättanväldigt svårt att tro att den utredning om arbetsformer som kommeratt tillsättas skall lyckas eller ens kunna göra något allvarligt försök attlösa de problem som jag framlade. Men just därför har jag velat understryka attutredningen redan innan den är tillsatt borde tänka om - om jag får uttryckasaken så. Jag menar alltså att det är viktigt från demokratisk synpunkt att såmänga ledamöter som möjligt av har kontakt med arbetslivet och med deenskUda människornas sätt att resonera, att leva, atttycka, att tänka. Jag tror att problemet är möjligt att lösa. En metallarbetarekan väl arbeta halva året och - hoppas jag - få ledigt för riksdagsarbetet denandra hälften av året, även om detta givetvis är förenat med svårigheter. Jagär medveten om svårigheterna; det var just därför jag ville understryka detangelägna i för det demokratiska systemets skull att man försökeråstadkomma en sådan genomgripande reform att vi kan nå målet: en avsevärd delav ledamöter ute i yrkeslivet under åtminstone halva året. i TroUhättan (s) kort genmäle: Det fanns i historia då manendast arbetade under vad vi nu kallar vårriksdagarna. Man slutade vidmidsommartid eller möjligen någon vecka . Man kunde vara hemmapä hösten och upprätthålla sin yrkesverksamhet. Varför har vi det inte så nu? Svaret vet omfattning har ökat så kraftigt att det helt enkelt inte ärmöjligt. Antag att vi inte skulle ha någon höstriksdag 1973. skulleallt riksdagsarbete vara avslutat. Hur skulle det vara möjligt? Jag tror inteatt man skall starta denna utredning med så verklighetsfrämmande perspektiv.Tänk om, säger , men det betyder väl då att vi måste skära ner storadelar av den statliga verksamheten. () kort genmäle: Jag tror att problemet är svårt att lösa, menjag tror inte som i att det är omöjligt att lösa, omviljan finns. Jag hoppas fä återkomma till saken i annat sammanhang. A;; regeringsform och ny riksdagsordning m. m. HerrÅKERLIND (m): Jag har i motionen 376 yrkat att anslutningtill politiskt parti endast skall få ske individuellt, efter personligt ochfrivUligt ställningstagande. Motionen har följts upp i reservationen 9, där detbegärs lagstiftning av följande lydelse; "Ingen får genom kollektivtbeslut anslutas till politiskt parti. Anslutning till politiskt parti fär skeendast efter individuell ansökan." Det hade givetvis varit lyckligast om vi hade sluppitlagstifta i denna fråga, om den hade kunnat föras ur diskussionen genom attsocialdemokraterna, som är det enda parti som skaffar sig medlemmar på det härsättet, hade upphört med det. Men de fortsätter. har stått här tidigare och skrutit medsina bedrifter på detta område. Mycket kunde anföras med anledning av vad herrHenningsson sade, men jag skall bara ta upp några punkter. Han sade att ingenav de kollektivanslutna blir anmäld med sitt namn. Jag tycker att det är ganskaavslöjande. Medlemmen vet inte om han är medlem, och partiet vet inte vilkamedlemmarna är - det är konsekvensen. De flesta medlemmarna får nämligen inteveta att de anslutits. Det visade undersökningar som sedangjorde bland LO-anslutna. av fallen sade att de var anslutnatill något politiskt parti. Detta trots att det finns frivilligt anslutna tillolika partier. Det är siffror som talar. Vad som händer, säger herrHenningsson, är att Ny regeringsform och ny riksdagsordning rn. fackföreningenför det antal partimärken som motsvarar antalet kollektivanslutna. Det var intressant. Jag har själv som riksdagsman förmoderata samlingspartiet blivit ansluten kollektivt genom mitt fackliga medlemskaptill socialdemokraterna. Jag fick reda på detta drygt efter, mennågot partimärke att sätta i en bok såg jag aldrig till. Om vore riktigt, skulle det ha kommit med posten. säger vidare att var och en som harintresse av dessa frågor har möjlighet att gå till fackföreningsmötet ochreservera sig när beslut fattas. Jag vill påstå att det i stort sett är enbluff att säga på det viset. Det finns fortfarande fackföreningar, där deenskilda medlemmarna har den möjligheten, men i de allra flesta fall där manhar representant-skap har medlemmarna inte den möjligheten. säger att om han inte vill gå dit ochreservera sig, kan han ringa eller skriva ja, under förutsättning att man fårveta om boslutet. Men det finns fackliga medlemmar i som kommit tillmig och påstått att deras fackliga representanter inte godtar den skriftligareservationen utan sagt: Du fär komma till fackföreningsmötet och tala om dethär. Sä kan det gå till i praktiken. säger: Jag tar inte hänsyn till vadredaktörerna i liksom tidigare i Stockholms-Tidningen skriver närde var negativa till kollektivanslutningen. säger att hanframför sin egen mening. Ja, det är bra att man framför sin egen mening, menherr vill inte att alla de andra fackföreningsmedlemmarna frittskall få framföra sina individuella meningar när det gäller att de själva skallfå besluta om de skall gå med i något politiskt parti. Det är rätt märkligt. I förslaget till ny regeringsform sägs i 1 kap. I § attden svenska folkstyrelsen bygger på fri åsiktsbildning. Men trots att manstödjer det nya förslaget vill inte socialdemokraterna att den, som tillhör enfackförening eller ett , skall ha full rätt till fri åsiktsbildningutan att han eller hon skall kunna tvångsanslutas till socialdemokraterna genombeslut av andra. Jag vill påstå att kollektivanslutningen är odemokratisk.Trots det har ledaren för socialdemokratiska partiet vid olikatUlfällen här från talarstol försökt göra gällande att detsocialdemokratiska partiet skulle vara mer demokratiskt än andra partier. Detär fantastiskt att och hans partikamrater inte skäms över att säganågot sådant när socialdemokraterna är det enda parti som inte vill tillämpafull frihet för den enskilde när det gäller att ta ställning till medlemskap ipartiet. frågade tidigare vad det ärför fel med enskild anslutning. Han fick inget svar såvitt jag kunde höra.Jag vUl upprepa frågan till ; Vad är det för fel med att var ochen själv får bestämma i de här frågorna utan att andra lägger sig i det? Iblandundrar man om socialdemokraterna tror att de LO-anslutna arbetarna intebegriper något, om de tror att socialdemokratiska partiet därför mäste varaarbetarnas förmyndare. Men det är värre än så: socialdemokraterna vet att dehåller på att förlora greppet över arbetarna.