prot · FW09108 · 1973-12-31 00:00:00 — Det är ett försök från sida attförsvara friheten, att ta ansvar, som man säger. Det är, tillägger man, etttecken på demokratins livskraft. För om partierna inte tar detta ansvar, harman en Glistrup bakom knuten. har exponerat sig i ett Jönköpingstal, som ärså pass intressant, att jag inte kan uraktlåta att låta kammarens ledamöter tadel av vissa inslag i det talet. förstår vi naturligtvis vilka bekymmer detkan innebära att vara i en långvarig opposition. Det är detta som över, när han möter sin stämma och sina partivänner. Jag har väl ocksåfått den uppfattningen att det kan ha sina risker, därför att oppositionen pånågot underligt sätt i hela sitt politiska budskap kommer in i en orimlig ochuppförstorad negativism och inte fär några möjligheter att bedöma en situationmed den objektivitet som man skulle önska. Den här långvariga oppositionen avsätter sig också mångagånger i originella tankegångar. I sitt stora tal på Jönköpingsstämman förnågra veckor sedan tar upp detta som ett problem för demokratin.Han säger: En hel generation har levt under socialdemokratins styre, och detär inte bra för demokratin. En hel generation ställs utanför politiskt inflytande.Demokratin blir lidande, säger . Ja, herr talman! Vad är nu detta för grumligt, rörigt ochilla genomtänkt prat? Socialdemokratin har haft ledningenav samhällets politik, ställt denna politik under allmänhetens prövning i täta,demokratiska val, tidigare vartannat är, numera vart tredje år.Socialdemokratin har följaktligen alltid haft en folklig majoritet bakom sinabeslut, ensam, i samråd rned andra partier. Att under sädanaförhållanden stämpla en hel generation som ställd vid sidan om det politiskaskeendet, är ju att avsiktligt missleda sina åhörare. Det är väl i allrimlighets namn logiskt och matematiskt på det sättet att det är en minoritetav den generation talar om som har ställts utanför. Enligtdemokratins gängse spelregler får minoriteten finna sig i att öva ett litetinfiytande pä de politiska besluten men arbeta för att komma imajoritet och bli den beslutsförande. Den generation talar om harenligt demokratins spelregler utövat sitt inflytande och gjort det i alltväsentligt och i huvudsak via socialdemokratin. Den omständigheten att herrBohman och hans anhängare varit i minoritet har naturligtvis ingenting med demokratinsom styrelseform att skaffa. Om nu efter de öronbedövande applåder, som viläste om i pressen att han hälsades med vid sitt framträdande, blev tillfälligtsinnesförvirrad, hoppas jag att han kommer tillbaka till sunda vätskor då han nästagång försöker analysera demokratins problem och innehåll. Ingetsamhälle blir naturligtvis fullkomligt. De lycksaligas är inte Måndaeen den uppnåeligt ingen tror pä det. Men vi kan ta itu med människornas 4 jnni 1973 dagsproblem,göra livet drägligare och successivt mer innehållsrikt för-------------- Det är det som har varit socialdemokratins framgångslinje och " ekonomiska politikgenom de fyra decennier i fråga om vilka nu går ut politiken m.m. och försöker presentera tidsperioden som något slags system, där generationerna har blivit ställda vid sidan. Jag återkommer, herr talman, vidare till tal.Det är mycket intressant. Han låter en " 'socialdemokratisk" "folkhögskolelärare - jag sätter ordet socialdemokratisk inom dubblacitationstecken som heter rubricera våra riksdagsval som en"sammansvärjning för att välja representanter som bestämmer överväljarnas huvuden". Han anser att ledamöter - det är nu MelkerJohnsson som talar via hängiver sig åt missbruk av sin makt,smussel och likgiltighet i utövande av sitt ämbete. Dessa beskyllningar från en för de flesta av oss okändfigur förs nu fram till offentligheten av . Det ärden första fråga man ställer sig. Är det ett uttryck för egnatankar, som endast via ombud kan presenteras i mera offentliga former? Är detdäremot sä att ogillar beskrivningen av såväl valhandlingensinnebörd som karakteristiken av ledamöter, borde han tagit detlysande tillfälle som stämman innebar för att vederlägga den socialdemokratiskefolkhögskolelärarens beskyllningar. På den punkten blir vi besvikna hur noga viän läser talet. slutar med en stillsam undran - allt nogaåtergivet av . undran är, "om det möjligenskulle gå att handplocka en annan grupp människor i landet som i viktiga framtidsfrågorhar visat mindre omdöme än regeringen". Jag utgår från att vad hjärta är fullt avdärom talar hans mun, även om han åberopar annan källa. För denna intelligenta reflexion i detta fall frånMelker och förd till offentligheten av belönasherr av sin stämma med en extra varm applåd. Det är inte utan att man efter denna exponering avfolkhögskoleläraren som här talar genom - fårett visst intresse för detta högst utvecklade utslag av politisk schizofreni;att vara socialdemokrat och bli framförd som ideologisk tänkare av sådantformat att partiordförande och riksstämma visar sin höga uppskattning,torde vara en ganska unik händelse. Men tar också en hel del ur egen fatabur,producerat med egen tankekraft och egen tankeskärpa. När han presenterar vårtsamhälle, karakteriserar han det på detta sätt: Det är vårdköer, det ärensamhet, det är våld och brott. Det är företagare som förlorat framtidstron. Detta är enligt det karakteristiska förSverige av . Enligt blir svenska folket och individerna fall, där man visserligen har friheten att välja mellan att bli socialfall, vårdfall, kriminalfall och olycksfall det sista var litet originellt! Nr 108 tycks valfriheten begränsa sig. Viär, säger - han var inne Måndaeen den '''' P detta också i sitt tal här nummer i datamaskinen ochhar 4 iuni1973 köbrickan som mål och medel i vårtillvaro. -------------------- Om jag skulle använda vokabulär är det tydligt att Denekonomiska ., fjjj återfall i 1950-taletshögerpropaganda, som präglades av m. antiinställningen gentemot samhället,försöken atl sätta individen mot kollektivet,försöken att väcka aggressiviteten mot samhällets förpliktelser och omsorg omde behövande. Det framfördes i finurliga vändningar i både detta budskap ochdet som var karakteristiskt . Något av den gamla satsen"Hjälp dig själv sä hjälper dig " skulle således vara och bliledstjärna för landets folk och individer. Det är möjligt, i varje fall inte alldeles uteslutet, attherr tar en del poäng på detta. Det finns rätt mänga människor som seren samhällsbetonad solidaritetspolitik som i första hand en attack emot denegna plånboken och som restriktion på realiserandet av egna, många gångeregoistiskt betonade önskemål. De här tongångarna mötte en viss genklang, som jag sade på1950-talet. Den politiska författarfirman och den mycket framgångsrikt. Högern blev det störstaoppositionspartiet. Och det kan väl gå ett tag nu också för , om hantill skillnad mot sina företrädare förslår att sluta . slutar sina utläggningar med en önskan om enöppen, hederiig och äriig valkampanj. Vidhåller han detta behövs det en ganskautförlig kompletterande redovisning gentemot allmänheten medborgarna ochväljarna. Den skaU bl. a. innehålla det faktum att vi har en socialtrygghet och omsorg om människorna i det här landet, som man har svårt attfinna motsvarighet till på andra håll; att vi har en fri utbildning för alla,oavsett föräldrarnas ekonomi - vi är ganska ensamma om detta att vi har ensjukvård som är alla medborgares rättighet och som inte bara de som har pengarkan anlita, att vi har en ålderdomstrygghet för alla och därmed också i alltväsentligt har eliminerat fattigdomen i dess klassiska form. Vi har en ambitiös arbetsmarknadspolitik så ambitiös attantalet människor i arbete i relation till den arbetsföra befolkningen ärstörre hos oss än i andra länder det är obestridligt. Allt detta är saker och ting som inte gärna kan förnekas.När dessa reformer och framsteg redovisas offentligt, brukar det ioppositionens politiska budskap heta, att det här tar vi inte avstånd ifrån,för det har egentligen oppositionen drivit fram. Och man antyder att man isjälva verket är beredd att gå ännu längre. Vi har ju sett prov på det medkrav på omedelbar sänkning av den allmänna pensionsåldern och vissa långtgåendekrav på ökat engagemang när det gäller arbetslöshetsförsäkringen. Det äremellertid en sak som oppositionen sorgfälligt uraktlåter att redovisanär den ständigt predikar individens frihet och rätt att bestämma över egnapengar, men också vill framstå såsom socialt progressiv. att talaom vad detta kräver för tribut av skattepengar till stat och Man kan antyda det sädär i förbigående, men ute i den allmännadiskussionen hör man inte någonting av det. I den praktiska politiska verklighet som borgerlighetenhar att konfronteras med bl. a. i kommuner och landsting - är man betydligtförsiktigare i sina offentliga framträdanden än vad man är i den rikspolitiskadiskussionen. Hur många har uppmärksammat att i våra 24 landsting har iär glädjande nog skattehöjningarna begränsats till endast tvä landsting, bådamed borgerlig majoritet. Förmodligen finns plausibla skäl för dessa höjningar,och jag anför dem uteslutande som ett belägg för skillnaden i vad man kan kostapå sig i löftespolitik dä man slipper ta politiskt ansvar, och vad man ärtvingad att göra då det politiska ansvaret föreligger. Men, säger oppositionen, att vi inte nu kan få allt dettagoda och mer till utan egna individuella prestationer som skattebetalare, dethar sin enkla förklaring i att socialdemokratin i regeringsställning visat provpä en demonstrativ inkompetens och oförmåga. Man kan kosta på sig dessa påståenden om man är blind ochdöv för hur läget är i vår nation och i den omvärld vi har att jämföra oss med.Man kan möjligen kosta på sig detta argument om man anser att det är ennaturlag att socialdemokratin i regeringsställning har en absolut skyldighetatt inte bara vara bättre än alla andra politiska meningsriktningar iregeringsställning, utan också väsentligt och radikalt mycket bättre. Frågan om arbetslösheten och sysselsättningen har ju ståtti förgrunden under nedgången i konjunkturen . Den har ocksåstått i förgrunden i de inlägg som har framförts av oppositionsledarna här . Jag har redan anfört att vi i vårt land odiskutabelt haren högre sysselsättning, relaterad till den arbetsföra befolkningen, än vadandra länder har. Vi har dessutom en sysselsättningsfrekvens bland kvinnornasom är alldeles påtagligt större än vad västvärldens industrinationer kanredovisa. Jag vill säga något närmare om denna väsentliga ochviktiga fråga, eftersom den väl kommer att prägla årets valdebatt och allmännaoffentliga debatt, även om jag personligen tror att den aktuella situationeninte precis kommer att ge sä mycket av argument för den debatten, utan det blirmer en debatt om vad som har varit. Vi har alltså att räkna med, när vi har att mötaoppositionen, att man söker förstora upp besvärligheterna och minska ner detfördelaktiga i utvecklingen. Vi har allesammans, herr talman, för några månader sedanläst stora rubriker i alla våra tidningar om 30 000 värnpliktiga som stod utanarbete och sysselsättning på utryckningsdagen. Det var referat som gick överhela dagstidningssidorna, med fotografier och intervjuer av dessa värnpliktiga.Detta har upprepats år , men det blir aldrig någon avslutning pä denhär versen. De dramatiska tidningsrubrikerna om den arbetslöshet som väntar vidutryckningen sitter följaktligen kvar på näthinnan hos varje läsare. Vad somsedermera händer är det fä som kan uppmärksamma. Jag har sett en liten rubrik jag tror det var i DagensNyheter där man meddelade att det inte blev på det här sättet. Nej, det blevdet inte. Den ekonomiska politiken rn. Nr 108 Pojkarna går ut i det civila ochfär jobb. Därför återstår det här bara för Måndaeenden kritikerna att ställa undanmålarpytsen med de svarta färgerna. 4 iuni1973 ' ' gängen har AMS, till skUlnad mot tidigare, gjort en ------------- ;----- undersökning om hur det gick för de här 30 000 ynglingarna som enligt Denekonomiska tidningarnas rubriker bara hadearbetslöshet att se fram emot när de kom m. månad, , efterutryckningen var det 29 100 som hade gått iarbete, och de 900 som var kvar bör rimligtvis kunna räkna med placering i ensnar framtid. Det är fråga om ung och prima arbetskraft, och den behöver intese mörkt pä situationen. Jag har, som sagt, bara sett en liten notis orn dethär senare resultatet. Detta utspel upprepas varje är. Det kommer att upprepasockså 1974, 1975 och 1976, naturligtvis, herr talman, under den bestämdaförutsättningen att socialdemokratin sitter i regeringsställning. Skulle delbli någonting annat, är det möjligt att vi inte får en sådan här ensidig presentation.Men det finns anledning att säga någonting om detta, i varje fall tillkammarens protokoll. Vi har , herr talman, 60 000 arbetslösa enligträkningen . visar högre sysselsättning äntidigare. Jag tyckte mig finna ett inslag i inlägg där han menadeatt man kunde bestrida detta mot bakgrund av en statistisk undersökning som harblivit offentlig . Den skulle enligt mening havisat att skulle antalet sysselsatta ha sjunkit med,om jag lyssnade rätt på , 25 000 å 30 000 eller någonting däromkring.Nu är det väl knappast den perioden som stär i förgrunden när vi diskuterardessa frågor, utan det är ju perioden . Där visar -arbetskraftsundersökningarna ovedersägligt en högre sysselsättning 1973 än1970, trots den högkonjunktur som vi alla avläste 1970. finnsdet naturligtvis, om man funderar litet närmare på siffror, vissaförklaringsgrunder. De statistiska redovisningarna skall alltid tas med mångareservationer om man inte är beredd att göra dem fullständiga. Mellan åren 1965och ökade ungdomarna i utbildningsorganisationen med 85 000 personer. Detvar ungdomar som tidigare gick ut och anmälde sig på arbetsmarknaden men som nugenom skolans utbyggnad på gymnasieplanet och den starka tillströmningen tUlden högre utbildningen inte längre stod till arbetsmarknadens förfogande. Därhar vi en förklaring eller i varje fall en detalj i den här statistiskaundersökningen som man också bör titta pä när man drar sina slutsatser. Av dehär 60 000 arbetslösa, som inräknades vid arbetsförmedlingarna såsom villigaatt ta arbete , var en fjärdedel . Vi är medvetna omatt arbetslösa människor som är över 60 är har svårigheter att bli placerade,även om det finns arbetsplatser, i den situation vi lever i när det gällerindustrins behov av folk och även när det gäller den offentliga sektorns behovav folk. Drygt en fjärdedel av de här 60 000 människorna var gifta kvinnor. Mankanske således kan säga att hälften av de anmälda var speciellt svårplacerade. Det härbestyrks av AMS:s specialundersökningar som gjordes på vissa bestämdaplatser här och var ute i landet. De är för fä för att jag skulle 48 vilja dra en allmän slutsats avdem, men de visar en ganska god konsistens ochsamstämmighet med den grova beräkning som jag nu gjorde. av de anmälda är, som det brukar heta pä det här språket,funktionshind- den Åldern är ett hinder för dem att ta ett jobb som erbjuds. Orlsbundenhetentill mannens arbetsplats är ett hinder för den gifta--------- ;----- kvinnanatt ta jobb som erbjuds. Handikapp av ett eller annat slag är "ekonomiska också sådana hinder. Man anser i en del fall att det arbete sombjuds ut PoUtiken in. m. inte passar för ens egna ambitioner. Jag är rätt flitig talare ute pä lokala möten, ocheftersom man i allmänhet har för sig att det är finansministern som har skuldentill att man inte har arbete, blir jag ofta interpellerad. Jag brukar dä frägaden här eventuellt arbetslöse interpellanten: Har du inte lyckats få något somhelst arbete? Jag har i flera fall fått beskedet: Jo, jag har fått både två ochtre och fyra erbjudanden, men det har varit arbeten sorn jag inte villacceptera, för jag har en utbildning av den eller den karaktären, och då väntarjag till dess jag kan fä ett sådant jobb. Det tjänar inte mycket till att gå omkring och säga: Detdär är en felaktig inställning. Den är ett faktum på en del håll. Jag brukartala om för vederbörande: Det är mycket mycket bättre för dig och för samhälletom du tar det jobb du blir erbjuden, för du förlorar inte dina chanser framöverorn du har någonting att göra medan du väntar på deljobb som du anser att dinutbildning ger dig rätt att kräva. Jag vet inte om den här inställningen har någon störreomfattning, jag hoppas att den inte har det, men när jag tar upp de härfunktionshindren vill jag också peka på vad som blivit bestyrkt avarbetsmarknadsutredningen, nämhgen att man tar inte vilket jobb som helst. Manhar vissa anspråk pä att det skall passa bl, a. ens utbildning. Även om maninte skall klaga pä de ambitionerna tycker jag att även en sådan synpunkt skallvägas in i en arbetslöshets- och sysselsättningsdebatt, som i annat fall bliralltför onyanserad. Jag tror att vi får leva med registrerade arbetslösa trotsatt företagare inte kan tillgodose sitt behov av folk. Det förhällandet börjartyvärr bli mer och mer märkbart på sina häll i landet. Det finns län i värtland som uppenbarligen har brist pä arbetskraft. Man har behov av att anställafolk men kan inte fylla detta behov. Det finns en specialundersökning överdenna företeelse, och förhållandet framgår också av arbetsmarknadsverketsundersökningar. Låt mig som exempel ta en speciell industriort i -jag skall inte namnge den men jag kan göra det om det behövs - som i dagredovisar 173 lediga platser inom industrin. Det är en typisk småindustriort.Jag tror inte att det finns någon storindustri där. Arbetsförmedlingen har tillförfogande sju anmälda arbetslösa. Jag vet, eftersom jag har talat medifrågavarande företagare, att dessa försökt skaffa folk genom hänvändelse tillandra närliggande arbetsförmedlingar men misslyckats. Det är möjligt att deskulle kunna fylla sina platser, om arbetstagare flyttade ner frän ,, och för att ta dessa jobb. Men detta ärett speciellt problem, som vi inte precis gjort lättare genom engagemanget förregionalpolitiken. Företagarna kan således inte utnyttja befintligtanläggnings- och maskinkapital. Det går inte att rekrytera folk pä orten, och det är 49 4 protokoll 1973. Nr 108 onekligen ett problem. Vi får intevara så fångade av den regionalpolitiska Måndagenden debattens våg och högkonjunktur attfolk pä grund av härav betingade 4 iuni1973 föreställningar får gä utan jobb päett ställe medan produktionsmaskine- -------------------- rietär illa utnyttjat pä andra ställen. Denekonomiska yj j j effektiv arbetsförmedling.Den är till för att brygga m. gg klyftan meUan arbetslösa och arbetstillfällen. arbetsmarknadenär fortfarande önskvärd. Jag vågar säga detta trots att jag känner tyngden avden regionalpoliliska debatten, sådan den har förts under de senaste månaderna.En stimulans till en sådan rörlighet är också befogad, eftersom det är ett avinslagen i vår traditionella arbetsmarknadspolitik, vilken ändå bl. a, harmedverkat till att vårt samhälle har kunnat redovisa en ekonomisk tillväxt somvi självfallet allesammans har ett behov och en utomordentlig nytta av. Vår regionalpolitiska ambition som vi har redovisat ochfattat beslut om i skall vi fullfölja, men det får inte bliambitioner över alla gränser, sä att en i övrigt önskvärd och normal anpassningav arbetsplatser och arbetskraft kan äga rum. Våra ambitioner i fråga om en hög sysselsättning kommerpermanent, oberoende av konjunkturerna, att kräva en aktivarbetsmarknadspolitik. Beredskapsarbeten av olika slag och en stark insats iomskolningsverksam-hcten, betingad av en industriell strukturomvandling,fortgår ständigt. Jag är medveten om att det industriella perspektivet, som detpresenteras i långtidsutredningen, får många att med oro fundera överframtiden. Just del inslaget har ju karakteriserat bl. a. de senaste veckornasnäringspolitiska och regionalpolitiska debatter. återger i sitt välskrivna betänkande på s.26 en tabell från finansplanens längtidsbedömning. Enligt denna tabell kan viunder visserligen räkna med en total uppgång i efterfråganpå arbetskraft med ungefär 110 000 personer, trots en reduktion påindustriområdet, här skisserad till mellan 25 000 och 30 000 personer. ärnaturligtvis alla de här beräkningarna till ytterlighet osäkra. Om någon ärberedd att göra reservationer för del, sä är det jag. Vi har lagt framlångtidsutredningar tidigare, och vi har fått se hur utvecklingen hardesavuerat även de bästa prognoser. Det betyder inte att långtidsutredningarnaär dåligt gjorda - de är gjorda av de mest kvalificerade personer vi har päområdet men förutsättningarna kan ju ändras, och om förutsättningarna vet vialla fasligt litet, då vi skall omsätta dem i en obestämd framtid. Just i den här frågan har man redan börjat kunna avläsatvivel. En ekonomie doktor, , publicerade en synpunkt påden: Det kommer att krävas 10 000 flera i industrin och inte 25000 färre. - Det är en sving på 35 000 i beräkningarna, och ingen vetegentligen vem som träffar rätt. Jag tror man står säkrast på marken, om man säger som så:Det väsentliga är att svensk industri behåller sin konkurrenskraft i den omvärld som i allt större utsträckning blir vårt salutorg. För det behöver vi storindustri, vi behöver medelstora företag och vi behöver mindre företag. De senare fungerar i stor utsträckning som underleveran- ' törer till de stora. Vi har justorföretag i vårt land som har inte mindre än Jag har ibland förvånat mig över debatten, där man i sittengagemang för de små förelagarna försöker göra gällande atl det finns enmotsättning mellan stora och små företag. Sanningen är ju tvärtom. I det härindustriella samarbetet hävdar vi oss gotl i den internationella konkurrensen.Mina inledande bemärkningar, där jag talade om utvecklingen , är juen klar verifikation pä detta. Vi har en organisation här i landet som heter och som även är representerad direkt här i kammaren.Under täcknamnet intresseorganisation för småföretagen har man spänt sig förden borgeriiga valkärran och driver en ohöljd politisk propaganda motsocialdemokratin. Man går ut med reklamlryck i fickformat och ber att deltaskall spridas runt om i landet. Det här reklarntrycket är så intressant att jaghar tagit med mig en lapp: "Vet du att svensk export förlorar marknadsandelaröverallt i världen," Det är fel. "Våra förelags kostnader är sä höga att utlandet intehar råd att köpa av oss längre." Jag har ju redovisat en siffermässigsammanställning över hur det hänger ihop. "Hadet här kortet pä dig. Sprid dess information vidare-- ." Det är enpropaganda i text och bild. Bilden visar tvä småföretagare som spelar golf. Nuär jag inte sakkunnig i den ädla sporten, men sä mycket lär jag ändå kunna sägasorn att bara utrustningen är så pass dyr att är man alltför fattigsmåföretagare, får man välja andra aktiviteter som fritidssysselsättning. Denhär propagandan är ju lögn, förtal och falskt vittnesbörd. hävdar vi oss gott, som jag sade. En delekonomiskt sakkunniga säger att det är risk för att vi hävdar oss för gott. Förmin egen del tror jag på en bestående slagkraft i svensk industri för framtiden- och när jag talar om svensk industri menar jag stora och medelstora och småföretag. Då bör också sysselsättningsperspeklivet ses från dessautgångspunkter. Klarar vi bytesbalans och utrikeshandel, bibehåller vi en godvalutareserv, då skaffar vi oss först och främst förtroende för vår ekonomi idet internationella umgänget. Dä har vi också råd alt med en riktad ochmedveten arbetsmarknadspolitik ta hand om dem som vill arbeta, även om detnaturligtvis i själva överslussningen kommer alt te sig som redovisning avtusentals och tiotusentals arbetslösa. Naturligtvis blir ett av inslagen i det här perspektivetockså en näringspolitik som inriktas på vad framtiden kräver. Riksdagsbeslutetom AP-fondens tillgångar för utbyggnad av svenskt näringsliv är en klartpositiv faktor i det avseendet. Efter debatten för sedan har ju frågan omAP-fondens användning för finansiell riskfinansiering inte varit sä särdelesintressant längre.