prot · FW09153 · 1973-12-31 00:00:00 — Allt måste givetvis göras för attinte ett redan förut besvärligt sysselsättningsläge ytterligare skall förvärras.När förra gången på grund av en ihållande torka antog enelransoneringslag - det var 1970 - framhölls i en reservation till andralagutskottets utlåtande att planeringen hos de ansvariga organen inte motsvaratde krav som man har rätt att ställa. Den kritiken gäller även i dagenssituation, och detta framkom tydligt vid den energidebatt som Ökad användning av natursubstanser och naturläkemetoderinom sjukvården m. m. Reservanterna begärde också en utredning och enprognos för framtiden. Tyvärr biföUs inte den reservationen, och dåvarandestatsrådet framhöll i debatten bl. a.: "Jag tror att viäven kommer att kunna säga att den svenska kraftförsörjningenfungerar tUl både industrins och hela samhäUets fromma." Det var i endebatt i andra kammaren . Ingen räknade väl då med dagens oljekris, men uttalandettyder på ett alltför lättvindigt sätt att avfärda önskemål om en långsiktigplanering. Det är givetvis viktigt när ransoneringslagar träder i kraft, attdessa utformas så att de upplevs som både rättvisa och effektiva. Det är därförmed stor tUlfredsställelse som jag konstaterar att försvarsutskottet framhållervikten av att man så långt möjligt har rättvisa utgångspunkter om man tvingas påbjudainskränkningar av olika slag och att utskottet förutsätter att vad utskottetanfört i denna del beaktas i av Kungl. Med detta har jag, herr talman, uppnått syftet med minmotion, och jag har därför inte något annat yrkande än om bifall tillutskottets förslag. Överläggningen var härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. § 5 Ökad användning av natursubstanser ochnaturläkemetoder inom sjukvården m.m. Föredrogs socialutskottetsbetänkande nr 27 i anledning av motion om ökad användning av natursubstanseroch naturläkemetoder inom sjukvården m. m. I detta betänkande behandladesmotionen 1973:1174 av m. fl. (c, fp, m) vari hemställts attriksdagen skulle besluta att hos Kungl. Maj:t anhålla om en förutsättningslösutredning rörande 1) vidgademöjligheter att i vårt land tillämpa i andra kulturländer etableradeläkemetoder, 2) åtgärder somunderlättade för svenska läkare att studera och i vårt land praktisera sjukvårdenligt de medicinska skolor som avsågs i motionen, 3) möjligheternaatt genom positiva åtgärder stödja ambitiöst och seriöst utövad hälsofrämjandeverksamhet rörande rena natursubstanser för kurativt bruk, giftfria födoämnenetc. Utskottethemställde att skulle avslå motionen 1973:1174. Till betänkandet hade fogats ett särskilt yttrande avherrar Carlshamre (m) och (). HerrGERNANDT (c). Jag ser mig nödsakad att besvära kammarensledamöter med en votering i detta ärende om de s. k. naturläkemedlen. Denrelativt starka motiveringen till detta vUl jag gärna redogöra för, men jag beratt först få framföra några allmänna synpunkter på sjukvårdsfrågorna. Dagens inställning till begreppen smärta, medicinering ochsjukvård kan i alltför hög grad karakteriseras med orden: "Snabbt in mednågra tabletter i varje mim som öppnas till klagan." Detta gäller försåväl barn som äldre personer och det gäller såväl i hemmen som på olikavårdanstalter. Sjukvården har på gott och ont blivit mycket starktindustrialiserad och opersonlig. Den medicinska skola i vårt land somföreträder ett starkt behov av strikt vetenskaplighet, där patienten som enbiologisk enhet ofta utsätts för skadliga biverkningar, den skolan har villigttillmötesgåtts av en mycket aktiv och vanligen ekonomiskt medvetenläkemedelsindustri. Dagens läkemedelsforskning är som bekant till stor delföretagsstyrd. Läkaren får därigenom en avsevärd distans till läkemedlen ochden viktiga kunskapen om läkemedlens olika verkansformer. SärskUt unga läkarekan uppleva en stark osäkerhet i den terapeutiska valsituationen, som inte heltkan kompenseras av den ofta påkostade och väl utformade läkemedelsreklamen. Detär ingen avundsvärd situation, varken för läkaren eller patienten. Patienter och politiker skall inte stillatigande behövaacceptera att läkemedel måste ha biverkningar medan å andra sidan någrachefstjänstemän vid läkemedelsbyrå delvis styrläkemedelstUlgången i vårt land genom att de inte vUl sätta någon tro tillalternativa läkemedel som är accepterade i andra kulturländer. Under den mycket långa tid som förflutit med denna obalansi forskningsinriktningen mellan svensk och utländsk forskning har man medsäkerhet uppnått resultat i utlandet som bör kunna tUlgodogöras även i vårtland som ett ofarligt komplement till konventionella metoder och mediciner. Detförtjänar nämligen att uppmärksammas att den svenska forskningen rörande s. k.naturläkemedel avbröts till förmån för starkare,verkningsfulla specialiteter. Men i utlandet fortsatte forskningarna obrutna. Jag kritiserar nu inte den svenska sjukvårdensom sådan, i varje fall inte den somatiska vården. Sjukvårdspersonalen inomalla kategorier arbetar på ett mycket förtiänstfullt sätt och teknUcer inomolika branscher konstruerar allt bättre hjälpmedel. Man får väl också utgåifrån att läkemedelstillverkarna verkligen känner det sociala ansvaret för allasina produkter och att de arbetar med den höga mUjömoral som deras viktigaställning kräver. Det stora felet i den svenska sjukdomssituationen äralltså inte att söka på sjukvårdsområdet, t. ex. med avseende på de långaväntetiderna, platsbristen på lasaretten etc. Grundfelet om man nu får kalladet så är i stället att det är alltför många människor som blir sjuka i vårtland. I den mån samhällets tilltagande sjukvårdsresurser inte räcker tUl bördet vara värdefullt att satsa på litet mer förståelse för den frivilligahälsorörelsens mål och metoder. Det är en mycket värdefull och seriöst Ökad användning av natursubstanser och naturläkemetoderinom sjukvården m. m. 9 protokoll 1973. Ökad användning av natursubstanser och naturläkemetoderinom sjukvården m.m. utövadverksamhet som sker utan något större samhällsbidrag, och i dagenssjukvårdssituation bör väl alla positiva medel och metoder tas till vara föratt spara pengar och undvika mänskligt lidande. Min envishet i frågan om de s. k. naturläkemedlen är intemotiverad av önskan om framgång för egen eller medmotionärers skull. Nej, jagtalar nu för de flera hundra tusen människor som har ett mycket starkt mtresseför dessa frågor. Detta är verkligen frågor som ligger helt över allapartigränser. Det förtiänar att uppmärksammas, att de 100 000 namnen, som harinsamlats , i huvudsak har skrivits på listor i de störretätorterna. Man får förmoda att det i mindre tätorter och på landsbygden finnsväl så många personer som har samma uppfattning rörande naturläkemedel ochnaturläkemetoder. Vare sig naturläkemedlen är verkningsfulla eller inte,finns det sannolikt i vårt land några hundra tusen människor som har en sånaturenlig läggning att de känner en viss rädsla för de effektiva vårdformernavid lasaretten och för de starka syntetiska medicinerna inte muist nu dådebatten om de skadliga biverkningarna kommer att breda ut sig. Och vare sig som jag sade - naturläkemedlen ärverknmgsfuUa eller inte, så är det här en mycket angelägen folkpsykologiskfråga som det bör vara värdefullt att få utredd. Om naturläkemedlen ochnaturläkemetoderna är verkningsfulla, bör de ha en given plats inom svensksjukvård, som ett komplement till den konventionella medicinen. Om det däremot med säkerhet kan fastställas att de ärverkningslösa eller om detta redan är tveklöst klart inom så bör detta deklareras för vårt lands befolkning på ett officiellt men ändålättfattligt sätt. I annat fall kommer den mycket engagerade men ovissadebatten att fortsätta framåt. Dels kommer man att framhålla och beskriva de sjukdomsfallsom har botats på grundval av naturläkemedel och naturläkemetoder vid olikahälsohem och genom olika enskilda aktiviteter, dels kommer man att fortsättaklandret mot för bristande förståelse och bristande omsorgerför just denna vårdsektor. Jag anser det vara fullt berättigat att användabenämningen vårdsektor. En i dessa frågor mycket kunnig och aktiv praktiserandeläkare har kallat det klientel som föredrar naturläkemedel för"de okända patienterna". Hur pass okända är då dessa patienter förkammarens ledamöter, för socialutskottet och för de "ickepatientnära" tjänstemännen vid läkemedelsbyrå? Hur passmycket vill man göra för att tillmötesgå dessa patienters önskemål att få sinbeskärda del av omsorgerna på sjukvårdens område? Det närmast till handsliggande svaret är naturligtvis att denna grupp av människor är lika mycketberättigad till den erkända, konventioenlla sjukvården som alla andramedborgare. Men många av "de okända patienterna" har kanske tidigareprövat den konventionella sjukvården utan positivt resultat. Och de starktkänslomässigt reagerar mot många av medlen och medicinerna inom den vanliga sjukvården,blir den vården förenad med obehag som sannolikt inte underlättarbättringsprocessen. I andrakulturländer vill man inte undandra sjukvården möjligheten att nyanseraoch individualisera behandlingen till patienternas bästa. I den kontinentaladebatten kan vi skilja på en läkarståndpunkt och en farmakologståndpunkt. Denpraktiserande och därmed patientnära läkaren tycks lita mera på erfarenheternainom praktisk sjukvård, medan farmakologernas ståndpunkt mera markeras avstrikta vetenskapliga metoder. De praktiserande läkarna tycks dock åtnjutastörre handlingsfrihet - i varje fall med avseende på naturläkemedel ochnaturläkemetoder - än i vårt land där några läkare nu är under rättsligt förhöroch föremål för kontroll. Detta är inte bara en medicinsk fråga utan igrunden en lagfråga. a. med ledning av denlaggivning i läkemedelsfrågorna som står för. Denna laggivning harnaturhgtvis skett i allra bästa mening, nämligen i avsikt att skydda människornai vårt land mot skadliga biverkningar hos läkemedel. Men lagen passar interiktigt till de alternativa medlen och metoderna. Ändå har den ju kommit attgälla och tUlämpas även för de biologiska läkemedlen inom den giftfria sektorn.Det var ganska olyckligt, och lagen kommer kanske att kräva offer för attupprätthålla sin egen orimliga förträfflighet. Men har ju utlovat en utredning rörandenaturläkemedlen. bör vi ju kunna få besked om deras verkan och betydelseför svensk sjukvård. Så har troligen många uppfattat signalerna frånsocialstyrelsen kanske även ledamöterna i socialutskottet. Jag har nämligentyckt mig märka ett uppriktigt intresse för att föra det här ärendet framåt hosganska många av kammarens ledamöter. Ett flertal personer, både i och utanför , haralltså uppfattat "utspel" som en väg tUl att få svarpå de angelägna frågorna om naturläkemedlens verkan, svaret på den fråga som hundratusentals människor ställer om naturläkemedlens och naturläkemetodernaslegitimerade användning i vårt land. Men detta är troligen inte avsikt. Ävutredningspromemorian och även av socialutskottets formulering framgår tydligtden verkliga avsikten - som endast tillgodoser en mycket liten del avfrågekomplexet. Texten i promemorian lyder som följer: "Av den fördadiskussionen om de s. k. naturläkemedlen framgår att önskemål föreligger om attde skall kunna användas utan att ovannämnda krav uppfyllts." Här avses denfastställda prövningen beträffande verkningar och biverkningar. "Styrelsentillsätter därför en utredning om dessa önskemål helt eller delvis kan ansesberättigade och hur de i så fall skall kunna tUlmötesgås. En förutsättning fören särbehandling av dessa medel måste vara en tillfredsställande avgränsning avdenna grupp, vUken synes oklart definierad." Om man efter en tidskrävande utredning kommer fram tillatt vissa oskyldiga droger, kanske av typen kamomillté och groblad, kangodtagas utan det dyrbara prövningsförfarandet, så innebär ju detta inte pånågot sätt att man har kommit svaret på de stora och angelägna frågorna rörandenaturläkemedlens positiva verkan något närmare. Och det är ju huvudfrågan jämtefrågan om de i andra länder begagnade metodernas lämplighet inom svensksjukvård. Ökad användning av tiatursubstanser och naturläkemetoderinom sjukvården m. m. Ökad användning av natursubstanser och naturläkemetoderinom sjukvården m. m. Jag vill alltså särskilt betona att socialstyrelsensutredning endast avser att ta ställning tUI om en avgränsad grupp avnaturläkemedel kan undantagas från de obligatoriska prövningskraven. däriämte säger sig inte kunna förorda avsteg frånhittillsvarande bedömningsgrunder för nya läkemetoder, finns alltså knappastnågonting kvar av de i motionen framställda yrkandena. Mot bakgrunden av mittlångvariga yrkesarbete inom teknisk utprovnings- och kontrollverksamhet kan jaginte förstå varför man som poUtiker och ledamot av ett utskott inte tar ettrejält kliv framåt i den här för svenska folket så intressanta frågan och gerklara besked om en förutsättningslös utredning. Det är dock en mycket stor ochallvarlig folkpsykologisk fråga. De av kammarens ledamöter som känner sig"patientnära" i dessa frågor har ju sm chans vid den votering i frågansom jag avser att begära. Jag får härmed hemställa om bifall tillsamtliga tre yrkanden i motionen 1174. I detta anförande instämde herrarSvanström, Böriesson i , , och , ,samt herrar Glimnér och Karisson i (samliga c). Som medmotionär till vill jagockså yrka bifall till motionen nr 1174. Vad vi har velat åstadkomma med denmotionen är inte fritt fram för alla kvacksalvare, vilket vi ibland har fåtthöra, inte heller bara ett litet, eventuellt undantag från vanlig kontroll förvissa typer av läkemedel. Vi vUl ha en aUsidig prövning genom svenska forskareav en rad läkemetoder, som används i andra kulturländer men här inte ansesrespektabla. Jag kan inte ta upp kammarens tid med en vetenskapligdebatt om enskilda medel och deras verksamhetsgrad respektive ofarlighet, ävenom fakta finns. Ätt läkemedel som får användas i skall vara testade, såatt man vet att de är ofarliga, är en regel vi alla skriver under. Men dennaregel tillämpas i verkligheten högst olika för olika sorters läkemedel. Det finns t. ex. i ett receptfrittläkemedel, som annonseras i jätteannonser som något som varje människa böranvända vid alla möjliga tillfällen - t. o. m. barn skall använda det. Dettamedel har länge används utan att man vetat hur det verkade eller varför dethade sin effekt. Det har visats ha allvarliga bieffekter i formav inre blödningar hos ett icke obetydligt antal människor. Ingen föreslår attdet skall förbjudas. Det har olika fabriksnamn men kallas ofta magnecyl. Om man ställde lika låga krav på ofarlighet och på kunskapom hur medlen verkar när man tillåter naturläkemedel som när man tUlåtermagnecyl så behövde vi inte ha den här debatten vare sig i kammaren eller iutskottet. Jag vill påstå att det i stor utsträckning är en fråga omslentrian eller slump, vUka typer av läkemedel och läkemetoder som ansestillåtliga i och förenliga med vetenskap och beprövad erfarenhet.Andra länder harandra krav på vad som är vetenskapligt. Det måste vara till de svenskapatienternas bästa, om svenska forskare utan fördomar och förutfattade meningarser efter vad som används i andra kulturländer och prövar det. Vi prövar såmånga farliga mediciner på människor i vårt land att det är en ganska snävtlokaliserad omsorg om svenskars hälsa som tar sig uttryck i beslaget i . En berömd svensk forskare på det här området, professorUlf , sade vid en läkemedelskongress i , att han ansågatt det ställdes onödigt höga krav på nya läkemedel från myndigheternas sida.Man borde släppa dem lösa mycket förr, utan alla dessa tester, och om de sedanblev några olyckliga effekter, så kunde samhället komma in i efterhand ochersätta offren. Detta sade han, icke tUl en samling föraktliga homeopater ochnaturläkare, utan tUl en samling av just den sortens industrimän som lyckliggjortvärlden med neurosedynet. Om inte detta är att sila mygg och svälja ovanligtfula kameler, så vet jag inte vad det är. Jag och mina medmotionärer är inte ute för att förgiftanågon. Man brukar säga; Visst används det örtmediciner i den svenska farmakopén,titta på digitalis! Jo, det används tre örtmediciner i svensk farmakopé, ochdet är de tre giftigaste digitalis, opium och kina. De ofarliga däremot fårman inte använda. Jag efterlyser logiken i det. När jag nu yrkar bifall tUl vår motion så är det därföratt jag tror att en sådan undersökning som här begärs skulle verksamt bidratill att öppna dörren här i landet för typer av medicinsk behandling ochhälsovård som kunde vara ett utmärkt komplement och alternativ tUl de metodersom är de enda tillåtna i landet. Naturligtvis skall det vara kontroll pådessa metoder liksom på alla andra, kontroll på ett relevant och ändamålsenligtsätt, som passar för de här medicinerna. Men människor skall inte behöva gå ochta örtmediciner i hemlighet utan att tala om det för sin läkare, därför att deär rädda för att erkänna att de inte tror på den officiella medicinen. Det ärmycket bättre att läkaren vet någonting om naturmedicinerna och kan sätta indem på rätt sätt, så som han gör i andra länder. Till slut skall jag be att få citera ett ord av professorOlov -professor i medicin, skall jag kanske tillägga som i entidskrift skrev till sina kolleger i läkaryrket om hur man bevisar attläkemedel är verksamma eller overksamma: "Min uppmaning är därför till alla medicinskaforskare och officiella överspecialister: oss lägga ner vår energi på attgöra många, riktiga, oberoende, dubbelblinda och randomiserade jämförelser påvettiga frågeställningar, helst om hur man gör människor friskare (obs. ej barasymtomfriare) - men låt oss undvUca att med vetenskapliga värderingar fördömaterapimetoder som vi ej systematiskt prövat och där underlag saknas förbedömning. Givetvis får vi som alla andra tro och tycka men då skall vi förstkliva ner från den vetenskapliga piedestalen." Vad beträffar de dubbelblinda testerna måste jag anmäla enliten reservation, för sådana är ibland en etiskt ganska diskutabel form avprovning. Men i övrigt instämmer jag helt och hållet med professor , ochjag hoppas att kammaren kommer att visa att den gör detsamma. Ökad användning av natursubstanser och naturläkemetoderinom sjukvården m. m. Ökad användni7ig av natursubstanser och naturläkemetoderinom sjukvården m. m. I detta anförande instämde herrar i ,i , Henmark, , , och iVarberg (samtliga fp). Är denna fråga om "ökad användning avnatursubstanser och naturläkemetoder inom sjukvården" värd en mässa? Detfinns frågor där det är större skäl att pröva sitt samvete än just denna, trotsatt vi har ett enhälligt utskott med bara ett särskUt yttrande. För några av kamraterna i denna kammare är frågan mycketviktig, och för hundratusentals människor, som har sagt, är denväsentlig, och för rätt många är den livsviktig. Jag är tacksam för att min värderade vän harställt sig i spetsen för denna motion som är underskriven av ledamöter frånfolkpartiet och moderata samlingspartiet. Jag är också tacksam för att moderatasamlmgspartiets ledamöter i utskottet har tagit så allvarligt på frågan att de villeskärpa utskottets skrivning för att visa angelägenhetsgraden. Utskottets betänkande är i alla fall ett exempel på hurman relativt grundligt och allvarligt vUl ta på denna fråga. Utomstående somläser utskottets betänkande måste få respekt för viljan till saklighet ochärlighet. Jag tackar utskottets ordförande för detta. Det är ofta förekommandeatt vi i vårt land på en rad områden betraktar oss som framstående ellersärskUt framstående i förhållande till andra länder. är det givetvissant, det går inte i denna riksdag utan att någon från talarstolenframhäver detta för kammaren. Det finns ingen anledning för oss att här sättaoss på våra höga hästar, och vi kan med fog påstå att på en rad områden är vilångtifrån så bra som en del andra länder. Ett av dessa områden gällernaturmedicin eller naturläkemetoder. Ätt göra jämförelser utan att se perspektiven är som närMumintrollet säger; "Hurra, jag är bäst för det finns ingenting attjämföra med." Med full rätt kräver svensk läkarvetenskap exakthet ochnoggrann prövning av exempelvis nya läkemedel det är nödvändigt. Trots attdetta sker har vi i vårt land gjort stora misstag. Man kan säga att sådana integår att komma ifrån i den tillvaro som vi har och så mvecklad som den är. Detgäller inom de flesta områden. SkUlnaden kan väl då sägas vara att när detgäller läkemedel kan många människor bh personligen beroende av de misstag somgörs. Problemet är den specialisering som både forskare ochläkare måste mrikta sig på. som denna specialisering är en vissfördel, är den ibland en nackdel. Följden blir att helhetsbegreppet gårförlorat. De läkare som arbetar med syntetiska läkemedel kämpar för att kommaifrån deras biverkningar. Några människor har den uppfattningen att de s. k. naturmedicinernai större utsträckning har sådana egenskaper att biverkningarna är små elleringa alls, om man inte överdriver användandet. Dessa människor vill försöka attmed mera naturliga medel förebygga eller fördriva sjukdomar eller symtom påsjukdomar. Jag kan inte förstå annat än att detta är en sund ochriktig reaktion. Det finns alltjämt huskurer som används i de svenskahemmen - och medstor framgång. Dagens teknik och kunnighet även på det medicinska området hargivit oss många nya möjligheter. Läkare har medverkat till detta. Varför skall det då vara hart när omöjligt att på läkaresrecept få sådana medel? För det första finns det mycket litet av dessa medelatt tillgå i vårt land, även om det finns läkemedel där växtdelsextrakt i vissmån ingår. För det andra har man tydligt sett att bl. a. läkarkåren fått mycketlitet information om vad som finns på detta område. För det tredje har man enkänsla av att det uppifrån inte anses seriöst att rekommenderasådana medel. Att medel från naturen kan läka och hela betraktas ibland somskrock och troUdom. Själv är jag övertygad om att man sedan några årtiondentillbaka alltför litet har tagit hänsyn till vårt biologiska arv. Det gäller bådeinom jordbruk och skogsbruk samt det område vi här talar om. Tiotusentalssvenskar har vistats i andra länder för att bl. a. sköta sin hälsa. De har därerhållit läkemedel som visat sig ha en positiv inverkan på dem. Dessa läkemedelingår inte i svensk läkemedelsförteckning och är alltså förbjudna att införa. Det står visserligen i utskottets skrivning på s. 18:"Utskottet vUl under hänvisning till ovanstående redogörelse framhålla attvarie läkare är oförhindrad att använda läkemetoder som anges i motionen underförutsättning att patientbehandlingen sker i överensstämmelse med vetenskap ochbeprövad erfarenhet." Men vad hjälper detta när svensk vetenskap ochsvensk beprövad erfarenhet i stor utsträckning saknas på detta område. Då blirdet ingen behandling med mera naturliga medel. Den utmärkte svenske läkaren är ju mycket starkt inriktadpå de moderna syntetiska läkemedlen. Patienten har inga möjligheter att självbestämma vad han vill ha, eftersom dessa läkemedel i så stor utsträckningsaknas i vårt land. Smuggling från , och och tUl ochmed från sker i icke ringa skala av patienterna själva. För attklara sin hälsa eller öka sitt välbefinnande tar många människor dessa risker.Jag tycker att detta är i allra högsta grad onödigt och oriktigt. Den uppfattning som jag företräder har inte bara vi, någraledamöter av , utan också en rad läkare i vårt land, både de som trorpå och propagerar för en rad av dessa läkemedel och de som tyckeratt det ärnaturligt att vi skall få pröva dem. Med andra ord tycker man attsocialstyrelsen är alltför stelbent på detta område. finns det tecken på attvi går mot en ny vår när det gäller syn på mänskligabehandlingsformer. Nyss har vi fått reda på av chef, att detbör vara möjligt för en människa att få bli behandlad av en och samma läkare istället för att ses som ett nummer och kastas från den ena till den andra. Detär till på köpet en fördel både för läkaren och för den människa som blirbehandlad. Detta är ju någonting som vi har krävt de nyasjukreformerna genomförts.