prot · FW0948 · 1973-12-31 00:00:00 — Det är fråga om att utnytda a/Za tänkbara tillfällen som kan slå tillbuds för att återställa de goda förhållanden som varit rådande. Det ankommer självfallet inte på alt anvisavägar för hur del målet skall uppnås. Vad vi däremot kan göra är attunderstryka att en förbättring i relationerna måste uppställas som mål för densvenska regeringens fortsatta handlande. Och , herr talman! Skall vårt land demonstrera pådet utrikespolitiska fältet, då är det fastheten och rakheten i vår svenskaneutralitetspolitik som skall demonstreras. Den svenska utrikespolitikensvUctigaste uppgift är att hävda vårt eget lands intressen och vår strävan alt levai fred och säkerhet. Den uppgiften är vår. Ingen annan skall ta den på sig, ochingen annan gör det heller. Vår oberoende utrikespolitik beror på oss självaoch på vår egen vilja att hävda den. HerrHERMANSSON (vpk): Den stora seger som det vietnamesiska folketvunnit över USA-imperialismen är betydelsefull, inte endast för dess egen fredoch nationella självständighet. Den är av världshistorisk betydelse. Det avgörande är givetvis att folk nu kan slippade krigets fasor, som anfallskrig inneburit. Ett land liggerskövlat efter av förhärjande angrepp från den kapitalistiskavärldens största militärmakt. Miljontals människor har dödats eller sårats. Tiomiljoner har fördrivits från sina hem. Del tar läng tid att läka såren. För hurlång tid själva naturen förstörts genom spridning av gifter kan ej exaktbedömas, möjligen är en del skador omöjliga att över huvud taget hela, folk möter alltså stora svårigheter. Dessa finnsockså på det politiska planet. av och deninternationella deklaration av fastslårbägge det vietnamesiska folkets gmndläggande rätt till oberoende, suveränitet,enhet och territoriell integritet. De fastslår också det sydvietnamesiskafolkets självbestämmanderätt liksom rätten att på grundval av demokratiskafri- och rättigheter fritt bedriva politisk verksamhet. Men krafter i södra , som stöds avUSA-imperialismen, söker på allt sätt förhindra att dessa principer förs ut iverkligheten. Det är Saigonjuntan som med sin militärmakt, sin polis och sinafängelser söker motarbeta och även fysiskt tillintetgöra anhängarna av detvietnamesiska folkets enhet. Någon självbestämmanderätt för folket i södra ,någon fri politisk verksamhet existerar inte så länge hundra tusen motståndaretill Saigonjuntan försmäktar i Thieus fängelsehålor. för folken i får inte mattasav. Den måste fortsätta och utvidgas. Kampen i är inte slut; den gårvidare med andra medel. Mot och fortsätter sinaterrorbombningar. President har hotat med nya militära åtgärder mot , Följandefem krav står enligt vår mening i förgmnden; 1, Attförpliktelserna i strikt skall efterföljas, 2, Att skallinställa sitt anfallskrig mot och samt dra tillbaka alla trupperfrän hela . 3, Att Saigonjunlani enlighet med skall frige alla politiska fångar, 4, Ätt detmateriella stödet till återuppbyggnaden i republiken och ide av PRR styrda områdena i södra starkt skall ökas. 5, Att regeringenomedelbart erkänner Republiken provisoriska revolutionära regeringoch bryter med Saigonjuntan. VUken internationell betydelse har segern för detvietnamesiska folket? Ett litet folk har visat att det kan stå emot och ävenåstadkomma ett nederlag för världens starkaste imperialistiska stat ochmilitärmakt. Framgången för det vietnamesiska folkets kamp har bringat nytthopp åt alla andra folk som tvingas leva under främmande förtryck. Den har haftett mäktigt inflytande på opinionsbildningen och på aktiviteten i kampen Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt motkapitalism och imperialism i alla andra länder, anfallskrig mot folken iIndokina har lett tUl ett allvarligt försvagande av dollarimperialismensmaktställning. Därför tvingades president att erkänna sitt nederlag ochsöka dra ur kriget. Denna relativa försvagning av USÄ:s makt framträder på enrad områden. Bl, a, kommer den till uttryck i de ständiga kriserna för dollarn.Den uttryckes också i en kraftigt minskad prestige för ochderas politik över hela världen. Utvecklingen i är därvid av stort intresse.De syd- och mellanamerikanska staterna har länge varit starkt beroende avdollarimperialismen. Många länder har haft och har fortfarande en halvkolonialoch beroende ställning. De stora amerikanska trusterna har spelat med stateroch deras produktiva tillgångar som om de varit dotterbolag. Inhemskareaktionära krafter har stötts och sedan gjorts till marionetter, allprogressiv rörelse har bekämpats. De avslöjande dokument som kunnat publicerasom USA-tmsten ITT (International Telephone and ) och dessförsök att dirigera politiken belyser mycket vanliga förhållanden, Samma fräckainblandning i folkens angelägenheter försöker överallt. Har man inte andramedel, kan man åtminstone ta hem sin ambassadör och söka skrämma med det. Men ;s grepp över har börjat brytas. Delkubanska folkets frigörelsekamp ledde till den första socialistiska staten iAmerika, Den var länge isolerad från andra amerikanska stater. harisoleringen brutits, I , i , i finns progressiva regimer,som tagit upp kampen mot dollarimperialismen. Denna har inte längre en enhetligstrategi för behärskandet av , Den har tvingats på reträtt. Utvecklingeni kommer att gä mot allt flerkriser och nederlag för och dess vasaller. Den relativa försvagning som skett av den starkasteimperialistiska makten innebär inte att imperialismens välde skulle ha brutits.Imperialismen är alUjämt oerhört stark och behärskar avgörande delar avvärldens produktionsapparat. Nya imperialistiska stormakter växer fram ,EEC-blocket. Men tiden och utvecklingen är inte till imperialisternas fördel. Tiden efter det har inneburit engenomgripande förändring av världskartan. Folk efter folk har kunnat frigörasig från sin tidigare beroendeställning som koloniala underlydande till destora imperialistiska kolonialmakterna. Antalet i vade fall formellt fria ochoberoende länder har kraftigt ökat. Det gäller framför allt och . Men en rad folk tvingas fortfarande leva under kolonialtherravälde. Det är folken i de s, k, portugisiska områdena i Mogambique, , och Cap Verde-öarna, Det är folken i Sydvästafrikaoch Sydafrikanska unionen, i där en vit överklass härskar och använderen brutal politik av rasförtryck för alt söka bevara sin ställning somkolonialherrar. Folken i dessa länder har tagit upp kampen för sin frihet ochsjälvständighet. De nationella och sociala befrielserörelserna måste ges alltstöd. Delta åren internationalistisk plikt fördel arbetande folket. Många folk som vunnit nationellt oberoende har tyvärr måstuppleva att den gamla formen av kolonialt förtryck ersatts med en ny. Utländsktkapital slår under sig gruvor och andra naturtillgångar, utplundrar land ochfolk, snedvrider och deformerar den ekonomiska utvecklingen. Nykolonialismen ären realitet inte bara i , utan också i och , Men även mot denna nykolonialistiska utplundring och denya formerna av beroende tar folken upp kampen. Detta är också en rörelse förnationell och social frihet, som söker förankra denna i en säkrare grund.Folken kräver bestämmanderätt över sina egna angelägenheter och sin egenframtid. Mönstret för imperialismens herravälde och utplundring harundergått vikliga förändringar. Viktiga led i själva tillverkningsprocessenflyttas nu ut från de imperialistiska moderländerna, somstabsfunktioner och forskning bibehålls där. De s, k, multinationella företagenskapar i industriella enklaver, små områden utan utvecklingseffekt,där vissa arbetsintensiva moment läggs ut för att utnytda de låga lönerna.Samtidigt utvecklar dessa väldiga internationella truster en "teknologiskimperialism" genom uthyrning och försäljning av patent, hela industrianläggningar,hela paket av metoder, produkter och produktionsmedel. Koloniernas, halvkoloniernas, de beroende ländernasekonomi splittras sönder alltmera i delar som saknar inbördes förbindelser. Detkan ske en industriell tillväxt på vissa områden, men det äger inte rum någongmndläggande industrialiseringsprocess. Dessa nya former av beroende understryker ännu merariktigheten av åsikten, att underutvecklingen endast kan hävas genom en socialrevolution. Det är bara därigenom man kan bryta sönder de strukturer inomländerna som upprätthåller det av imperialismen skapade produktionsmönstretoch som binder dem vid den imperialistiska ekonomin. Utan en planerad ekonomioch socialism finns det ingen väg ut ur den underutveckling som alltjämt ärproblemet för en överväldigande majoritet av världens länder och folk. De andrastigar som prövats har lett till att folk på nytt fastnati beroendets dy. En viktig del av kampen för folkens oberoende, motimperialismen, är åtgärder för att motverka och bryta ner de s, k,multinationella företagen. Dessa bör hellre kallas imperialistiska truster.Detta är väsentligen inte en fråga om utredningsarbete kunskapen om dessatruslers verksamhet är mycket stor - utan det är en uppgift i den politiska ochfackliga kampen. Var står i denna bild? Det nutida är enimperialistisk stat. För alt öka sina profiter jagar de svenska storbolagenefter en större del av världsmarknaden. De exporterar kapital och flyttarfabriker och produktion till andra länder. Svenskt kapital sammanflätas medkapital från andra stater. Svensk och utländsk storfinans går samman för attplundra folken i , , , , Svenska kapitalisters investeringar i utlandet harkraftigt ökat . uppgick de tillsammanlagt , enbart till nära 2 miljarder kronor.Antalet anställda i svenskägda företag utomlands har ökat från 130 1960 Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt tUl ca 250000 . Det är storföretagen som dominerar kapitalexporten. En undersökningfrån 1965 visar att ca 1 600 företag hade investeringar utomlands,. 15 företagsvarade emellertid för inte eller nära hälften avomsättningen för dessa svenskägda dotterbolag. De svenska storföretagen exporterar kapital tUl andraländer därför att de förväntar sig högre profiter av denna anläggning. De storasvenskägda internationeUa trusterna följer samma mönster som övriga multinationellaföretag. Deras syfte är utsugning och utplundring av folken i och iandra länder. Folken i och , i och desskolonier, i , i möter i form av utländska investerare,utländska kapitalister. De svenska storföretagen söker utnytda den fascistiskalagstiftningen och polisterrorn i , , och föratt minska sina lönekostnader. Utsugningen är ännu bmtalare i dessa länder.Genom att flytta utomlands kan man också hålla nere de svenska arbetarnaslöner. Afrikanska, portugisiska och svenska arbetare säljer i allt störreutsträckning sin arbetskraft till samma arbetsköpare. Svenskt kapital i utlandet har samma målsättning som härhemma att öka sina profiter. Man försöker pressa ned lönerna och pressa upparbetstempot där som här, I länder med reaktionära regimer utgör dessverksamhet ett stöd för regimen. Låt mig citera ett uttalande av densydafrikanske advokaten som besökt , Han säger; "Neutralitet finns . Antingen stöder manstatus quo eller också stöder man en förändring. Därför stöder utländskaföretag i förtryckarna, däribland en del svenska: SKF, ,och , De legitimerar aUa regimen," På samma sätt är det med de mänga svenskägda företagen iPortugal och , med de mänga svenska exportföretag som harförsäljnings-representanter även i de områden i där folken är inbegripnai en strid pä liv och död mot den portugisiska kolonialmakten. Svenskstorfinans stöder med investeringar och utrikeshandel reaktion, rasförtryckoch fascism, är verksamma också i vissa länder därfolken-tagit upp kampen mot det utländska inflytandet, mot imperialismen. VidAGA;s anläggningar i har arbetarna strejkat mot denhårda utsugningen genom svenskt kapital. Vår solidaritet är självfallet alltidmed de strejkande chilenska arbetarna, inte med de svenska kapitalägarna, har två ansikten inför folken i världen. Det finnsen stark progressiv opinion i detta land som bestämt tagit ställning motFörenta staternas anfallskrig i och som stöder de nationella ochsociala befrielserörelsernas och kamp. Den opinionen har mött enstark uppskattning hos folken världen över. Denna solidaritetsrörelse måsteytterligare stärkas och utvecklas. andra ansikte är den imperialistiska ekonomins.Och denna sida av är än så länge den avgörande, den som folken i andra ländermöter i sin dagliga kamp för hvsuppehälle, tryggliet och framsteg. Svenskimperialism är en del av ett världssystem för utplundring av folken. Frigörelseur detta system förutsätter en grundläggande förändring av politiken i landet. Detta betyder inte att det i nuvarande läge skulle saknasolika handlingsmöjligheter, har en relativ rörelsefrihet inom systemetsram. Målsättningen anser vårt parti skall vara en konsekvent antiimperia-listiskpolitik. Vi strävar att befordra vade steg i denna riktning. Först därigenomkan också den alliansfria politiken göras konsekvent, avtal med EEC har trätt i kraft.Vänsterpartiet kommunisterna var det enda parti som i bekämpadeundertecknandet av dessa avtal. Vi har inte sett något skäl att ändra våruppfattning. Avtalen gynnar ensidigt storfinansen, missgynnar framför alltarbetare och dänsteman men även andra befolkningsgrupper såsom mindreföretagare etc. Vi kommer att verka för alt dessa avtal skall uppsägas. En viktig följd av avtalen med den västeuropeiskaekonomiska gemenskapen är att den svenska utrikeshandeln tenderar att ännu merakoncentreras till , Det finns stor risk för att handeln särskilt med u-ländernaoch med de socialistiska länderna kommer att minska. Detta skulle vara enmycket skadlig utveckling. Man måste med all kraft söka förebygga den. handel såväl med som med desocialistiska staterna visar en stagnation och även en viss nedgång under desenaste åren. Målsättningen måste tvärtom vara att kraftigt öka denna handel.Därigenom kan också en nödvändig motvikt skapas mot den allt starkareekonomiska dragningskraft från , som slappes loss genom EEC-avtalen.Det är angeläget att regeringen framlägger en plan för låt oss säga de närmastefem åren rhed åtgärder som avser att konkret öka den svenska handeln medu-länderna och med de socialistiska staterna. I likhet med börSverigeundersöka det lämpliga i att ta upp direkt kontakt med de europeiskasocialiststaternas ekonomiska organisation, eller Comecon. Utrikeshandelnkommer i ökad grad att ta formen av stora paket med industrianläggningar,projekteringar osv. Regeringen bör konkret undersöka även andra samarbetsprojektmed än exempelvis den diskuterade ledningen för import av naturgas. En förändring av den svenska handelspolitiken så att denfår en mera jämn fördelning på olika länderblock än är också enförutsättning-för att den svenska valutapolitiken skall kunna få en merasjälvständig karaktär. kommunisterna har hårt kritiseratbindningen till USA-dollarn, som tagit sig uttryck bl, a, i de stora slödköpenav dollar under valutakrisen. Dessa stödköp har inneburit stora förluster somden svenska allmänheten tvingas betala. Regeringen bör görasjälvkritik på denna punkt och medge att dess politik varit felaktig. Den senaste åtgärden i valutaspelet är bindningen avkronan vid den västtyska marken i stället för vid USA-dollarn, Denna åtgärdinnebär självfallet ingen lösning av valutaproblemen, och den kommer att bindaSverige ännu hårdare vid EEC-blocket, men den är intressant framför allt som en notering om dollarimperialismens sjunkande sol. Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt imperialismenfinns med dess språngvisa förskjutningar i styrkeförhållandet mellan de olikamakterna kommer också valutakriser att uppträda. Vad ett litet land som Sverigekan och måste göra är att söka bryta beroendet av de stora imperialistiskamakterna också på valutaområdet, måste föra en självständig politik ochden skall formas i folkets intresse, inte i exportkapitalets. En viktig förutsättning för att de små folken skall kunnahävda sin självständighet och göra sina röster hörda är att den nuvarandeutvecklingen med ökande rustningsutgifter kan brytas. Hos stormakterna har enständigt växande arsenal av massförstörelsevapen anhopats. Små stater somSverige har följt med i kapprustningen. Denna anhopning av militära förstörelsemedel utgör ingenfredsgaranti. Den utgör ett hot mot freden. Det gör även de militära blocken,bör i alla sammanhang, bl, a, vid den kommande europeiskasäkerhetskonferensen, med kraft hävda att en process av verklig nedrustningmåste inledas och att militärblocken måste upplösas. Därigenom skulle ocksåkunna frigöras stora ekonomiska resurser som kan användas för att lösa världensbrännande problem. kommunisterna har under en lång följd av årkrävt att regeringen skall uppta diplomatiska förbindelser med Demokratiskafolkrepubliken , Vi hälsar därför med stor tillfredsställelse regeringensdeklaration att sådana förbindelser snart skall inledas. Låt denna kloka mennågot senkomna handling följas av en annan lika klok erkännandet av RepublikenSydvietnams provisoriska revolutionära regering. Får jag slutligen, herr talman, i anslutning till ett temasom spelat stor roll i samtliga borgerliga partiledares tal säga att vi inteanser nuvarande läge i förhållandet mellan och på det diplomatiskaområdet vara något som skapar stora bekymmer, ännu mindre någon katastrof,hemkallande av sin ambassadör i och vägran att ta emot en avriksdagens ledamöter som svensk ambassadör var ett fräckt försök tillutpressning, kommer förr eller senare att tvingas ändra på detta. Deängsliga inläggen frän herrar och påskyndar inte denna processutan kan, om de över huvud tagel har någon effekt, komma att fördröja den genomatt uppmuntra utpressarna. För utrikesministern är en utrikesdebattkanske en aning fräschare än för de andra deltagarna i debatten. Det åliggerutrikesministern att inleda debatten genom att uppläsa en deklaration, som ärutdelad och känd på förhand. Själv befinner han sig i den gynnsammarepositionen att få lyssna till inlägg som i varje fall i teorin skulle kunnavara fräscha. Jag har med stort intresse lyssnat på de partiledare somhar varit uppe. På många väsentliga punkter i bedömningen både av deninternationella utvecklingen och av vår egen politik föreligger det i dagliksom vid andra utrikesdebatter här i en betydande och stor enighet.Men enigheten är icke fullständig. På en mycket allvarlig punkt det gällertolkningen av vår neutralitetspolitik är vi icke eniga; framför allt herr BohmanfuUföljer här en gammal tradition i högern och moderata samlingspartiet.Jag får anledning återkomma till detta, men innan jag gör det kanske herrtalmannen tillåter att jag något uppehåller mig vid en del andra frågor somberörts. Först och främst är vi - vilket är glädjande och naturligt eniga i vår värdering av uppgörelsen i , Vi känner alla lättnad över att krigshandlingarna äntligen är slut. Men har detframgått av de tidigare inläggen i debatten av herrar , Hermanssonsoch Heléns men kanske inte så mycket av att man kan hysa en vissoro för framtiden. Detta framgick också av regeringsdeklarationen. Det svenskafolkets engagemang i är jag övertygad om kommer attfortsätta, helt enkelt därför att den kamp som i sista handhandlar om, nämligen en fullständig frigörelse från ett koloniall förflutet, ären kamp som ännu icke är avslutad. För att den kampen nu skall kunna föras medpolitiska medel i stället för med militära medel krävs att det avtal somparterna ingått verkligen blir uppfyllt. Det finns en betydande oro hos mångaför att så inle kommer att bli fallet. Särskilt på en punkt har den svenska opinionen med rättagett uttryck för en betydande oro. Det gäller behandlingen av de politiskafångarna. Om politisk aktivitet skall tillåtas och del skall den enligtavtalet - är det en självklar förutsättning att de politiska fångarna blirfrigivna; annars föreligger ingen politisk frihet. Vad sedan gäller den avspänningsprocess, det storapolitiska händelseförlopp, som vi har anledning att ta ställning till vidutformningen av vår politik, så har och jag utan vidare engemensam syn på innebörden av denna process. Man kan naturligtvis allliddiskutera stabiliteten i avspänningen. Det finns i och för sig inte någon sådanlagbundenhet i den nu inledda avspänningsprocessen att den obönhörligt måstefortsätta. Därför finns det skäl att analysera de motiv som ligger bakomstormakternas roll i avspänningsprocessen. De inlägg som gjorts här är juolika försök alt göra en sådan analys. Utgångspunkten för analysen måste vara den förändring sominträffade i relationen mellan och i slutet av 1960-taletoch , nämligen att förhållandet mellan och Sovjetskulle baseras på likställighet när det gällde strategiska kärnvapen och därmed vilket naturligtvis ur amerikansk synpunkt var ett oerhört vUctigt steg ettuppgivande av den gamla överlägsenhetsdoktrinen. Man kan fråga sig hur varaktigdenna inställning kommer alt bli från de båda supermakternas sida. Attinställningen motsvarar båda parters intressen är alldelesuppenbart. Varaktigheten i denna uppfattning om intressena kan mansom sagt ha olika meningar om. Med hänsyn till de starka intressen som ryssarnahar av att den nuvarande politiken fullföljs - betydande ekonomiska intresseninte minst och till den förskjutning i den amerikanska politiken, som har ägtrum i relationerna med och , samt till de stora ekonomiska förhandlingsuppgiftersom amerikanerna står inför , tycks alla skäl tala föratt den avspänningsprocess som vi har sett så mängapåtagliga symtom Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt på ocksåkommer att fortsätta. Den har förstärkts också av den europeiska utvecklingen.Den tyska politikens uppläggning inte bara i utrikespolitiskt avseende utanockså Brandt-Scheels inrikespolitiska framgång bör tas med i bilden. Den mycketstarka förankring som avspänningspolitiken har i inrikespolitiken i över huvud taget har avspänningspolitiken i både och Östeuropasländer en mycket stark folklig förankring är ytterligare en faktor som talarför att avspänningen kommer att fortsätta. Detta betyder inle att vi kan utesluta förändringar i den,men det är nödvändigt i denna som i andra politiska frågor att man gör enbedömning av vad man anser vara den huvudsakliga sannolika inriktningen av denfortsatta utvecklingen. Slutsatsen måste bli att avspänningen sannolikt kommeratt fortsätta, en utveckling som självfallet är önskvärd ur vår synpunkt. Det verkade av och ännu mer av både i årets debatt och i fjolårets debatt som om det skulle föreliggaen motsägelse i avspänningsprocessen, Å ena sidan pågår en avspänning mellanstaterna, men å andra sidan föreligger icke någon "avspänning" inomframför allt de östliga samhällssystemen; tvärtom märker man en viss ideologiskuppstramning internt på östsidan parallellt med den utåtriktadeutrikespolitiska avspänningen. Med denna motsägelse skulle det inte kunna blifrågan om någon verklig avspänning. Jag vill minnas att uttryckt detså att det inte går att tala om normala förbindelser meUan staterna, så längesamhällssystemen och medborgarnas ställning i de olika ländergmpperna skUjersig så starkt från varandra som de gör . Jag tror tvärtoni, och , Det är intebara möjligt med en avspänning trots bevarad skiljaktighet i samhällssystemen.Jag skulle t. o. m, vilja säga att förutsättningen för att avspänningsprocessenskall fortsätta är att man accepterar dessa skiljaktigheter och icke ser denallmänna utrikespolitiska avspänningspolitiken som ett instrument att förändramotpartens samhällssystem. Om man har den senare utgångspunkten, uppger manmöjligheterna att nå framgång i avspänningspolitiken. Jag har icke hos någonansvarig politiker i vare sig direkt mött eller sett några tecken pä attden Bohman-Helénska "uppläggningen" när det gälleravspänningspolitiken skulle vara vare sig realistisk eller önskvärd.