prot · FW09129 · 1973-12-31 00:00:00 — Den metod som man då kan använda för att skaffa en del avunderlaget till en mUjöbudget är just teknikvärderingen, dvs. en värdering avde tekniska åtgärder som föreslås i nägot sammanhang. Om vi dä tillämpar det här resonemanget pä just avfallshanteringen,så kan vi till att börja med konstatera att avfallshantering inte bara är enfråga om att bäst och billigast ta hand om eller, som det heter, bli kvitt detavfall som uppkommit. Den övergripande målsättningen är att minskaavfallsmängderna, att återanvända avfall och att oskadliggöra de sistaavfallsresterna. Det gäller dä att med minsta möjliga resursinsats ochfrihetsförlust styra produktion, distribution och konsumtion mot det önskademålet. För att man snabbt skall nå det eftersträvade resultatet i enmarknadsekonomi måste ekonomiska styrinstmment utnyttjas. Genom skatter ochavgifter, t. ex. en miljöavgift på vissa engängsförpack-ningar, kan en verksamstyrning erhållas. Om de verkliga kostnaderna för all avfallshantering tas ut,påverkas ofta lönsamhetskalkylerna så att återvinningen framstår som detekonomiskt fördelaktigaste alternativet. Man kan också överväga en skatt påutvinning av råvaran, en subvention för återföring av råvara eller råmaterial,en ökning av varornas hvslängd, en ökning av den del av varan som kan återförasoch en minskning av mängden råvara per vara utan att varans livslängdfördenskull minskar. En intressant åtgärd är att engagera enskilda människor inaturresurs-hushållningen genom sortering av soporna i hushållet. Det är enpedagogiskt intressant metod, för det ger människorna möjlighet att inte baradelta i naturresursdebatten utan också att med egna händer göra någonting ätsaken, och det är någonting som många människor faktiskt gärna vill. Enligtgjorda undersökningar är av människorna här i landet mycketangelägna om att vi skall öka återvinningen ur avfall. Det är angeläget att olika modeller för avfallshanteringoch återvinning utvecklas och tillämpas pä svenska förhållanden. Man åberoparhär ofta internationella erfarenheter, men de är inte alltid tillämpbara pävåra förhållanden med tanke på vårt klimat, den särskilda sammansättningen S protokoU 1973. Avfallshantering m. m. A vfallshantering m. m. av vårtavfall, de speciella trafikförhållanden vi har osv. Men bland de åtgärder som iförsta hand är nödvändiga är att införa lagar och bestämmelser som knyter ihopbl. a. tillverkarens ekonomiska intressen med avfallshanterarens i stället föratt som vanligen ställa de här två intressena mot varandra. Det leder tUlvaror som lättare går att äterbruka, som kostar mindre i bl. a. pengar ochmiljöförstöring och som är lättare att hantera och behandla när de ärförbrukade. Här kan man alltså påvisa det resultat man syftar tiU med olikastyrätgärder. En ätervinningslag av det slag som vi föreslår i motionen1421 kan bli den samlande lagstiftning som leder tUl det önskade resultatet,men frågan om en ätervinningslag är uppenbarligen för tidigt väckt. Mot ensädan lagstiftning talar i skön förening företrädare för socialdemokraternaoch . Det visar ju att det här förslaget är ett riktigtförslag - det är bara det att det är för tidigt väckt och jag förmodar att omnägra år har vi den här lagen som ett självklart och viktigt instrument för attstyra utvecklingen på området. I motionen 791 tar vi upp specialfallet pappersavfall ochdä särskilt de åtgärder som staten kan vidta. Vi påpekar i motionen att statengenom olika åtgärder kan påverka utvecklingen av återanvändningen av papper. Vitar fram exemplet med telefonkatalogerna i och för sigberättigade driftekonomiska krav, som medförde att telefonkatalogernaundandrogs återanvändning. Vi konstaterar att i ledde det år1972 till att en merkostnad på något hundratusental kronor för i ställetblev en ökad sopkostnad på kanske för abonnenterna. Ettupprepande av ett sådant misstag måste naturligtvis undvikas genom samverkan, idet här fallet mellan statliga, kommunala och enskilda intressen. Det kan såvara att telefonkatalogerna bara motsvarar nägra procent av mängden återanväntpapper, men just den frågan blir en viktig testfråga på regeringens förmåga attleva upp till sina egna miljöpolitiska paroller. När det gällde äterinsamling av telefonkataloger iStockholm 1973 hade jag inom ramen för länskommittén "Håll Sverigerent" möjlighet att ta initiativ tUl en sädan insamling. Den genomfördesav , i huvudsak som beredskapsarbete för arbetslös ungdom, ochinbringade drygt papper. Bekymret är att inte har funderat på detta medåtervinning vid framställningen av telefonkatalogerna. Det lim som används iryggen pä katalogerna försvårar återvinningen av papperet. I motionen 791 talarvi just om att staten som upphandlare av pappersprodukter skall specificerasina krav sä att kvalitetskravet inte blir högre än nödvändigt och så attåtervinning underlättas. Det skulle alltså innebära att vidbeställning av katalogerna från leverantörerna skulle föreskriva attkatalogerna skall vara sädana att papperet i dem lätt kan återvinnas. Jag beklagar att utskottet inte har sakbehandlat motionen791. Där finns nämligen en rad uppslag och idéer som skulle kunna leda tUlsänkta kostnader för statsförvaltningen, till att den råvarubrist vi i dagupplever inom skogsindustrin skulle kunna lätta något genom återvinning avpapper. Vi skulle kunna fä större utrymme för den export som ärväldigt lätt att genomföra. Det är beklagligt att jordbruks- utskottetinte ville satsa på en icke oväsentlig förbättring av den svenskasamhällsekonomin och en icke oväsentlig förbättring av miljön vid våraavfallsbehandlingsanläggningar. Resurser för utveckling och forskning nämns ofta i alla sammanhang,inte minst här. Dessa resurser måste anvisas sä att gemensamma problem kanlösas gemensamt. Det låter som en truism, men om vi tittar på förhållandenajust när det gäller avfallshantering och avfallsbehandling, så är det ingentraism, utan det är ett nödvändigt krav. Det här är inte frågor som vaqe kommunkan lösa för sig. Olyckligtvis har bl. a. avfallsfrågorna och andrakommunala miljöfrågor blivit ett slagträ i debatten om kostnadsfördelningenmellan stat och kommun, och det har försvårat ett konstruktivt samarbete mellankommunernas intresseorganisationer och staten i dessa frågor. Kommunerna är de som främst är ansvariga föravfallshanteringen i landet. Staten griper in med styrätgärder av olika slag:lagstiftning och statsbidragsgivning. Det är intressant att se vilken säregenstyreffekt man har kunnat åstadkomma och fortfarande åstadkommer med nugällande statsbidragsbestämmelser. Ta fallet med latrinbehandhng. Om en kommun väljer densämre metoden för behandling av latrin, att tippa det i avloppsreningsverket,då får man vanligtvis i statsbidrag för de investeringar som krävs.Om man däremot väljer metoden att kompostera latrinet och få ettjordförbättringsmedel av det direkt - utan omvägen via avloppsrötslam, som ärett mera tveksamt jordförbättringsmedel - då får man inget statsbidrag. Bidragskravet har hörsammats av som isina petita för nästa är mycket positivt tar upp just förslaget om statsbidragför kommunala avfallsbehandlingsanläggningar. I praktiken har alltså yrkandetnr 4 i motionen 1421 redan tUlstyrkts av , och det finns allanledning förmoda att kommer att bifalla det närstatsverkspropositionen kommer. Jag utgår ifrån att regeringeninte kommer att avvisa detta utomordentligt angelägna och konstruktiva förslagfrån naturvärdsverket. Den kommunala renhällningslagen styr avfallstransporternamen inte avfallsbehandlingen. Här är det närmast mUjöskyddslagen som är tillämplig,och här föreligger i praktiken en väsentlig brist på samordning. Det belyserockså det exempel på statsbidragsbestämmelser som jag här refererat. Det äralltså brist pä samordning även här, inte bara när det gäller forskning ochteknisk utveckhng. Avfallshantering är i betydande utsträckning etttransportproblem. Det leder till kravet pä att transportsystemet för avfallmåste optimeras, att vi ställer kravet på återvinning med användbarkompost som mål för huvuddelen av det kommunala avfallet, att dejordförbättringsmedel som då uppstår skall kunna användas pä ekonomiskt rimhgavUlkor samt att vi måste väga in en prognos för drivmedelsprisernas utveckling.Dä vi gör detta kanske vi kommer till den intressanta slutsatsen att vi inteskall ha fä stora behandlingsanläggningar, som det ofta pläderas för ,utan i stället ganska många små anläggningar. Det är mycket lätt att utvecklaen teknik som möjliggör detta, om vi bara beställer den tekniken Avfallshantering m. m. A v fallshan tering m. m. På så sätt kan vi också minska matiordstäkten ett väsentligtmUjöproblem i många delar av vårt land , när man river av matjordstäcketfrän gammal jordbruksmark och lämnar efter sig ett kraterlandskap. Intern återvinning inom näringslivet - ja, det minskar dekommunala problemen, men det måste vi stimulera genom styrinstrament av detslag jag har beskrivit. Återvinning inom näringslivet är ju ingen nyföreteelse. Det är bara att peka på hur det var i det gamla bondesamhället, iden gamla jordbruksnäringen, där återvinning var en självklarhet. Att det finns pengar att hämta här visarätervinningsindustrins snabba expansion. Det är synd bara att lönsamheten i denbranschen väsentligt påverkas av det exportförbud för skrot som vi har här ilandet, vilket förmodligen också är en sädan här miss i samordningen. Slopadevi exportförbudet för skrot skulle förmodligen en väsentligt större andel avdet järnskrot som finns i avfallet återvinnas. Syftet måste ju ytterst vara att från mUjöutgångspunktervälja de rätta metoderna. Men vi kan här inte bortse frän att vettigsamordning, vettiga metoder också kan leda tiU sänkta eller åtminstone mindresnabbt ökade kostnader för de enskilda hushållen. Det är någonting som med demarginalskatter vi har är utomordentligt angeläget. En sänkt kostnad förhushållet, omsatt i en alternativ bruttoinkomst, om sänkningen av kostnadeninte kommer till stånd, visar att det är synnerligen lönsamt för de enskildahushållen att sortera avfall, om man därigenom kan sänka sinasophämtningskostnader. Den promemoria som finns bilagd i utskottets betänkande ärutomordentligt värdefull. Den ger en överblick den visar behovet inte bara avkartläggning utan också av aktiv samordning. Första steget på vägen mot ensamlad avfalls- och återvinningspolitik är då den samordning avadministration, forskning och utveckling som utskottsreservanterna förordar. Ytterligareviktiga steg anges i de folkpartimotioner som behandlas i betänkandet, ocheftersom ett första steg är nödvändigt för att man skall kunna ta de kommandestegen yrkar jag, herr talman, bifall tUl reservationen. FruTHEORIN (s): Jag skall begränsa mig i diskussionen omnödvändigheten av återvinning. Det har de övriga talarna här behandlat på ettalldeles utomordentligt sätt, och pä den punkten är utskottsmajoriteten ochreservanterna också helt eniga. Jag skall heller inte gå in pä de olika motivför återvinning på olika omräden som tagits upp i motionerna. I betänkandet behandlar utskottet en serie motionersamtidigt. Motionerna visar det intresse som finns ute hos allmänheten fördessa frågor. Även om en del av motionerna är gamla bekanta är det ettglädjande och ökande intresse för återvinningsprincipen som speglar sig imotionerna. Utskottet har för sin del funnit det angeläget att tillbetänkandet foga en promemoria om vad som finns och vad som är på gång när detgäller forskningssidan, utvecklingssidan, kunskapssidan och försöksverksamheten.Det är anledningen till att den rätt omfattande och intressanta - där delarjag självfallet i Äkersberga uppfattning promemorian utarbetats. Av redovisningen i promemorian det är alltså ettsamordnat svar pä samtliga de motioner som väckts om avfallshanteringen framgår att forsknings- och utvecklingsverksamheten beträffandeavfallshanteringen bedrivs vid ett stort antal myndigheter, institutioner,stiftelser och företag. Det framgår också, som sade, att det finnsen mycket stor samlad kunskap om avfallets ändamålsenliga hantering, och denkunskapen är så pass entydig att betydande insatser redan nu kan göras utan attawakta ytterligare forskningsresultat. Av promemorian framgår vidare att det pä olika håll pågåren serie aktiviteter grundade på återvinningsprincipen. Det finns en ganskautförlig redogörelse för de aktiviteterna i promemorian, t. ex. olika metoderatt utnyttja råvaror och biprodukter genom recirkulation. Vidare planeras enserie försöksverksamheter med nya metoder för avfallshantering. Vi känner del försök när det gäller hushållssoporna. Dylika verksamheter pågår påflera häll i landet, t. ex. i , och skall även påbörjas i . Betydandeaktiviteter är sålunda på gång, och nya är planerade. Flera statliga utredningar har avlämnat sinabetänkanden, t. ex. slutbetänkandet från utredningen om omhändertagande och behandlingav kemiskt avfall m. m.. Kemiskt avfall - uppgifter och organisation. Detbetänkandet har varit ute på remiss och är nu föremål för överväganden iregeringen. Man räknar med att lägga fram en proposition iärendet. Då kommer också transporten av farligt avfall att beröras, en frågasom har tagits upp av utredningen. Jag vUl även nämna mUjövårdensinformationssystem, varom mUjökontrollut-redningen har avgivit sittslutbetänkande. Det betänkandet är nu ute pä remiss. och miljökostnadsutredningen har dessa frågor uppei olika sammanhang. Det finns alltså rätt många utredningar som antingen redanhar presenterat sina betänkanden eller som häller på med sitt arbete. Jag vill påpeka att när det gäller utskottets redogörelsefram till s. 7 tredje stycket, är utskottet och reservanterna eniga enenighet som även omfattar avvisandet av folkpartimotionen 1421 om en forskningsinstitutionför avfallsforskning. Utskottet har inte heller ställt sig bakom det "förtidigt väckta folkpartikrav", som i Äkersberga här tog upp,kravet om en särkild återvinningslag. Det kravet finns inte inskrivet ireservationen. Det är således inte bara socialdemokraterna ochIndustriförbundet som är eniga i det fallet, utan hela utskottet inklusivefolkpartisterna har lämnat den frågan ät sidan tills vidare. Utskottet har på nytt liksom tidigare när vi har behandlatmotioner i detta ärende starkt understrukit vikten av att ätervinningsprincipenoch möjligheterna att nyttiggöra avfall i det fortsatta arbetet med avfallshanteringenägnas ingående uppmärksamhet av Kungl. Maj:t och berörda myndigheter och organ.Detsamma gäller självfallet också angelägenheten att sä långt möjligt eliminerade miljöförstörande effekter som följer med avfallshanteringen. Även där ärutskottet och reservanterna eniga. Men vi har dragit ohka slutsatser av den omfattande redovisning Avfallshantering m. m. A v fallshan tering m. m. Utskottet finner inte anledning att påfordra nägra nya utredningar ellernågra speciella åtgärder av det slag som förordats i motionsyrkandena. Detframgår nämligen av den kartiäggning av nuvarande förhållanden päavfallshanteringens område, som utskottet har låtit verkställa, attmotionsönskemålen i allt väsentligt faller inom ramen för vad som är ellernyligen har varit föremål för utredningar eller som ingår i de projekt somredan är pä gång i en eller annan form inom forsknings-och utveckhngsarbeteteller ute på fältet. Att i det läget inrikta sig på ytterligare utredningar iämnet skulle då enligt utskottets mening inte vara ägnat att påskynda frågornaslösning. Tvärtom skulle följden kunna bli att angelägna åtgärder skjuts påframtiden. Med hänsyn till önskvärdheten av att snabbt uppnå en ändamålsenligoch effektiv organisation av avfallshanteringen, genomförd i enlighet medåtervinningsprincipen, bör man undvika en sädan utredning. Det som i sak skiljer utskottet och reservanterna åt, ivart fall i den skrivning som reservanterna här har presenterat, är attreservanterna vill ha ytterligare en utredning, medan utskottet har avvisatdetta. Utskottet säger att det mot den bakgrand vi redovisat är särskiltangeläget att de olika insatsema samordnas, så att största möjliga effektivitetoch ur samhällssynpunkt mest ändamålsenhga användning kommer till stånd avsåväl ekonomiska som personella resurser. Jag viU särskilt för att utskottsmajoriteten skrivit detta i sitt uttalande. Utskottetfortsätter; "Utskottet förutsätter att Kungl. Maj:t och övriga berördaorgan ägnar denna fråga stort beaktande. Den vid nyligeninrättade särskilda enheten för renhållnings- och avfallsfrågor bör iförevarande sammanhang fylla en viktig funktion." Sedan bara några ord om de synpunkter som anförts avreservanterna och av de olika talarna här . anförde något krystat, kanske jag fårsäga att kravet frän reservanterna gällde en utredning om en samordning. Manskulle alltså utreda hur man skall samordna de olika insatserna. Men det är isista hand en utredning rörande vissa frågor som man har begärt; man plockar ireservationen in alla de utredningskrav som framförts i de olika motionerna.Som jag sagt vUl vi inte sinka frågans praktiska tillämpning medytterligare utredningar. Vi menar att tillräcklig kunskap finns - det redovisasi promemorian: tUlräcklig forskning pågår och tillräckliga erfarenheter finnsför att vi skall kunna komma i gång med insatser enligt återvinningsprincipen,och vi har varken råd eller tid att vänta eller att utreda ytterUgare. ansåg inte att en utredning skulle försenaåtgärderna så särskilt mycket, allra helst som man uttalat att denna utredningsnabbt skulle verkställa sina uppgifter. Jag tror att är kanskeden ende av kammarens ledamöter som väntar sig att en parlamentarisk utredningskall kunna presentera några förslag så snabbt. Vi vet att en statlig utredningtar tid och behöver ha tid pä sig. inlägg skaU jag inte kommentera sä mycket.Men ära den som äras bör! Det har också sagts vid utskottsbehandlingen. HerrTakman är den ledamot i den här kammaren som bäst besitter kunskaper ornåtervinning och som också har den längsta erfarenheten av hur hårt man mästejobba för att fä gensvar för sina synpunkter. Han redogjorde för sitt arbete påden punkten i . Jag skaU inte använda samma subtila uttryck som herrTakman gjorde i slutet av sitt anförande, men jag vUl ändå säga att jag i allrahögsta grad instämmer i andemeningen: Här mäste nägot göras! Vi har inte tidatt vänta på ytterligare en utredning. i Äkersberga har böjt sig för vadreservanterna sagt, och därmed också accepterat att vissa av folkpartiförslagenhar försvunnit. Som jag tidigare sade, är utskott och reservanter eniga ändafram till tredje stycket på s. 7. Jag vUl påpeka att det är helautskottet som har lämnat frågan om en återvinningslag ät sidan. Det kravetfinns inte med i reservationen. Behovet av återvinning och metoderna härför vid olikamaterial viU jag i detta sammanhang för att spara tid underlåta att gå in idiskussion om. Vi är i sak eniga om att återvinning måste komma till ståndmycket snabbt, i den män sädan inte redan förekommer. Vi är ense om att detfinns mycken kunskap samlad - det pågår forskning, och utredningar harpresenterat förslag. Utskottsmajoriteten förordar att vi ger Kungl. Maj;t tillkänna våra synpunkter angående behovet av samordning av insatser på avfallshanteringensområde, en samordning som vi räknar med att Kungl. Maj;t skall verkställa. Med dettavUl jag yrka bifall till utskottets hemställan. Avfallshantering m. m. Under detta anförande övertog herr tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandhngar. i Äkersberga (fp) kort genmäle; Vi vet att det finns mycket kunnande ochmycken information samlad, att det t. o. m. ibland är entydig kunskap somfinns. Men vi vet också att den kunskapen har mycket svårt att nå ut i praktisktillämpning. Där saknas en samordnad och mottagaranpassad information - en avde viktiga uppgiftema för en utredning av det slag som reservanterna förordar. Fm sade att folkpartikraven har försvunnit, menhon sade också i sitt inlägg att reservanterna ställer sig bakom alla yrkandensom fanns i motionerna. Som jag sade är somliga av de här folkpartikraven litetför framsynta, men de har inte försvunnit. De kommer igen. Jag noterade medtillfredsställelse formulering; Utskottet har tills vidare lämnatfrågan om en återvinningslag åt sidan. Det är tydligt att det här förslaget harsätt ett frö även hos utskottsmajoritetens talesman. Men jag tyckte att fra inlägg andades för mycketav att allt är bra som det är och att ingenting mer kan göras. "Utskottetförutsätter", anför majoriteten, "att Kungl. Maj:t och övriga berördaorgan ägnar denna fråga stort beaktande". - Det gäller alltså frågan omsamordning inom det här området. Jag har viss praktisk erfarenhet avavfallsfrågor, sä praktisk att jag ofta gär ut och tar i skräpet med mina egnahänder. Jag upplever mest påtagligt av allt - som kampanjledare i länför Avfallshantering m. m. HållSverige rent och som kommunalman med specialinriktning bl. a. på mUjöfrågor ochdå även avfallsfrågor - bristen på samordning och framför allt bristen påsamordning från statliga organs sida. Jag har alltså inte riktigt sammaförtroende för de statliga myndigheternas samordningsambitioner därvidlag somfm har. Jag tror att det behövs en särskild åtgärd från sidaför att fä den av alla önskade samordningen. Fra () kort genmäle: Jag skall bara mycket kort påpeka för herrNorrby i Äkersberga att det han eftersträvar - nämligen en samordning av deåtgärder som vidtas och som skall vidtas - är just vad utskottet har uttalatsig om. Utskottsmajoriteten har samma formulering som reservanterna, vilketframgår om man granskar meningen före den citerade. Majoritetenanför: "Mot denna bakgrund framstår det enligt utskottets mening somsärskUt angeläget att de ohka insatserna samordnas så att största möjligaeffektivitet och ur samhällssynpunkt mest ändamålsenliga användning kommer tillstånd av såväl ekonomiska som personella resurser." Men det som reservanternahar gjort, vilket verkligen förundrar oss något med hänsyn till de ambitionerreservanterna har i återvinningsfrågan, är att begära en ny utredning. Utskottet har redovisat de utredningar som är gjorda, denforskning som har bedrivits, vad som är pä gång och vilka försök som görs iåtervinningsfrågan. Men reservanterna vUl nu ytterligare försinka återvinningsprincipenstillämpning genom att begära en ny utredning. Jag förstår inte varförreservanterna litar mer till en utredning än till ett uttalande att utskottetförväntar sig att Kungl. Maj:t skall göra denna samordning som är såoundgängligen nödvändig. Vi kan inte hålla på och vänta på fler utredningar. Vimåste komma i gäng med jobbet. i Äkersberga (fp) kort genmäle: Vi skall inte vänta pånya utredningar, men vi mäste optimera resursanvändningen, och med densplittring på olika myndigheter och intressenter vi har får vi inte denoptimeringen av resursanvändningen. Man måste inte alltid vänta på sittandeutredningar när det gäller angelägna åtgärder, men man kan inte säga nej tillatt föra frågorna framåt bara för att man vill vidta en rad praktiska åtgärder.Min erfarenhet är att den stora bristen härvidlag ligger i samordningen. Manfår inte ut forskningsresultat och resultat av teknisk utveckling i praktisktUlämpning. Varje kommun får slåss för sig, och Kungl. Maj:t har alltså hittiUsvisat att man inte lyckas på den punkten. Det behövs en bredare styrning än denKungl. Maj:t uppenbarligen kan åstadkomma, och det bromsar inte praktiskainsatser om man är angelägen om att lösa frågorna pä både kort och lång sikt. FruTHEORIN (s) kort genmäle: Jag får återkomma än en gång, iÄkersberga. Jag tror inte att man kan komma längre än om uttalar sigför att till Kungen ge tUl känna vad vi i utskottsbetänkandet har anförtom behovet av samordning av insatserna pä avfallshanteringens område. Viuttalar oss mycket starkt för denna samordning, och självfallet kommer Kungl.Maj:t att följa ett uttalande av . Om vi skulle göra som vUl och somreservanterna har skrivit i reservationen - av skäl som framstår som nägotunderliga efter den promemoria som är redovisad - skulle vi av Kungen begäraytterligare en utredning om samordningen.