prot · FW0927 · 1973-12-31 00:00:00 — Till den behövandes hjälp skall offentligt biträde kunnaförordnas. De olyckliga behövande kan finnas i många situationer. De kan varaalkoholskadade, nervöst sjuka, föräldrar till barn med avvikande beteende. Dekan vara ungdomar och föräldrar till ungdomar som det har gått snett för påolika sätt, och många, många flera. Alla har dock ett gemensamt behov av att fåhjälp att rent mänskligt reda upp sin egen situation och att ta vara på sinlagliga rätt i det sammanhanget. 1 regel är också de behövande i ett socialtogynnsamt läge. Ofta har dessa en attityd mot samhället där misstanken att bliöverrumplad eUer lurad omöjliggör ett förtroendefullt samarbete för vård ochbehandling. Några centerpartister med i Luttra i spetsen hartagit upp de här problemen i en motion, där de begär att offentligt biträdeskall förordnas då inte särskilda skäl talar däremot. Egentligen råder väl ingadelade meningar om detta. Utskottet har också skrivit välvilligt i sinmotivering för avstyrkande av motionen, men vi anser det befogat att , när vigår att fatta beslut i frågan, anmäla att vi här har en avvikande mening. Justitieministern har i propositionen uttalat: "Denenskildes egen bedömning av behovet av biträdeshjälp måste givetvis alltidbeaktas men bör i allmänhet inte tillmätas någon avgörande betydelse." Vitror att det uttalandet kommer att få vissa konsekvenser vid handhavandet avlagen i fortsättningen, och därför vill vi ta upp en hten debatt just på detområdet. Hela vårvårdfilosofi bygger ju på en lojal och accepterande medverkan Ändring i rättshjälpslagen m. m. från denvårdades sida. Hur skall samhället kunna nå en accepterad medverkan, omvederbörande blir vägrad hjälp redan på det stadium, där det gäller atttillvarata hans lagliga rättigheter? Ofta upplever den olycklige enskilde samhället som enauktoritär motpart med förkrossande myndighet. Jag har läst i skogen, som ger en inbhck i hur en ung människa uppleveranstaltsinstitutionens välmenta hjälp. Förtroendet för hjälpen är nödvändig ombehandlingen skall lyckas. När både utskottet och departementschefen säger att införnyordningen bör vi av ekonomiska skäl vara försiktiga och pröva oss fram, så ärdetta i och för sig riktigt. Men om nu behandlingsresultatet äventyras ellerbehandlingen helt misslyckas genom att den det gäller får en från börjanfelaktig inställning till samhällets avsikt med vården, då gör inte samhälletnågon ekonomisk vinst. En misslyckad återföring på denna grund blir mycketdyrare för samhället, och för personen i fråga kan det ju innebära enkatastrof. Med hänsyn till departementschefens uttalande ochutskottets skrivning om restriktivitet anser vi oss förphktade att , när reformeninföres, anföra dessa synpunkter. Jag vill till justitieministern säga att jaghoppas att de synpunkter som vi anför i reservationen verkligen prövas näreffekten av lagen, såsom man nu har sagt, skall genomgås. Med detta yrkar jag bifall till reservationenI vid punkten A i justitieutskottets betänkande nr 1. Vid punkterna B och C har jag inte annat yrkande än ombifall till utskottets hemställan. Beträffande behörighetskravet för detoffentliga biträdet anser jag i likhet med utskottsmajoriteten att någotexamenskrav inte skall uppställas för behörighet. Det viktigaste är att vi fårkunniga och lämpliga personer att förordna. Rent psykologiskt är det också, somjag har anfört, viktigt att det, om möjligt, blir ett förtroendefulltsamarbete mellan den behövande och biträdet. Jag tror att detta är väldigtviktigt om man skall lyckas med den framtida vården. Beträffande yrkandet under E, som avser rättshjälp åtföretagare, kan det möjligen genmälas att det egentligen inte hör till dennaproposition. Men vi anser att frågan om näringsidkarnas rätt till rättshjälp ärsä viktig att vi återkommer med det kravet som detta ärmöjligt. Vi har ju också härvidlag flertalet remissinstanser med oss. Det speglar inte verkligheten om tror attföretagaren i ahmänhet har försäkring som täcker rättsskyddet. Inte heller haren vanlig småföretagare någon fond att ta av om han blir angripen och måstevärja sin lagliga rätt. För många småföretagare är biträdeskostnader vid enprocess inte normala företeelser, som utskottet skriver. Det måste ansesstötande att en näringsidkare kan bli angripen och tvingad att föra process moten person som får allmän rättshjälp medan han själv kan bli helt utblottad ikampen för att värja sin rätt. Den angripande kan processa nästan gratis undervissa förhållanden, medan den som tvingas att värja sin rätt på egen bekostnadbhr helt utblottad. Även i detta avseende hoppas jag att den framtida prövningsom ställts i utsikt skall mer realistiskt se på dessa frågor. Orättvisan ärför den som känner förhållandena så uppenbar. Många företagare kan , irädslan för en oviss ochkostnadskrävande process, pressas att godta lagstridiga och orätta krav,framställda i medvetande om att företagaren själv riskerar en måhända dyrbarprocess med en motpart som med allmänt stöd kan ta processkostnaden. Herr talman, med de här korta motiveringarna vill jag yrkabifall till reservationen 4 till utskottsbetänkandet. Jag tror också attkammaren uppskattar om jag slutar här, I övrigtyrkar jag bifall till utskottets förslag. Ändring i rättshjälpslagen m. m. I detta anförande, under vilket herr förste vice talmannenövertog ledningen av kammarens förhandlingar, instämde i (c). HerrERNULF (fp): har begärt ökade möjligheter tillrättshjälp för enskilda parter inte bara i rättegång vid allmän domstol utanockså i processer vid förvaltningsdomstolar och förvaltningsmyndigheter. Detär glädjande att regeringen nu lagt fram ett förslag till rättshjälp i enviktig del av förvaltningsprocessen och förvaltningsförfarandet i övrigt,nämligen den som främst handlar om administrativa frihetsberövanden och övrigatvångsåtgärder inom barnavården, nykterhetsvården, kriminalvården i frihet,mentalvården och utlänningslagstiftningen. En av de allra viktigaste rättssäkerhetsgarantierna i enprocess, vare sig den förs vid allmän domstol, vid förvaltningsdomstol eller iförvaltningen i övrigt, är rätten för en enskild part att få ett kunnigtbiträde vid sin sida. Det är inte lätt för den enskilde att utan hjälptillvarata sin rätt inför myndigheterna, särskilt inte när det t, ex, är frågaom att överklaga en myndighets beslut till högre instans. Och även om enförvaltningsmyndighet har att tillse att den enskilde partens rätttillvaratas, så uppfattar den enskilde i verkligheten ofta - om också med orätt myndigheten såsom sin motpart. Enligt propositionen skall den enskilde parten ha rätt attfå biträde, om det behövs ett biträde. Departementschefen framhåller särskiltatt avgörande därvidlag inte är om parten själv tycker att han behöver hjälp,utan det måste föreligga ett objektivt motiverat behov av biträde. Och det kankanske låta bra. Men för den enskilde parten, som själv anser att han behöverett biträde, måste det kännas egendomligt att få begäran om biträde avslagen,t, ex, med den motiveringen att frågan om att beröva parten hans frihet är såklar att det inte behövs något biträde när man skall avgöra saken. Särskiltstarkt kan behovet av biträde kännas för en part som redan är berövad friheten.Det är väl ganska lätt att föreställa sig den känsla av hjälplöshet som kanuppkomma hos den person som sitter inspärrad i häkte eller någon annanstans ochsom begär att få ett biträde till sin hjälp men får en sådan begäran avslagenav myndigheten, I reservationen 1 av och centerpartietsledamöter i utskottet hävdas att den enskilde bör ha rätt att, om han så begär,få ett offentligt biträde. Undantag bör göras bara om ett offentligt biträdeskulle vara uppenbart onödigt. Jag tror att ett dyhkt undantag skulle vara Ändring i rättshjälpslagen m. m. ganskasällsynt i sådana fall där den enskilde är berövad friheten eller processengäller ett frihetsberövande, och det är förhållandet i ett mycket stort antalav de ärenden som det här är fråga om. Vi reservanter har inte haft möjlighet att utforma enlagtext i anslutning till vårt yrkande, och därför föreslås i reservationen attriksdagen skall begära att Kungl, Maj:t utformar ett dylikt förslag ochframlägger det för i sådan tid att ändringen kan träda i kraftsamtidigt med lagstiftningen i övrigt, alltså . Jag yrkar,herr talman, bifall till reservationen 1, I reservationen 2 föreslår och jag enmodifikation av propositionens förslag att det skall vara rättshjälpsnämnden ilänet som utser det offentliga biträdet. Vi godtar departementschefensuttalande om att det kan vara lämpligt att den nämnden i regel utser biträdet, eftersomdet är fråga om en mängd olika myndigheter och en mängd olika situationer ochdet naturligtvis är önskvärt att man får en viss enhetlighet när det gäller attförordna biträde. Men vi menar att i de fall där parten är berövad sin frihetär det mycket viktigt att han inte skall behöva sitta inspärrad ännödvändigt. Därför vill vi inte godta ett dröjsmål som beror på attvederbörande myndighet eller parten själv skall behöva gå omvägen få ett biträde förordnat. måste iså fall begära in erforderligt material från den myndighet som handläggerärendet och på grundval av det pröva frågan om biträdesförordnandet. säger utskottets majoritet att denna sak kan ordnas mycketsnabbt. Myndigheten kan göra en kort sammanställning av de sakför hållandensom motiverar ett biträde. Sådana frågor kanske t. o. m. kan ordnas pertelefon. Vi vet emellertid inte hur dessa rättshjälpsnämnder kommer attfungera. Om frågor av detta slag kan ordnas enkelt och snabbt med etttelefonsamtal, så är det naturligtvis bra, men erfarenheterna av de allraflesta statliga myndigheter, både domstolar och andra, är att statsmakterna germyndigheterna för litet personal, och resultatet bhr en eftersläpning iarbetet. Och även om man kan ge sådana här frågor en viss förtur kan det ändåinnebära att parten får sitta omhändertagen i onödan. Jag kan ta ett exempel från kriminalvården i frihet. Därfår man ibland omhänderta någon för att återföra honom till en anstalt eller avannan anledning. I sådana fall brukar man försöka att mycket snabbt få tillstånd en förhandling, där det kan hända att vederbörandes sociala situation kanredas upp och frihetsberövandet därigenom upphöra. Det är ett ganska vanligt fall.Och menar jag att det är ganska onödigt och icke godtagbart att vederbörandeskall sitta omhändertagen därför att ett omständligt förfarande införrättshjälpsnämnden fördröjer hela frågan. Vi föreslår därför att den myndighetsom behandlar ärendet i sådana fall skall ha möjlighet att själv förordnabiträde på samma sätt som t. ex. en domstol förordnar biträde åt den som sitteranhållen eller häktad. Jag yrkar sålunda bifall även till reservationen 2. Sedan finns det ytterligare två reservationer. 1reservationen 3 tar man upp frågan om de kvalifikationer som bör ställas på ettoffentligt biträde. Det är klart att sådant biträde skall vara en kunnig ochlämplig person. som herrDockered uttryckte saken, men ofta dokumenteras väl kunnigheten genom att manhar genomgått en viss utbildning och avlagt en viss examen, och lämphgheten fårbedömas av den myndighet som förordnar biträdet, 1 propositionen sägs bara attbiträdet skall vara lämpligt, I reservationen föreslås att man skall användasamma formulering som när det gäller rättshjälp i allmänhet, främst viddomstol, dvs, att till biträde skall förordnas advokat, biträdande jurist påadvokatbyrå eller annan person som är lämplig för uppdraget. Skillnaden mellanpropositionens lagtext och reservanternas förslag är väl inte särskilt stor,men även i de fall som gäller administrativa tvångsåtgärder är det många gångerfråga om rent rättsliga bedömanden, och ofta är det också fråga om överklagandetill högre instans av ett beslut om frihetsberövande. Vi reservanter tyckerdärför att det är ganska naturligt, för att inte väcka missförstånd vidtillämpningen, att man formulerar behörighetskravet i detta fall på samma sättsom när det gäller rättshjälp i allmänhet. Vad den enskilde parten behöver äveni förvaltningsprocesser är ju ett biträde som kan lagstiftningen och som kanföra hans talan i ganska formella processuella förfaranden. Vad slutligen reservationen 4 angår gäller det en frågasom behandlades redan när antog rättshjälpslagen . HerrDockered har närmare utvecklat behovet för en näringsidkare av att kunna fårättshjälp i många fall, även när det inte gäller hans privata angelägenheterutan då det rör sig om frågor som angår hans näring. Det kan gälla enhantverkare, en jordbrukare eller en småföretagare i största allmänhet, Iförarbetena till lagen har också sagts att det skall finnas möjlighet härtill,och i lagtexten talas om att sådan möjlighet skall finnas när särskilda skälföreligger. Men vi tycker, som redan har framhållit, attlagen är alltför restriktiv mot dessa näringsidkare, och vi har begärt en meragenerös utformning av lagtexten för dessa fall. har utvecklat denfrågan närmare, och jag skall inte ta upp tiden med att yttedigare tala om den. Jag yrkar alltså bifall även till reservationen 4. Ändring i rättshjälpslagen m. m. HerrLIDGARD (m): Jag hade tänkt att säga några ord ombehörighetskraven för den som förordnats till biträde i sådana här sammanhang.Herr har utvecklat saken, och jag har därför kanske inte så särskiltmycket att lägga till. Låt mig emellertid konstatera att det, trots att detfinns en reservation som bygger på en motion som jag ursprunghgen är upphovsmantill, inte föreligger några skillnader i de grundläggande värderingarna. Bådemajoriteten och minoriteten i detta ärende är ju angelägna om samma sak,nämligen att den som är i behov av rättshjälp också skall kunna få ett biträdesom kan erbjuda bästa möjliga och effektivast möjliga hjälp. Sedan kan mannaturligtvis ha litet olika uppfattningar om hur man skall komma fram till ettsådant förträffligt resultat. Går man till de grundläggande handlingarna i ärendet, tillden utredning som ligger till grund för propositionen, kan man ju konstateraatt utredningen visserligen stannade för att man inte skulle fastställa Ändring i rättshjälpslagen m. m. någraformella kompetenskrav, men det räknades upp en mängd situationer där man sägeratt det skulle vara önskvärt om vederbörande hade juridiska kvalifikationer ochde erfarenheter som hör ihop med en juridisk verksamhet. Går man till de remissyttranden som inhämtats i dettaärende kan man nästan genomgående finna att hovrätter, länsstyrelser och andraverk har tagit fram sådana motiv, som man skulle kunna använda för att motiveraen skärpning av kompetenskraven. Egentligen är det väl bara Föreningen som hälsat departementschefens förslag med riktigtillfredsställelse. Man känner naturligtvis sin egen kompetens, när man har enutbildning av det slaget, och man har helt naturligt i sin verksamhet kanskeinte mött personer som varit så insatta i rättsliga frågor. Varför har man intemött sådana? Ja, det beror naturligtvis på att man hitintills inte har haft denmöjlighet som erbjuds att engagera advokater eller deras biträden i den härverksamheten på för den rättshjälpssökande ekonomiskt tillfredsställandevillkor. De möjligheterna kommer man att få i fortsättningen, och det är välmycket sannorlikt att det blir advokater och biträdande jurister som kommer attvinna en större erfarenhet på detta område med tiden, och det skall viegentligen bara vara glada över. Det finns givetvis bekymmer i samband medförslaget, och jag håller mig här till socialchefernas uttalande där deanknyter till folk med en viss utbildning och säger att de är bra och att dehar erfarenhet av det hela. Ja, visst äi' de bra. Men var är de i allmänhetverksamma? I allmänhet är de verksamma inom olika förvaltningar. Naturligtvisskall som biträden inte engageras folk som är anställda i den förvaltning därärendet är anhängigt det har också sagts i propositionen eller någon annanhandling. Inte heller kan man ta folk från angränsande institutioner - ellerhur det nu står i handlingarna. Men det är alldeles klart att flertalet av de människorman har tänkt som lämpliga biträden ändå är anställda någonstans. Det är väländå inte meningen att detta förslag skall utveckla sig till en möjlighet tillnågon sorts extraknäck för dem som tjänstemannamässigt sysslar med frågor avaktuellt slag. Jag kan inte på rak arm tänka mig så många fritt arbetandesocionomer och var de egentligen skulle arbeta. Jag uppfattar detta som ett rättssäkerhetsmoment att mansom biträde har någon som är fristående i förhållande till de offentligamyndigheterna och inte känner något beroende. En fristående privatpraktiserandejurist kan litet hårdare och bestämdare engagera sig i ett ärende utan hänsyntill kolleger. Det tror jag är en vinst för den rättssökande. Jag skall inteöverdriva detta, men jag vill betona att en sådan här situation kan man nogändå tänka sig in i. Ja, herr talman, jag sade inledningsvis att jag inte troratt det är så mycket som skiljer oss - det sade också. Hade detvarit fler kolleger i kammaren kan det hända att man hade kunnat övertyga dem.Nu misströstar jag litet om detta. Jag yrkar likväl bifall till reservationen3. Den rättshjälpsreform som träder ikraft och som fattade beslut om förra året är ensynnerligen viktig och urjämhkhetssynpunkt angelägen reform. I propositionen 132 från som vibehandlar nu finns åtskilliga kompletteringsförslag till den rättshjälpslag somvi, som sagt, behandlade . Även de förslag som finns i dennaproposition hälsar jag med stor tillfredsställelse. Jag har i anslutning till denna proposition tillsammansmed ett par partikamrater väckt ett par motioner, och jag skall något ta upp enav dessa motioner. 1 de nu existerande kommunala och landstingskommunalarättshjälpsanstalterna har man möjlighet att för klienter som inte behärskarsvenska språket alltså för utlänningar erbjuda en tolkservice när debesöker rättshjälpsanstalter. 1 den rättshjälpslag som alltså redanfattat beslut om finns den här frågan inte med -den är inte löst. Inte heller iden proposition som vi nu behandlar har man lagt något förslag om hur man skallklara den här frågan efter den . Erfarenheterna från de kommunala ochlandstingskommunala rättshjälpsanstalterna visar emellertid att en mycket stordel av de klienter som har behov av rättshjälp just är utlänningar. Jag har imin motion exemplifierat detta med statistik från stads rättshjälpsanstaltavseende , då över 700 klienter inte kunde svenska språket och hadebehov av tolkservice. Om ingenting sker före kan de allmännaadvokatbyråer, som rättshjälpsanstalterna döpts om till, och deprivatpraktiserande advokater som skall biträda med rättshjälp inte åta sigarbete för utlänningar, därför att de inte har några garantier för atttolkservicen ersätts av allmänna medel. Man blir speciellt orolig , när man tar delav domstolsväsendets organisationsnämnds promemorior. Det är nämligendomstolsväsendets organisationsnämnd som tar fram det erforderliga underlagettill den proposition angående de allmänna advokatbyråernas organisation som viväntar till vårriksdagen. 1 en promemoria sägerorganisationsnämnden just beträffande tolkfrågan följande med anledning avframställningar från cheferna för rättshjälpsanstalterna: "De kostnadersom åsyftas från rättshjälpsanstalternas sida är kostnader för tolkning sombehövs vid handläggningen av olika ärenden på advokatbyrå. Några bestämmelserom dessa kostnader finns inte i rättshjälpslagen. Det synes knappast kunnakomma i fråga att advokatbyråerna i särskild ordning skulle kunna fåersättning för de kostnader som uppkommit för tolk och som den enskilderättssökanden inte kunnat betala. En sådan lösning skulle innebära attsärskilda rättshjälpsförmåner tillskapas vid sidan av rättshjälpslagen." När justitieutskottet behandlat vår motion har utskottetuppenbarligen ansett att vi motionärer har rätt, när vi i klämmen på motionenkrävt att den här frågan skall vara löst i samband med att rättshjälpslagenträder i kraft. Utskottet är positivt till motionen men vill inte tillstyrkaden utan hänvisar till en lagrådsremiss, i vilken departementschefen sagt attdenna fråga skall tas upp till behandling i samband med förslag tillorganisation av samhällets rättshjälp. Vi har alltså att emotse en sådanproposition. Jag tycker emellertid att utskottet klart borde ha sagt ifrån attdet förutsatte att propositionen skulle komma att innehålla förslag innebärandeatt den nuvarande ordningen bibehålles och att tolkservicen Ändring i rättshjälpslagen m. m. Ändring i rättshjälpslagen m. m. Jag vet mycket väl att tolkservicen vidrättshjälpsanstalterna är en detalj i ett större sammanhang, nämligensamhällets tolkservice över huvud taget. Om det på ett område finns entillfredsställande ordning, måste det på ett tidigt stadium lämnas garantierför att den ordningen inte förändras i och med att man byter huvudman, vilketsker fr. o. m. den då staten inträder som huvudman. Jag skulle vara tacksam om utskottets talesman klart villeunderstryka att utskottet har samma uppfattning som vi motionärer, att dennafråga skall vara löst den och att den proposition som aviserats ilagrådsremissen verkligen kommer att innehålla förslag med ett sådant innehållatt våra statliga advokatbyråer och de privatpraktiserande advokater sombisträcker icke svensktalande med rättshjälp får möjligheter tillersättning av allmänna medel för erforderlig tolkservice vid handläggningen avärenden, som gäller medborgare vilka inte behärskar svenska språket. Fröken (): Det är i och för sig glädjande att det tycks råda så storenighet om att propositionen 132 om den s. k. rättshjälpsreform 2, som vi nubehandlar, är välkommen såsom komplettering till den stora och genomgripandereform om samhällets rättshjälp som fattade beslut om förra året - enreform som för övrigt kanske ännu inte har fått den genomslagskraft som manskulle ha förväntat. Det beror förmodligen på att den ännu inte har trätt ikraft; innan den gjort det lär det väl inte komma in i det allmänna medvetandetvilken betydelse den har. Det finns ett antal reservationer till det betänkande vihar att behandla , men det förringar egentligen inte intrycket av att detråder en känsla av stor och allmän tacksamhet över att vi har fått det härförslaget frän . De mål och ärenden det är fråga om i detta fall är sädanasom berör frågor där den personliga rörelsefriheten och integriteten kommer ikläm i administrativa ärenden, och det är väl då enligt propositionensprecisering främst inom mentalsjukvården, nykterhetsvården, barnavården ochkriminalvården samt på utlänningslagstiftningens område som lagen kommer attgälla. Man kan naturligtvis som utskottet säger diskutera huruvida det områdetär tillräckligt vidsträckt, men med hänsyn till den utomordentligt storarättstrygghet som har tillförsäkrats medborgarna i gemen genom antagandet avlagen om allmän rättshjälp kan det vara skäl att nu gå en smula försiktigt framför att se hur stor omfattningen av den här verksamheten blir - och hur stortdet verkliga behovet blir vet man ju inte förrän lagen förts ut i livet ochfått tillämpas . Detta gör alltså att man bör iaktta en viss aktsamhetnär det gäller att gå vidare i mera liberal riktning, vilket yrkas i en rad avreservationerna. Jag skall bara göra några korta kommentarer tillreservationerna. Jag ber herr talmannen om ursäkt, ifall jag håller på någotlängre än vad jag har aviserat, men om jag skall kunna bemöta vad som tidigarehar sagts, kanske det tar htet . I reservationen I av m. fl, talas omförutsättningarna för förordnande av offentligt biträde. Där vill man gåbetydligt längre än vad som har föreslagits i propositionen och vad som hartillstyrkts av utskottets majoritet. Man stöder sig därvid på de motioner, nr1914, 1915 och 1916, som har väckts, och hemställer hos Kungl, Maj:t om ettnytt förslag, där hänsyn skall tas till vad som har anförts i reservationen.Det innebär egentligen att man kräver att det skall föreligga oinskränkt rättför part som så begär att få offentligt biträde.