prot · FW09137 · 1973-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för den 13 innevarandemånad, § 2 Upplästes och lades till handlingarna följande frånjustitiedepartementet inkomna Granskning av fullmakt för ledamot av Till har fränriksskatteverket inkommit fullmakt för förbundssekreteraren ,, vUken vid ny röstsammanräkning utsetts till ledamot av iavgången ledamots ställe. Granskning av fullmakten företas inför chefen förjustitiedepartementet i närvaro av vederbörande fullmäktige i ochriksgäldskontoret. Någonanmärkning framställs ej mot fullmakten. Protokoll över den företagna granskningen skaU tillsammansmed fullmakten överlämnas till . Det antecknades att () utsetts att inträda som ledamot av kammaren i stället för (), § 3 Meddelande ang. sammanträdestider Kammarens sammanträden blir bordläggningsplena och tar sin början kl, 12,00respektive kl, 15.00. Det arbetsplenum som utsatts till onsdagen den 28 novemberkl. 10.00 inleds med behandhng av kulturutskottets betänkande om rundradiofrågor.Även sammanträdet blir ett arbetsplenum. Efterfrågestund inleds ärendebehandlingen med näringsutskottets betänkandeom samgående mellan postbanken och Kreditbank. Sammanträdet fredagenden blir ett bordläggningsplenum och börjar ,00. § 4 Föredrogs och hänvisades motionerna nr 2118-2120 tUlnäringsutskottet, 13 nr2121-2123 tiU justitieutskottet, nr 2124 tiU inrikesutskottet, nr 2125-2151till jordbruksutskottet, nr 2152-2157 tiU skatteutskottet, nr 2158 och 2159 tUlcivUutskottet, nr 2160 och 2161 tiU skatteutskottet, nr 2162-2164 tUltrafikutskottet, nr 2165 till näringsutskottet samt nr 2166 tUlkonstitutionsutskottet. § 5 Föredrogs och biföUs interpeUationsframställningamanr 160 och 161. § 6 Vidgad länsdemokrati Föredrogs konstitutionsutskottetsbetänkande nr 45 med anledning av motion om vidgad länsdemokrati. I detta betänkande behandladesmotionen 1973:965 av m. fl. (c) vari yrkats att riksdagenhemställde hos Kungl. Maj:t att motionen överlämnades till länsberedningen föratt beaktas i dess arbete. Utskottethemställde att skulle avslå motionen 1973:965. Reservation hade avgivits av herrar (),(), (), i (c). Fiskesjö (c), () ochWijkman (m) vUka ansett att utskottet bort hemstäUa, att med anledning av motionen 1973:965 hosKungl. Maj;t hemställde att motionen överlämnades tiU länsberedningen för attbeaktas i dess arbete samt i övrigt gav Kungl. Maj;t till känna vadreservantema anfört. Vi har som bekant från i över ettårtionde drivit kravet på en vidgad länsdemokrati. Det första initiativet togsfrån vår sida . Vårt krav har också varit framgångsrikt i sä måttoatt det fått aUt vidare genklang såväl här i som runt om ute ilandet, inte minst bland landstingspolitiker av olika politisk kulör. Ettomfattande utredningsarbete har också ägt rum, främst genom länsdemokratiutredningensom avgav ett framåtsyftande och betydelsefullt principbetänkande.Förvaltning och folkstyrelse. Men vi har inte ännu nått fram tUl målet. Vi har haftanledning att aktualisera frågan vid praktiskt taget varje riksdag, främst avdet skälet att regeringspartiet, socialdemokraterna, och tUl dagsdato visat en så påtaglig och, måste jag säga, svårförståelig ovilja motförslagen att bygga ut och fördjupa demokratin på den regionala nivån. Sedan1970 har socialdemokraterna begravt frägan i länsberedningen, en utredning som enligt vad som framkommit inte nått fram till några somhelst beslut. Socialdemokratin vill, tycks det, med alla tänkbara medel skjutadenna fråga framför sig så långt som möjligt in i en oviss framtid. När vi från så hårt engagerat oss i den här fräganså beror det naturligtvis på att vi anser det utomordentligt viktigt att mannår fram till ett positivt resultat. Det finns enligt vår mening ingenanledning att på det regionala planet i viktiga samhällsfrågor ha en i principannorlunda beslutsordning än den vi är vana vid på riksplanet och i kommunerna.Det naturliga måste vara att det folkvalda regionala organet, , fårhuvudansvaret för den planering och de beslut som gäller för regionen somhelhet. Om som vi vill det övergripande ansvaret förutvecklingen inom respektive län läggs över frän till detfolkvalda , fär vi en fördjupad och vidgad demokrati. De för länetbetydelsefulla frågorna kommer att behandlas av ett organ som är öppet förinsyn, initiativ, debatt och ansvarsutkrävande i vanlig demokratisk ordning.Och genom detta får vi den effekten att landstingen på ett helt annat sätt ännu kommer att bli för medborgarna viktiga och intressanta politiska organ, påvilka de kan resa helt nya anspråk. En vidgning av landstingens kompetens kommer också attmedföra att de pä ett helt annat sätt än hittUls uppmärksammas av massmedia,särskilt lokal press, lokalradio och TV. Därmed kommer således de regionalafrågorna att lyftas fram ur den relativa anonymitet där de nu befinner sig, ochäven detta kommer naturligtvis att medverka till ett bredare engagemang frånmedborgarnas sida och till en bättre information om beslutens innebörd. Genom att frågorna fiyttas över från den statligabyråkratin till landstingen kommer således viktiga demokratiska värden atttUlgodoses. Vi får ett rakt och lättöverskädligt ansvarsförhållande. Vi vidgarmöjligheterna tUl insyn och påverkan, vi ger ett ökat och förbättrat underlagför information och debatt. Allteftersom åren gått har den reella utvecklingen medförtatt allt fler och allt viktigare samhällsuppgifter lagts pä länen och nyatrycker på. Det gäller sä viktiga ting som fullföljandet av den fysiskariksplaneringen, frågor som rör bebyggelsestruktur och bostadsförsörjning,befolkningsramarna och deras fördelning, den regionala trafikplaneringen,miljöskyddet, naturvården, avfallshanteringen, kulturpolitiken och planeringenför fritid och rekreation. Den expansion som skett och den ytterligare vidgning avuppgifterna på regional nivå som kan förväntas ger naturligtvis kravet påvidgad länsdemokrati alldeles särskild tyngd. Det framstår som alltmer orimligtatt alla dessa för medborgarna så betydelsefulla ting inte skall kunna bliföremål för en samlad och samordnad politisk värdering och planering inom detfolkvalda organet, . Man kan också märka en allt större otålighet ute i olikalandsting. Det börjar bli vanligt att frågor som ligger utanför landstingenstraditionella verksamhetsområden väcks i form av motioner och interpellationer,som ger upphov till omfattande debatter utan att landstingen kan gå till någraförpliktigande beslut. Och om man ser på de politiska partiernas landstingsprograminför det senaste valet, så finner man att de ofta spelar över vida sektorermed krav som inte kan realiseras inom de kompetensområden som är tilldeladelandstingen. Även dessa program är uttryck för en tilltagande otålighet införden ordning som gäller. Och krav på reformer kommer allt tätare frän aktivalandstingspolitiker. Mot den bakgrund jag här skisserat är det mycket märkligtatt det statliga utredningsarbetet inte inriktats på ettförverkligande av länsdemokratialternativet. Länsstyrelsereformen 1970 var enundanmanöver, och länsberedningen har inte haft någon klar målinriktning försitt arbete. , som borde ha använts till att genom kompletterandeutredningar följa upp länsdemokratiutredningens principförslag, har därmed gåtttill spillo. har länsberedningen signalerat att den skall framlägga ettprincipbetänkande . Hur det kommer att se ut kan man naturligtvisinte ha någon absolut säker mening om. Men om man skall gå efter denföredragning som beredningens ordförande hade i , såkommer detta principbetänkande inte att sikta till några mera revolutionerandeförändringar. Ett utslag av den misströstan som man kan ha anledning att kännainför länsberedningens kommande betänkande är det faktum attLandstingsförbundet känt sig föranlätet att sätta i gång med en alldeles egenutredning om landstingens ställning och uppgifter. Man hyser således på denkanten inga större förhoppningar om positiva resultat av länsberedningensarbete. är det ju så att det över huvud taget inte är nägra nyaprincipbetänkanden som vi suktar efter. Det vägval som man kan göra är sedanlänge klarlagt. Man kan antingen inrikta sig på en fortsatt utbyggnad avlänsbyråkratin vilket tycks vara den socialdemokratiska linjen - eller gå inför ett förverkligande av det länsdemokratiska alternativet. Vi har fräncenterns sida länge förordat det . Det har också majoritetgjort. beslöt att länsberedningen skulle få i uppdrag attinrikta utredningsarbetet pä en utbyggnad av landstingen tUl regionalasjälvstyrelseorgan med ansvar för bl. a, den regionala samhällsplaneringen. Mendet -vill tydligen inte regeringen och inte heller socialdemokratervara med om. Regeringen har inte efterkommit beslut. Detta finner vi som vi framhåller i vår reservation i utskottsbetänkandet ur principiell synpunktanmärkningsvärt och ur saklig synpunkt synnerligen otillfredsställande.Fördenskull återkommer vi även i denna viktiga fråga. Jag ber, herr talman, att få yrka bifall till denreservation som är fogad till betänkande. Denna fräga har diskuterats mycket och längebåde här i och utanför . Diskussionen har stått mellan tvåhuvudhnjer: dels den länsdemokratiska linjen, som innebär att folkvaldalänsorgan får beslutanderätten över länsplaneringen och andra viktiga regionalaavgöranden, dels den länsbyråkratiska linjen, som innebär att dessa avgörandenskall fattas i länsstyrelserna, dvs. av statliga ämbetsmän eller av av statenutsedda ledamöter av länsstyrelserna. Denlänsdemokratiska linjen, som först utformades av länsdemokrati- utredningenår , har successivt vunnit anslutning i den aUmänna debatten, och för ettoch ett halvt är sedan nåddes i majoritet för denna linje. Riksdagenskrev dä till regeringen och begärde att länsberedningens arbete skulleinriktas på en utbyggnad av landstingen tUl regionala självstyrelseorgan medansvar för bl. a. samhällsplaneringen. Länsberedningen har dock icke fått denna inriktning avsitt arbete. Den arbetar vidare oberoende av beslut. Regeringen harinte brytt sig om beslut och har inte givit länsberedningen nägranya direktiv. Det ansvariga statsrådet, , dekreterade heltöppet i en frågedebatt att han inte hade för avsiktatt följa vilja och ge länsberedningen några nya direktiv. Jag troratt den debatten kommer att gå till historien som ett av de förhoppningsvissista och mest flagranta exemplen på förakt för demokratins spelregler. Dennakritik mot regeringens handläggning av frågan kvarstår givetvis, även om herrLundkvist nu inte längre inom regeringen ansvarar för dessa frågor. Jag skall, herr talman, här utveckla varför det är såviktigt att länsberedningens arbete ändras just nu och varför såledesutskottsmajoritetens linje att alla olika alternativ skallförutsättningslöst prövas av beredningen inte håller. Låt oss då först och främstminnas att denna fråga redan utretts av flera offentliga utredningar:länsförvaltningsutredningen och länsdemokratiutredningen, som båda varverksamma i slutet av förra årtiondet. gjorde somgrund för framtida funktionsfördelning en sektorsanalys för att visa huruppgifter fördelades mellan statliga och kommunala organ på olika nivåer. Sammaarbete utförs nu av länsberedningen. avgav 1968 ett stortprincipbetänkande. Länsberedningen har för avsikt att avge ettstort principbetänkande, för att därefter låta utredningen förpuppas ocheventuellt återkomma med konkreta förslag efter en förnyad riksdagsbehandling. Detta är som jag ser det en helt onödig omgång iutredningsarbetet. Det är en upprepning av vad som redan har gjorts. Vad som istället borde ske är att ett konkret förslag snabbt läggs fram för hurriksdagens principiellt länsdemokratiska linje skall kunna förverkligas. Vi vetnu att genom regeringens handlande kommer inte att få något sådantförslag. Därigenom blir givetvis förverkhgandet av länsdemokratin försenat.Det är emellertid, herr talman, värre än så. En länsdemokratisk reform blirhärigenom inte bara försenad, den blir troligen omöjliggjord genom regeringensoch länsberedningens handlande. Och jag skall utveckla skälen tUl att jag troratt man kan resonera pä det här viset. För några är sedan inrättades planeringsenheter vidlänsstyrelserna, och dessa har successivt förstärkts personellt. Dessa statligtanställda planerare kommer att fä en central uppgift vid fullföljandet avriksdagens beslut om den s. k. fysiska riksplanen. Detta betyder att redanunder kommer beslut och rutiner för den regionala planeringenatt bindas och att bindas till de statliga länsorganen. kommer då attom nägra år, låt oss säga 1975, tvingas konstatera att om man inte vill rivaupp hela den nya statliga förvaltningsapparat som skapats för 2 protokoU 1973. dettaområde på länsnivån saknas i det läget förutsättningar för en demokratiseringav länsförvaltningen. Detta är, som jag ser det, ett mycket starkt skäl förkritik mot regeringens handläggning av saken: regeringen hindrar i realitetengenomförandet av önskemål. Det är naturligtvis också ett starkt skälför att pä nytt skriva tUl regeringen i det här ärendet. Ett vanligt socialdemokratiskt argument är attlänsdemokratitanken på något sätt skulle kunna komma i strid med den kommunalademokratin. Ingenting kan enligt min mening vara felaktigare. Den kommunalasjälvstyrelsens gmndprincip är ju att människorna inom minsta möjliga enhet ochmed minsta möjliga avstånd till beslutsfattarna själva skall få avgöra sinaangelägenheter. Kommunens planering skall avgöras av kommuninnevånarnasföreträdare. Länsplaneringen borde lika självklart få avgöras avlänsinnevånarnas företrädare, dvs. de nuvarande landstingen. Och landstingenskulle jag gärna ge beteckningen länsparlament för att därmed markera denregionala självstyrelsen. TUlsammans med ett antal yngre liberaler gav jag förövrigt 1967 ut en bok med titeln , där vi sökte visa hur man ocksåpå länsplanet skulle kunna skapa en väljarnära form för beslutsfattande. En länsdemokratisk reform skulle innehålla dels enförändrad organisation av de statliga och kommunala organen på länsnivå, delsen förändring av befogenhetsfördelningen mellan dessa organ, där huvudprincipenskulle vara att statliga beslutsbefogenheter överfördes tUl kommunala organ ochdä i första hand sekundärkommunala organ. Jag skall i detta sammanhang beröraen problematik, som kommer att behandla senare i men somenligt min mening kan få ett samband med länsdemokratifrågan. Jag tänker dä päorganisationen av radio-TV i . Från sida har det centralastatliga monopolet pä detta område länge kritiserats, främst med hänsyn till derisker detta monopol medför för en ensidig nyhets- och åsiktsförmedling.Samtidigt har det varit uppenbart att det har funnits svårigheter attsäkerställa en verklig konkurrens pä området, helt enkelt pä grund avomfattningen av och kostnaderna för radio- och förslag om lokalradio har frän denna synpunkt sett sittintresse genom att man föreslår lokalradio med annan huvudman än SverigesRadio, vilket i och för sig bör hälsas med tillfredsställelse, även om mankunde ha önskat en klarare anknytning av detta huvudmannaskap till denkommunala självstyrelsens organ. Det är här som den länsdemokratiska reformen kan bliaktuell. Jag tror nämligen, kort uttryckt, att de nya länsdemokratiska organen- de till länsparlament förvandlade landstingen - skulle kunna bli huvudmän förett andra radio-TV-bolag. Länsparlamenten skulle i samverkan eller genomLandstingsförbundet kunna ta över delar av den programverksamhet som i dagsköts av monopolföretaget , t. ex. . Därigenom skulle detnuvarande centrala monopolet brytas, utan att kommersiella intressen fick ettökat inflytande över etermedia. I själva verket ser jag detta - länsparlamentensom huvudman för ett andra radio- och TV-program - som en nära nog idealisklösning av frägan hur rrian skaU organisera etermediasändningarna i ett demokratiskt och Det är självklart, att om detta alternativ för organisationen avradio-TV i skall kunna komma upp till allvarlig debatt, sä måstearbetet på att skapa verkligt länsdemokratiska organ påskyndas och inte som nui länsberedningen utredas i snigelfart. Detta är ytterligare ett skäl varförjag tycker att skall driva på och återkomma i denna fråga. Med dessa motiveringar vill jag yrka bifalltill reservationen. Efter de två tidigare inläggen här kunde jag i stort settha nöjt mig med att instämma i vad de båda talarna sagt i vad gäller innehålleti reservationen. Möjligen skulle jag vilja tillägga att för värt partisvidkommande kom värt definitiva ställningstagande tUl stånd när regeringen förnågra är sedan med missbruk av sin utnämningsmakt tUlintetgjordelänsstyrelsereformen så till vida som den tUlsåg att rättrogna socialdemokraterplacerades i majoritet i länsstyrelserna även i borgerliga län. I Sovjetunionenfinns det frimärken och brevmärken på vilka det stär "AU makt ätsovjeterna", dvs. Jag vUl inte föreslå hknande brevmärken här och jag vUl för övrigt inte göra någon som helst jämförelse. TUl skillnadfrån exempelvis justitieministern är jag mycket noga med uttalanden i sädanafrågor. Men jag vill ändå säga att det inte vore obefogat om detsocialdemokratiska partiet utfärdade brev-eller frimärken där det stod: AU maktät kanslihuset. Genom att detta blivit en följetong med olika kapitel harsaken sedan också fått en annan aspekt. beslut har ickeföljts av regeringen. Den har satt sig över detta, och den har gjort det med enöppen och cynisk motivering som erinrade om. Att regeringen på dettavis sätter sig över beslut förefaller särskilt egendomligt när vistär i begrepp att anta en grundlag som, även bokstavligt talat, skall förläggaall makt tUl gemak. Den administrativa och verkställande maktenskall självfallet icke ligga där, men man kan ju inte gärna göra gällande attett principbeslut i en så viktig fräga som den som gäller länsbyräkrati ellerlänsdemokrati hör till den administrativa eller verkställande makten. Jag ber att få yrka bifall tUl reservationen. HerrJOHANSSON i (s); Först det historiska. Med stor glädje har detre föregående talarna återvänt till en marsdag 1972, dä en reservation fränderas håll bifölls i kammaren. Däremot har de lyckats tränga bort ur sitt minnetvå andra beslut i varje fall har de inte berättat för kammaren om dem. Ärendet finns beskrivet i konstitutionsutskottetsbetänkande. Låt mig helt kort erinra om att det förelåg en centerpartimotion,undertecknad av m. fl,, vari det yrkades att vidbehandlingen av propositionen om hushållning med mark och vatten och regionalutveckling skulle uttala att den regionala utvecklingsplaneringen skullehandhas av ett länskommu-nalt organ och därför hemställa att Kungl, Maj:t idetta syfte möjligtskulle lägga fram förslag tUl en länsdemokratireform som skulle göra dettamöjligt. Utskottet avstyrkte denna motion. är att märka att kammaren intebiföll den reservation som stödde motionens krav, utan att den biföllutskottets hemställan. Av ännu större intresse är det beslut som riksdagenfattade , Under dechargearbetet hade man från borgerligt hållinom utskottet tagit upp frågan om regeringens behandling av riksdagenslänsdemokratiuttalande. Det är bekant att det beslut fattade översändestill länsberedningen av statsrådet det framgår klart och tydligt avstatsrådsprotokollet för , ansåg de borgerliga i utskottet attstatsrådet skulle ha utfärdat nya direktiv till utredningen, så att den endastskulle ha sysselsatt sig med det länsdemokratiska alternativet. Reservationsvisförde de fram denna tanke, och de vUle rikta en anmärkning mot statsrådetLundkvist, Kärnan i reservationen var att skulle ge tUl känna attregeringen inte efterkommit beslut; man skulle understrykadet principiellt betydelsefulla i att regeringen i en demokratisk och parlamentariskstat alltid söker handla så att folkrepresentationens önskemål förverkligas.Majoriteten i utskottet kunde inte tillstyrka detta yrkande. Det ansågs attregeringen hade vidtagit de åtgärder som man kunde begära med utgångspunkt iriksdagens beslut. Vad hände då i kammaren? Skulle man döma av de anförandensom har hålhts skuUe man kunna tro att reservationen hade bifallits, men isjälva verket beslöt kammaren med 147 röster mot 130 att bifalla utskottetshemstäUan, Man talar här om att regeringen brister i respekt för , menskall då regeringen se bort från de två beslut som har fattat ochendast ta hänsyn till det första beslutet? Det betyder att herrarna vägerbesluten mot varandra. De beslut som herrarna tycker är gynnsamma och riktigaräknar ni med, andra skjuter ni ät sidan. Grundlagen tillåter inte någon sådanvägning av besluten, utan här gäller det ena riksdagsbeslutet i lika hög gradsom det andra. Men det finns också anledning att stannainför den utredningsteknik som man vill tUlämpa, Åtminstone har ochjag fört långa diskussioner här i kammaren om detta. Det är inte min mening attpä nytt ta upp en stor diskussion därom, men hur tänker ni er egentligen att enregering skall handla? Efter beslutet skulle man enligt herrarnasuppfattning tydhgen från regeringens sida ha utfärdat nya direktiv. Sedanfattade ett beslut , som stred mot marsbeslutet. Skulle detleda till att man på nytt hade ändrat direktiven? Därefter kom riksdagensbeslut i anledning av dechargebetänkande i april 1973.Det innebar en bekräftelse av höstbeslutet , och man hade alltså intebehövt ändra direktiven. Tydligen skall vissa beslut inte räknas, men det måsteändå vara fel. Framför allt innebär emellertid de tankegångar som harutvecklats att en regering inte kan fä pröva olika alternativ i en offentligutredning. Det begärs här inte tilläggsdirektiv utan en minskning av det områdesom utredningen fär arbeta pä. Det får till konsekvens, såvitt jag förstår, atten minoritetsregering aldrig kan låta en offentlig utredning arbeta med problemsom regeringen vill ha belysta. Den får då söka sig andra vägar. Man kankonstatera att det leder tUl att det svenska utredningsväsendet urholkas. Manfär inte de möjligheter tiU offentliga utredningar som man eljest skulle ha. Sä sent som avgav konstitutionsutskottetett enhälligt betänkande, där vi utvecklade betydelsen av parlamentariskautredningar. Men hur skall parlamentariska utredningar kunna arbeta omriksdagen ständigt kan gå in och förändra direktiven och regeringen inte färpröva frågorna i en sådan utredning? Jag skall inte närmare utveckla dennaprincipiella synpunkt, eftersom jag hade tillfälle att göra det . Däförsökte jag slå vakt om arvet frän på denna punkt. Jag hadehoppats att åtminstone skulle stödja mig, men tydligen stärjag fortfarande ensam i försöken att slå vakt om arvet från pä denpunkten. Det finns ytterligare en synpunkt som jag här vill förain. När man läser den reservation som finns fogad tUl konstitutionsutskottetsbetänkande kan man konstatera att reservanterna har gjort detta till något aven dechargegranskning. Det är fel att åstadkomma endechargegranskning. Tydligen resonerar man som sä: "Lyckades det inte påvåren, får vi väl se om vi har bättre lycka ", men det stridermot hela den syn som bär upp dechargearbetet. I betänkandet finns nämligeninförd en kritik mot handläggningen av ärendet. Man talar nu om att det finns två alternativ: ettlänsdemokratiskt alternativ och ett som man kallar ett länsbyräkratisktalternativ. Enligt min mening är detta fel. Det finns en rad alternativ tilllösningar pä detta område, och de skall prövas av utredningen. När utredningenkommer med sitt betänkande får vi tillfälle att närmare diskutera detta. Jag förstår att det kan vara lockande att gripa till ordetlänsbyråkratisk i detta sammanhang. Nog tyckte jag att det skorrade litet illanär åtminstone uttalade detta ord. Vad är det som har hänt på detta område? det sä, att nya uppgifter har lagts pä länen. är det allombekant att man har fått en s. k. lekmannastyrelse inom länen. Det har betytt,såsom herrar Fiskesjö och med all rätt framhöll, att olika uppgifter harflyttats ut tUl länen. försökte finna olika inskriptioner päfrimärken som kunde vara lämpliga för socialdemokrater. Han stannade tUl slutinför inskriptionen "All makt ät kanslihuset". Då frågar jag; Vem harrätt eller herrar Fiskesjö och ? Reservanterna hartydligen inte samma läsart här.