prot · FW09132 · 1973-12-31 00:00:00 — En klubbordförande som är elektriker och arbetat på arbetsplatsen anser sig gravt hörselskadad blott vid 45 ärs ålder. Hans arbetskamrat, som är 26 är, säger: "Oljudet är ohdligt . Jag brukar tänka för mig själv; Hur skall jag stå ut här till pensioneringen? Det är ju kvar ." Den arbetsplats det är fråga om råkar vara minarbetsplats, stålverket i Domnarvets järnverk. Man kan förstå att det är svårtatt rekrytera folk till en sådan arbetsplats. Direktören för järnverket sägeratt den påträngande mUjön kräver en viss tuffhet hos individen. Tuffhetenbestår väl i att kunna slå bort hälsoriskerna. är det sä att många tvingas arbeta på sådana härarbetsplatser för att över huvud taget kunna försörja sig. Men det har ocksåvisat sig att det finns ett stort motstånd mot industriarbete. Det går inte attbara fortsätta och tala om högre status för industriarbete det krävs konkretaåtgärder. Ätt det inte går att bara tala om högre status förindustrijobbet fick socialförsäkringsutskottet erfara vid en resa tiUFalunBorlänge. Man besökte järnverket. Först blev man bjuden på enintroduktion med direktörerna. I vanlig ordning omfamnade man varandra ochtalade om att höja statusen för industrijobbet. Men sedan råkade vi också fäbesöka den här arbetsplatsen, och jag har det bestämda intrycket att mängaefter randvandringen var ytterst betänksamma. Många som fick uppleva dettatyckte det var "ett rent helvete". Kanske var det en nyttig läxa. Vadsom behövs är alltså inte fagert tal utan konkreta åtgärder. Detta exempel visar att det är oerhört angeläget attfastslå hur en arbetsplats skaU se ut, dvs. fastställa regler och gränsvärden.Av den stora arbetsplatsremissen framgick det att detta är en angelägen sak.Många grapper var "starkt angelägna att det skapas bättre s. k. hygieniskagränsvärden för buller, gas, luftfuktighet, kemikalier och giftämnen". I reservation 4 ställs kravet på en förtursbehandhng avdessa frågor. Reservationen tar även upp en annan fråga som har uppmärksammatsi skyddsombudens remissvar, nämligen ackordsjäktet, och kräver ett slopande avackorden. I remissvaret sägs att "ackord och andra former avprestationslön är ett ständigt hot mot säkerhet, hälsa och god mUjö i Åtgärder för bättre arbetsmiljö Åtgärder för bättre arbetsmiljö arbetet".Många olycksfall sker i samband med tidspress, psykisk ohälsa fär allt störreomfattning osv. Det är uppenbart att regler mäste utformas för arbetsplatsenoch för en minskad arbetsintensitet. Det betyder att man måste faststäUa högstahastighet och bemanning vid t. ex. löpande band. Man måste faststäUa pauserna,kontinuerliga arbetsprocesser och regler för skiftarbete och ackordsformer. Gränsvärden, som är satta sä lågt att ingen skada sker påen arbetare under hela hans arbetsliv, skuUe bh ett stöd i kampen motarbetsköparnas ovilja att satsa på avgörande mUjöförbättring. Det skuUe ävenstyra in forskningen på konkreta uppgifter. Inför man bestämda regler förarbetstakt och Uknande finns möjhgheter att hejda den pågående utslagningen avarbetskraft. Det är inte bara arbetarnas tunga, hårda jobb och skiftarbete sommedför att många slås ut . Utslagning sker på många andra områden. Orsakenär också ackords- och prestationsnormer. mötte jag en f. d. stansoperatris, som hamnat iarbetsvärden. Orsaken var att hon helt enkelt stampats ut från sitt arbete. Sålänge det inte var ackord kunde hon stå ut med arbetet, men då ackord blevinfört stoppade hon inte. Prestationsnormerna gör att samhället får ta på sigstora kostnader när företagen helt enkelt sorterar människorna i A-, B-ochC-lag. Den centrala frågan måste vara om inte arbetsförhåUandena skaU vara säutformade att en människa skall kunna ha en dålig dag utan att därför bli synadi sömmarna eller få utstå obehag av många olika slag. Gränsvärdena är rekommendationer. Vi kräver att deskall ha laglig giltighet. Det behöver inte bli någon lång utredningsprocessför att åstadkomma detta. Vi kan gå till andra länder som ligger långt före ossi det här avseendet. Både och har lagstiftning som är merdetaljerad och mycket mer långtgående än den vi har. Vi kan söka oss dit, taexempel därifrån och lagfästa dessa regler. Vi behöver inte utreda i oändUghet.Därför menar vi att just dessa frågor skall fä förtursbehandling. Socialministernsäger att man skall ha särskild uppmärksamhet på detta, och då tycker jag också kan bifalla vär reservation, som gär ut på förtursbehandling av dennaangelägna fråga. Om en ny arbetarskyddslag skall stiftas behövs omfattandeförändringar för att skapa en grund på vilken man kan bygga vidare och få tUlstånd en utveckling mot en bättre arbetsmUjö. Arbetarskyddslagen har en s. k.målsättningsparagraf, som säger att ägarna till företaget och de arbetandeskall samverka för att åstadkomma sunda och säkra arbetsförhållanden. Men vadbetyder nu detta? Samverkan på jämställd fot? Nej, definitivt inte!Arbetsköparna har § 32, de äger företagen och de har i de allra flesta falltolkningsföreträde. Vad har arbetarna att sätta emot? Strejkär förbjuden t. o. m. som vapen mot dåliga arbetsmiljöer. I praktiken blirarbetsmiljön bara så bra som arbetsköparna vill. AU erfarenhet tyder på detta.Därför menar vi kommunisterna att lönearbetarna måstetillförsäkras maktbefogenheter i en arbetarskyddslag. Man talar om atttillgodose de arbetandes intressen, men det stannar vid vackra ord. Ireservationen 7 kräver vi en förändring av mälsättningsparagrafen så att denkommer att tillförsäkra arbetarna maktbefogenheter. I arbetsmUjöutredningensförslag var den stora frågan om skyddsom- budenskuUe få avbryta ett arbete om arbetsuppgiften innebar omedelbar och allvarhgfara för arbetarens hv och hälsa. Men om han avbröt ett arbete som inte innebaromedelbar eUer aUvarlig fara, skuUe han kunna ädömas böter han skulle aUtsåvara utsatt för risken att behöva betala skadestånd. I propositionen har bötesstraffet försvunnit tack vare enväldig opinion, som har vänt sig mot ett sådant förfaringssätt. Även vpk-motionen1187 hade kravet att skadeståndsansvaret skulle utgå. Kvar stårdock att ett skyddsombud endast får avbryta arbete som utgör omedelbar ochaUvarlig fara. Här måste kraftiga erinringar göras. SkaU ett skyddsombud kunnaförebygga risker i arbetet, måste hans och arbetarens värderingar av faranvara avgörande, och denna rätt fär inte knytas enbart tiU sädana faror som sägsvara omedelbara och allvarliga. Vidare är det motsägelsefullt att det i bUagan tiUarbetsmiljöutredningens betänkande först slås fast att det finns mångasmygande faror i arbetslivet men senare sägs att maktbefogenheten skaUbegränsas tiU omedelbar och aUvarUg fara. Det måste vara helt felaktigt ochinkonsekvent. Om ett skyddsombud avbryter ett arbete, gäUer avbrottet baratills yrkesinspektionen har sagt sitt, och med de erfarenheter som bl. a.skyddsombuden har, och även givit uttryck för i remissen om yrkesinspektionensroU, kommer det i mänga faU att bli arbetsköparnas värderingar som fäUerutslaget. SkaU maktbefogenheten för skyddsombuden få en reeU innebörd, är detendast den lokala fackföreningen, den som har valt skyddsombudet, som skallbedöma det berättigade i skyddsombudets åtgärder. Dagens skyddskommittéer är ingenting annat än samrädsorgan- det är väl heUer ingen som viU påstå någonting annat. 1 det förslag vi nubehandlar finns det ingenting som säger att det skuUe bh annorlunda. SkaU detdagUga skyddsarbetet få effekt, måste även skyddskommittéerna vara enmaktfaktor för arbetarna och inte som vara arbetsköparnas instrument. Lönearbetarna bör ha majoritet i kommittén. Vidare bör enkommitté kunna utfärda bestämmelser på arbetsmUjöområdet med laglig gUtighet.Överträdelser av bestämmelserna skaU kunna föranleda straffansvar, t. ex. fören företagsledning som vägrar att vidta en säkerhetsåtgärd. Skyddsombuden bör även vara den instans som lederföretagshälsovårdens verksamhet. Med majoritet för arbetarna kommerföretagshälsovårdens praktiska arbete att kunna föras in på banor som kommerarbetarna till godo. är ju företagshälsovården en stabsfunktion,knuten till företagsledningen, och det är därför angeläget att företagshälsovårdenställs under regi för att inte bli arbetsköparbunden. Skyddskommittéerna skulle vid ett bifall tiUreservationerna 11 och 13 fä den betydelse som de flesta lönearbetare önskar,nämhgen ett arbetsmUjöarbete i deras intresse. TiU en skyddskommittés uppgifterhör även att kunna anmoda exempelvis företaget att låta undersöka visst ämneeller material. Att endast yrkesinspektionen och arbetarskyddsstyrelsen skallkunna kräva detta kan inte vara tiUfredsstäUande. Därför skall ocksåskyddskommittén ha kompetens att ålägga ett företag att företa en sådanundersökning. Åtgärder för bättre arbetsmiljö Åtgärder för bättre arbetsmiljö Många ord har sagts om dagens företagshälsovård, men det ärklart att den i de flesta faU tjänar arbetsköpamas syften. Att ha läkare som ärknuten tiU företagsledningen är otillfredsställande. Otaliga är de exempel dåföretagsläkarna har blundat för hälsorisker, eftersom dessa i annat fall kunnatkosta företagen stora summor i arbetarskyddskostnader. Förtroendet förföretagsläkarna är också mycket lågt hos de arbetande. Givetvis finns det härundantag. Men kvar står att med som huvudman och med majoritet iskyddskommittén för de arbetande skulle garantier skapas för att arbetarnasintressen tillgodoses. En av de frågor som skapar oro bland lönearbetarna är deregler som talar om tystnadsplikt. Det bhr en barriär meUan de förtroendevaldaoch dem som de företräder. Sekretessbestämmelserna måste utformas sä klart attinte skyddsombuden känner sig låsta i sitt agerande i skyddsfrågor. ärförslaget frän regeringen inte klart utformat. Man kan också tänka sig attskyddsombud som verkligen viU fullgöra sin tystnadsplikt gentemot sinaarbetskamrater kan, som t. ex. representanterna i bolagsstyrelsen, bli föremålför hot om skadeståndsansvar. Därför är det viktigt att man, som vi gör ireservationen 14, klargör tystnadspliktens omfattning och begränsning. Jag har tidigare berört forskning och utbUdning. I förslagetfrän regeringen utgår man frän att utbUdningen skaU vara en fråga för parternagemensamt. Man utgår från att målsättningsparagrafen om arbetsmUjön skaU varaen samarbetsfräga. Forskningen Ugger i arbetsköparnas händer. Det betyderatt även utbildningen av skyddsingenjörerna, skyddsinspektörerna ochskyddsombuden kommer att fä en enorm slagsida. En splittring av forsknings- ochutbildningsresurserna skuUe verkligen kunna ge ett bidrag för att jämna ut deförhållanden som råder. Skall de arbetande fä skyddsombud som företräderderas intressen mäste fackföreningarna handha utformningen av utbildningen. Härkan man peka pä yttrandena i arbetsplatsremissen, där man förde fram kravet påatt utbildningen skulle skötas av den egna organisationen. När det gäller forskningen vUl vi från vpk klargöra attdet mäste till en ny inriktning. Arbetsköparsynen måste brytas. Vi motionerade1971 om att en professur i arbetsmUjö skulle inrättas. Det skulle, som vi sägdet, göra arbetsmUjöarbetet mer attraktivt, ge det en ny status. harsamarbetssträvandena utvecklats och omfattar tydligen också forskningsinriktningen.Vi anser att en professur i arbetsmiljö inte är den allraviktigaste frågan. Snarare är inriktningen på forskningen, som vi skisserat imotionerna 2005 och 1187, den mer angelägna frågan. Arbetsmiljön är en maktfråga, där samarbetet meUanarbetsköpare och lönearbetare inte leder tiU tiUfredsstäUande resultat. Fränsocialdemokratiskt håll har det talats om arbetslivets förnyelse. Den frägaman skulle vilja ha svar på är; Är socialdemokraterna beredda att ställa uppett mål för hur arbetsplatsen skaU se ut, att klart ange i läg vilka värden ochregler som skall gälla? Är de beredda att göra detta? Jag ställer inteden frågan tiU de borgerliga, för jag vet redan vad deras svar bhr de ärsäkert inte beredda att göra det. Jag viU, herr talman, yrka bifaU till vpk-reservationerna2, 4, 7, 9, 11, 13, 14, 15, 16 och 24. Jag yrkar också bifaU till reservationen28, som kommer attberöras av , och tiU reservationerna 29 och 30 som kommer attberöras av . (vpk): Jag har med intresse följt den här debatten.Det kanske intressantaste är när man får höra representant talasig varm för förbättringar på arbetsmUjöområdet och på arbetarskyddsområdet.Jag har träffat moderatrepresentanter vid förhandhngsbordet och iskyddskommittéerna. De har en annan uppfattning. Där slåss man om 5-öringar och1 O-öringar när det gäller skyddet. Jag skulle kunna ge många exempel på det.Det är bara att hoppas att de som representerar ocharbetsköparsidan och som sitter i skyddskommittéer och förhandhngsdelegationer verkhgenanammar de Unjer som dras upp av representant här. Men, herr talman, det var inte närmast detta jag skulletala om. I mitt anförande har jag tänkt beröra endast två frågor, nämligen desom tas upp i motionerna 1178 och 1179 kommunisterna. I motionen 1178 har vi yrkat på en särskild förordning somstadgar förbud för användning av medhavda arbetsmaskiner i utländska fartyg vidlossnings- och lastningsarbete i svenska hamnar. Som aUa vet har mekaniseringen av stuveriarbetet oavbrutetökat. Godshanteringen har i väsentlig grad förändrats. Man sammanför godset iaUt större enheter för att lossnings- och lastningsarbetet skaU gå sä snabbtsom möjligt och naturligtvis för att de allt större fartygen, vars liggetid ärmer kostsam, skaU få så liten tid som möjligt i hamn aUt i syfte att rederieroch stuveribolag skall kunna öka sina profiter. har det dykt upp ett mycket allvarligtproblem som berör dem som jobbar i hamnarna, dvs. Det finns utländska rederier som anser att det är för dyrt och förenat med andraolägenheter att hyra in maskiner för stuveriarbete ombord. Av den anledningenhar man skaffat sig egna truckar som följer med fartygen tiU de ohka hamnar somfartygen anlöper. För stuveriarbetarna har det medfört stora risker ochaUvarliga olyckstUlbud. De här truckarna är av en helt annan typ än de som ivanliga faU används vid stuveriarbete. Det är specieUt manöverorganen som ärhelt annorlunda. Som exempel kan nämnas att fram- och backkörning på dessaspecialtruckar sker genom pedalmanöver, där pedalerna är placerade tätt intiUvarandra. Pä de truckar som vanligtvis används regleras fram- och backkörningmed en växelspak, precis som vid bilkörning. Alla kan förstå hur lätt det äratt göra en felmanöver som kan få ohyggliga konsekvenser. Jag skall återge ett olycksfaU som inträffat i Göteborgshamn. En van maskinförare beordrades att köra en sådan truck ombord på ettnorskt fartyg. Han satte sig på trucken och körde . Ett tu tre när hanskuUe frikoppla trampade han pä en pedal, och trucken rusade bakåt. Eftersomhan befann sig på meUandäck och det var öppet till underrammet, störtade hanned med trucken i underrummet och klämdes till döds. Fleratillbud till sådana olyckor har också inträffat. Åtgärder för bättre arbetsmiljö Åtgärder för bättre arbetsmiljö medhavdaarbetsmaskiner på utländska fartyg inte skall fä användas är såledesvälmotiverat ur arbetarskyddssynpunkt. När utskottet svarar på vår motionupprepar man ungefär vad socialministern sade i ett svar pä en enkel fräga somjag hade stäUt just med anledning av användandet av utländska arbetsmaskiner,dvs, att arbetarskyddslagstiftningen och sjösäkerhetslagstiftningen gertillsynsmyndigheterna möjlighet att ingripa med förbud mot arbetsmaskinerombord på utländska fartyg, vUka har sådana brister att säkerheten riskeras.Men det är inte fråga om brister på maskinen därför att det rör sig om en heltannan typ av maskiner, som inte alls användes i svenska hamnar och som intetiUhandahåUs av svenska maskinuthyrningsfirmor och stuverier. Yrkesinspektörerhar ytterst små möjligheter att ingripa , eftersom stuveriarbetetbörjar mycket tidigt och pågår även . Det går inte att då fä tag inågon skyddsinspektör. Dessutom är det omöjligt att praktiskt ingripa mot enmaskin som kan vara helt ny. Vi kan inte påstå att den är funktionsodug-Ug, menvi kan heller inte koUa om den verkhgen har gått igenom den kontroU somföreskrivs i arbetarskyddslagen; den lämnar ju aldrig fartyget och kan därföraldrig komma att kontroUeras av svenska myndigheter på samma sätt som sker medövriga maskiner. Jag tror därför att det är av stor vikt att man verkligenfår fram en förordning som förbjuder användandet av sädana maskiner som jag härnu nämnt, och jag yrkar bifaU till reservationen 29. Jag skaU sedan övergå till motionen 1179, ivUken vi tagit upp lokpersonalens arbetsförhållanden och där vi påvisar denavsevärda försämring som gradvis har skett. Det gäUer i första hand införandetav enmansbetjäningen på normalgodståg och expressgodstäg. Det råder ingentvekan, om att framtvingandet av enmansbetjäning innebär en väsentligförsämring av lokmännens arbetsmUjö. Att detta inträffar i ett skede då allatalar om att arbetsmiljön för arbetarna måste förbättras, gör inte sakenbättre. Det råder ingen tvekan om att detta effektivitetstänkande från SJ:ssida innebär aUvarliga avsteg från gängse skyddsregler och föreskrifter. Detkan starkt ifrågasättas om kraven på säkerhet i anställningen enligt 7 § iarbetarskyddslagen verkligen uppfylls. Det har också framförts starka protesterfrån lokmännen över hela landet mot bortrationaliseringen av lokbiträde somtidigare aUtid medföljde godstågen. Alla kan tänka sig hur det skuUe vara att ensam nattetidarbeta med en halvtimmes rast som man haransvaret för lok, vagnar och last. Det måste naturligtvis vara väldigtpressande och monotont att ensam sitta på detta sätt. Om något fel uppstår påloket eller vagnarna måste lokföraren ensam dels undersöka var felet är och delssedan också försöka avhjälpa felet. Man kan förestäUa sig hur det är attspringa runt på en banvaU och exempelvis syna vagnar eUer lok därföratt ett fel uppstått och hur stora olycksfallsrisker det för med sig. Det måstenaturhgtvis vara ytterst allvarligt att vara ensam i en sådan situation. SkuUelokföraren halka, skada sig allvarligt och bli hggande reagerar inte någonförrän det upptäcks att godståget inte har kommit fram i rätt tid. Först då kanman börja undersöka vad som har hänt, och det tar naturligtvis innanman får reda på det. Det kan ju röra sig om timmarmeUan olyckstiUfället och den tidpunkt då tåget skulle ha nått stationen. FörstskaU man lokahsera var tåget befinner sig, och för det åtgår ytterligare tid.Det är naturligtvis allvarligt med tanke på möjhgheterna att kunna undsätta deneventueUt skadade lokföraren. Det förehgger stora risker att hjälpen kommer försent. En sädan arbetsmiljö kan inte accepteras utan måste ändras. I utskottets skrivning i anledning av motionen tas fråganupp ur principiell synpunkt och man hänvisar till arbetsmUjöutredningen. Det ärganska vanligt att hänvisa tiU utredningar, för sådana pägår ju alltid.ArbetsmUjöutredningen skall ockä ta upp regler för enmansarbete och pröva hurdetta skaU regleras. När denna enmansbetjäning genomdrevs - tillämpad frän den1 ansåg säkerhetsinspektören för SJ att det vore lämpligare attvidmakthålla den tidigare ordningen med två man pä alla lok i godstrafik. Mensäkerhetsinspektörens uppfattning fick ge vika för SJ:s effektivitetstänkande. Vi anser att det här är en så viktig säkerhets- ocharbetsmiljöfråga för lokmännen att det inte finns någon anledning att awakta vadarbetsmiljöutredningen kan komma fram tiU i fråga om principerna för enmansarbete,utan att förbud mot enmansbetjäning på normalgodstäg och expressgodståg redannu bör införas. Det kan vara av intresse att se hur andraländer har reglerat bemanningen av godståg. Enligt de uppgifter jag harinhämtat finns det bara ett land som har så usla bestämmelser som , ochdet är vårt grannland . I är bemanningen på godståg minst tvåpersoner, i och krävs det tre man och i minsttvä man. I har man gjort försök att införa enmansbetjäning, en frågasom har drivits hårt. Men och i vaqe fall mig veterligen harfackförbundet sagt ett bestämt nej till en sädan försämring. Det kan således konstateras att lokmännen i idetta avseende har en väsenthgt sämre ställning än lokmännen i de flesta andraländer. Det är att ändra på det förhållandet. Vi kan inte låta SJ;s krav på ökadeffektivitet gå ut över de anstäUda, dvs, lokmännen. Deras arbetsmUjö och deraskrav på ett acceptabelt arbetarskydd mäste sättas i förgrunden. Jag yrkardärför bifall tiU reservationen 30. Åtgärder för bättre arbetsmiljö HerrDAHLBERG (s); Lagen om arbetarskydd är en av våra äldstaskyddslagar. utfärdades en förordning angående minderårigasanvändning inom industri och hantverk. Förordningen blev inte effektiv ochefterlevnaden var också ringa. reviderades förordning ochutvidgades med bestämmelser beträffande kvinnornas arbete inom industrin.Förordningen upphöjdes tUl lag. Kontrollen över lagens efterlevnad överfördestill den inrättade yrkesinspektionen. Den nu gällande skyddslagen härrör sig . Det är alltså näraett kvartssekel sedan arbetarskyddslagen översägs. Proposition1973:130 om åtgärder för förbättring av arbetsmiljön är Åtgärder för bättre arbetsmiljö därför ettmycket viktigt aktstycke, som berör aUa medborgare i arbetsför ålder och helavår arbetsmarknad. Av veckans tillbringar de flesta påarbetsplatsen. Inräknas raster och färdtid tiU och frän arbetet utgör det minsten fjärdedel av det yrkesverksamma livet som de anställda tillbringar på sinarbetsplats. Lagen om arbetarskydd är tUl för att förebygga ohälsa i arbetet.När arbetets art ständigt förändras måste lagstiftning och tillämpningsföreskrifterständigt anpassas tUl de förändringar som sker. Det har skett och kommer att ske stora förändringar påarbetslivets område. Den generation jag själv tillhör har fått uppleva enfullständig revolution pä detta område. Vi har fortfarande kvar pä minnetsnäthinna den Sörgärdsromantik där far plöjde, mor bakade, mormor stickade och-vi barn tumlade omkring i gröngräset. Det var för mänga en hvsrytm sombestämdes av årstidernas växlingar och vädrets makter och mte minst avdragdjurens behov av mat och vila. Arbetstiden var ofta lång, men man hadetrots allt råd med femminuterspauser då och dä. Som regel fick man också ensiesta mitt . Den arbetsgivare eUer arbetsledare som inte ett par tregånger bjöd betraktades som ogin och snål. lever vi i ett industrisamhäUe och administrativtsamhälle som strikt styrs av stämpelklockor och noga inrutade raster. Det ärlöpande band och datastyrda arbetsprocesser som bestämmer arbetsrytmen. Vi hartagit teknikens alla framsteg tiU hjälp för att öka arbetstakten. Men vi harköpt detta till priset av ökad stress, buller och störningar. Många hanterar vätskor och lösningar som för ett årtionde sedan var helt okända. Riskernaför förgiftningar, aUergier och hudsjukdomar har ständigt ökat.Strålningsriskerna ökas genom att man i större omfattning använder röntgen vidkontroU av material och svetsskarvar. Vi har med andra ord en arbetsmiljö somblir aUt svårare att övervaka, och det blir allt svårare att förebyggaskador som tiU det yttre är osynliga men som i längden kan påverka hälsan. Många av de problem jag här berört kan åtgärdas genomlagstiftning och tiUämpningsföreskrifter. Andra problem, t. ex. buller ochandra störningar, måste man angripa vid källan. Vid sidan av lagstiftningenbehövs därför forsknings- och utveckhngsarbete. Det är därför jag reserverat mig på punkten 25 iutskottets hemställan. Jag anser att utskottet tagit litet för lätt påforskningsaspekterna när det gäUer att komma tUl rätta med mänga problem inomarbetsmUjön. Lät oss ta upp nägra problem som jag själv kommit i kontakt med:Inom gruv- och anläggningsverksamheten mäste man använda sprängämnen. Det vartidigare vanligt att man använde dynamit. De flesta som hanterade denna varafick vad man på fackspråk kallar "dynamitskalle". Den vanhgadynamiten innehåller nitroglycerin, som har den egenskapen att det utvidgar blodkärlen.Avdunstningen från dynamiten påverkar blodkärlen i huvudet och huvudvärkuppstår.