prot · FW0932 · 1973-12-31 00:00:00 — har nämhgen inomsina gränser stora råvarutillgångar, som dock i alltför liten utsträckningvidareförädlas inom landet. Kännetecknande för har även varit dessomfattande export av råvaror och halvfabrikat. Det gäller här sådana basråvarorsom skogen och malmen, vilka framför allt finns i landets norra delar. motionerade kommunisterna i om ensamordning och utveckling av skogsnäringens forskningsarbete för att ur skogensom råvara få fram nya produkter och därmed skapa nyasysselsättningsmöjligheter för befolkningen i . avslog dengängen vår motion. Vi har återkommit med en liknande motion. 1 bilaga 11 till statsverkspropositionen 1973 s. 3 och 4står bl. a. följande: "Trots alt exportvärdet av skogsindustriproduklersedan år 1950 ökat från 2,4 miharder kr. har dess andel avden totala exporten minskat från tUl . 1 takt med skogsindustriernas stigande virkesbehov harskogsbrukets avverkningar ökat från 40 milj. skogskubikmeter(msk) till 70 mUj. m''sk ." De uppgifter som jag här har återgivit är ju rättskrämmande. De visar nämhgen all några egentliga innovationer på detta områdeinte skett när det gäller en vidareutveckling av skogen som råvara. 1 ställetfår vi bevittna en rovdrift på landets skogar. 1 säger talesmännen förskogsbolagen att det omkring kommer att råda brist på skogsråvara i denna del av landet. De ohämmade kalhuggningarna är den 28 februad 1973 10 protokoll 1973. orsaken.Men, säger samma män, genom nyplantering och skogsgödsling skall skogen kunnaåterställas. Men då skogen i behöver 70, 80 och upp till föratt åter vara avverkningsbar, hur skall del bli med råvaran ?Tänker skogsbolagen helt lägga ned driften i denna del av landet?Det är en ringa tröst att samma män lämnar uppgiften att det går att importeraskogsråvara från för att hålla massaproduktionen i gång i Nordand.Någon större vidareföräd-hng har det inte varit. En rad utländska pappersvaror,exempelvis ansiktsservetter, tillhandahålls i de svenska affärerna. Deframställs av svenskägda företag ute i , men det är den svenska råvaransom hgger i botten, kommen från . Den stora uppgiften är dock att bryta ned ligninet, som nuinte tillvaratas men som i mUjoner ton ärligen strömmar ut i våra vattendragoch sjöar eller eldas upp och på så sätt är miljöförstörande. En samordnadträkemisk forskning är vad landet behöver på detta område. Centrum i detta faUskuUe mycket väl kunna tänkas bli - i övrigt ett gammalt trädistrikt.En teknisk specialhögskola vore här på sin plats. Det har väntats alltför längepå att nä tekniska genombrott då det gäller förädlingen av landets egna råvaror;de är värda forskningsinsatser i stor skala. Nog tycker man att en betydligt större del av den järnmalmsom bryts skuUe kunna förädlas till stål i i stället för att, som nusker, gå på export för framställning av stål i andra länder. Skulle inte mängdenav svenska specialprodukter pä delta område kunna ökas kraftigt genomtillgången på ännu större kvantiteter stål? Jag förutsätter här att det skullebli tal om lägre priser än de importen betingar. Om exempelvis den svenskajärnmalmen i större utsträckning förädlades i vid hamn-och kajanläggning,så gott som vid råvarukällan, skulle inte detta innebära att den förädladeprodukten skulle kunna ta upp konkurrensen med varorna frän stålverken påkontinenten? Säkerligen skulle den svenska varvs- och bilindustrin och den iNorden i övrigt få stålet billigare. Jag har här pekat på ett par norrländska råvarukällor somskulle kunna bilda grunden för nya och vidareutvecklade basindustrier iNorrland. Petrokemisk industri vid , byggd på den ryska oljanskulle även den kunna bilda grunden för nya basindustrier i områden somverkligen behöver sysselsättning. Verkstadsindustri till är ett krav somvpk gång på gång har ställt, och vi upprepar det även . För att dylikaindustrier skall komma tUl stånd, måste det bli samhället som träder till - detgäller här statliga basindustrier. Det privata näringslivet har visat sinoförmåga. Jag har uppehållit mig vid effekterna av denförda ekonomiska politiken för vidkommande och därvid speciellt fördet län jag representerar. Problemen ter sig likartade i ett flertallandsändar. Slutsatserna för Norrlandslänen som jag utförligt uppehållit migvid när del gäller Västernordand - har tillämpning även i landet i övrigt. Dessaslutsatser har allmänt sammanfattats i den i utskottets betänkande åberopademotionen nr 988 kommunisterna, som jag härmed yrkar bifalltill. FruTHORSSON (s): Jag ämnar i ett kort inlägg huvudsakligendiskutera ett problemområde som behandlas i ett avsnitt av finansutskottetsbetänkande nr 1 och som har berörts mera i förbigående här i debatten i dag.Det är ett orosområde av stor betydelse för svensk ekonomi och samhällsutveckling,nämligen den internationella valutakrisen. Det är naturligtvis inte min avsiktatt därvid gå in på några detaljer i fråga om krisens bakgrund och förlopp,inte heller på några förutsägelser om framtida utveckling, utan mera att i allkorthet antyda några karakteristiska drag i den händelsekedja som finns ikrisens bakgrund, nämligen den ekonomiska strukturomvandling som västvärldensavancerade industristater befinner sig mitt uppe i. Orsaken till detta ärnaturligtvis att med det ökande ömsesidiga beroende som kännetecknar denationella ekonomierna runt om i världen, även de mäktigaste av dem, har vianledning här i att i större grad än vad nu ofta sker diskutera ochbilda oss en mening om denna omvandlingsprocess och dess effekter. Det gäller och kommer att i alltmer ökande grad att gälla - oss själva. Den rådande bristen på balans i relationerna mellanvärldens ledande industrinationer , och har,som är alla väl bekant, lett till tre akuta valutakriser på ett ochett halvt år. Jag säger med avsikt , eftersom det finns skäl att erinraom de tvivel som yppas i den internationella debatten på att de upprepadedollarnedskrivningarna vUka ju i reahteten innebär en motsvarande nedskrivningav betydande utlandsskulder - skulle kunna bestående lösaobalansproblemen. Allt flera verkar övertygade om att åtgärder av detta slaginte är vad som slutligen behövs för att bytesbalanserna skall kunna utjämnas.Smithsonianöverenskommelsen - man skulle väl egenthgen varabarmhärtig nog att inte upprepa den amerikanske presidentens betygsättning avdenna tilldragelse som den mest betydelsefulla valutauppgörelsen ivärldshistorien visar sig ha varit föga mer än ett tillfälligt slag i luften,eftersom den endast angrep ett av symtomen pä en djupgående felbalans i deekonomiska relationerna mellan och omvärlden. Andra sådanasymtom är väl kända: växande underskott i handelsbalansen, medfjolårets rekord på , och uppfattningen blandkapilalplacerare runt om i världen att den amerikanska inflationen ännu inte ärunder kontroll och snarare riskerar att äter förvärras genom den nya ochuppmjukade s. k. tredje fas av pris- och lönekontrollen som introducerades ijanuari i är. Man känner sig nästan frestad till det väl någottillspetsade omdömet att orsaken till Smithsonianöverenskommelsen kunde kommatill stånd i de former som skedde och kunde temporärt inge sädana förhoppningarsom att fortfarande har en politisk makt som är en återspegling avdess ekonomiska maktställning i går. Och det ligger ganska nära till hands att instämma i ' omdöme för någon vecka sedan i en ledare betitlad Den politiseradedollarn, att ändringar i dollarvärdet, ehuru inte sakrosankt i sig självt, intekan få förbli metoden att rätta till alla felbedömningar och misstag i denekonomiska politiken, därför alt inte kan fortsätta att dansa genom en ändlösserie av dollarnedskrivningar utan att allvarligt skada väven avinternationella ekonomiska relationer. Om den djupare bakgrunden till de allvarliga störningar idessa relationer som vi nu upplever är pågående förändringar i ekonomiskaförhåUanden till omvärlden, framför allt till de två därnäst mest betydandeindustrinationerna och , och detta oavsett att USAsutrikeshandel fortfarande spelar en kvantitativt sett relativt obetydUg roll iden amerikanska ekonomin, så framstår i det internationella perspektivet enfortgående analys av dessa förhållanden som angelägen. I en sådan översiktlig analys för några veckor sedanpekade tidskriften på tre karakteristiska drag härvidlag. För detförsta: Praktiskt tagel hela den amerikanska exporten är påfallande litetpriselastisk och den är därmed föga hjälpt av vare sig dollarnedskrivningareller tullsänkningar i andra länder gentemot amerikansk export. För det andra:Grunden för industriimperium - stål, bilar, televisionsapparaler,textilier för att ta några exempel - har erövrats av de unga och snabbtframåtgående industristaterna. Detta jämte den akuta energiförsörjningskriseni skapar ett imporlbehov av en bredd och ett omfång som förfärar mångaamerikaner. För det tredje: är som bekant en servicenation och dess välfrämsta exportvaror på serviceområdet, dvs. tekniskt know-how ochföretagsamhet, möter ökande konkurrens inte minst från och får sittexportvärde försvagat av USÄ:s egen uppfinning, nämligen de multinationellaföretagen. är, säger , en av vaddens två ledande handelsnationervars import reagerar för inkomstökningar hemma snabbare än dess export reagerarför motsvarande inkomstökningar utomlands. Mot bakgrunden av den stora och i vissa fallavgörande betydelse för världsekonomin som den aktuella och oroväckandeutvecklingen av ekonomiska relationer med omvärlden har vill man hoppasatt de närmaste årens internationella ekonomiska samarbete kan innebäraframsteg på två fundamentala områden. För det första måste ekonomierna världen runt uppnå andraoch mer balanserade relationer; den amerikanska dominansen, som till sin naturär ekonomisk-po/ifisfc, måste avlösas av mer sunda och harmoniska förhållanden.Tankarna går här naturligtvis osökt också till de svaga och beroendeu-landsekonomierna, som kanske har lidit mer än andra av de senaste årenskastningar på valutamarknaderna och som - det måste tilläggas - väl skulle bliyttedigare belastade av ett eventuellt helt fritt valutasystem, som ju förordasav ett antal deltagare i den ekonomiska debatten. Vad den amerikanska kongressenhär kan komma att ge president för fuUmakler inför nästa GATT-rundaavvaktas med stort intresse. Och det finns amerikanska ekonomer som menar attbåde den pågående dollarkrisen och den nya GATT-rundan erbjuder tillfällen somkanske inte återkommer på länge att starta en process i världsekonomin varsrörelseinriktning är en annan än den dominerande. För del andra måste man - det har sagts redan tidigareunder debatten inom ramen för det pågående arbetet inom Internationellavalutafonden, i den s. k. 20-gruppen, nå resultat i strävan att finna ett nyttvalutasystem, som slutgiltigt avlöser Bretton-Woodsöverens-kommelsen, och inomdetta system en ny reservvalula. Alt ersätta doUarn med specielladragningsrätter - det är ju detta som har diskuterats tidigare här -verkar att vara den kanske mest trängande angelägna uppgiften, varom beslutmåste träffas, om inte vid i såvid det därpå följande. På nytt kommer u-landsekonomierna i tankarna som enviktig aspekt på reservvalutafrågan: det finns Irohgen ingen annan likaeffektiv väg all få till stånd rimhga resursöverföringar, i obunden form, frånden rika till den fattiga världen som via ett system av till reservvalutaupphöjda speciella dragningsrätter. Om riksbankschefen därför i en intervju förca uttryckte ett ganska betydande mått av pessimism i fråga ommöjligheterna att snabbt göra dragningsrätterna till den dominerandereservvalutan, så hoppas jag att den kommande utvecklingen visar att en sådanpessimism är oberättigad. Så mycket verkar säkert att om nya framsteg av denna typinte kommer till stånd inom det internationella ekonomiska samarbetet, omslutgiltiga lösningar av de pågående kriserna inom världsekonomin inte kanfinnas, kommer världens ledande industrinationer alt vidta ytterligare akutaåtgärder som försvårar framtida effektiva lösningar. Jag har, herr talman, i all korthet velat beröra dessaviktiga och besvärliga problem, därför att de så nära berör vårt landsekonomiska läge och framtidsutsikter och därför borde diskuteras i åretsfinansdebatt. Som exportnation med en allt starkare förankring av vårindustriproduktion i avsättningsmarknader i andra länder är vi intimt berördabåde av de fortlöpande valutakriserna och av de underliggande egentligaorsakerna, som är den snabba omvandlingen av världsekonomin och av världshandelnsstruktur. Som ett land vars näringshv befinner sig i samma snabba omvandlingsom andra avancerade industriländers har vi anledning att uppmärksamt följavårt näringslivs allt starkare direkta engagemang i det ekonomiska livet iandra länder, vilket innebär motsvarande och allt starkare ekonomiska band mellanoss och andra länder. Ett mått pä hur även den svenska ekonomin håller på attinternationaliseras är uppgiften att våra multinationella företag underfjolåret investerade utomlands eller omkring 15procent av näringslivets totalinvesteringar. Netto innebär detta för övrigt ettvalutautflöde . Allt sammantaget har vi ett betydande intresse av attvärldshandeln åter kan bringas att fungera under så stabila och fria former sommöjligt och att därför hålla utvecklingen under noggrann observans och göravårt yttersta för att bidra till långsikliga och konstruktiva lösningar på dessnuvarande allvarliga problem. Annars blir sannerligen inte utsikterna inför dennya GATT-rundan alltför ljusa. Jag skulle ha slutat här - vilket väl mångaskulle ha välkomnat, ty dagen har varit lång - men vi har under denna daglyssnat till åtskilliga utläggningar från den borgerliga sidan om vår inhemskaekonomiska situation och inte minst om det hårda skattetrycket här i landet,allt socialdemokraternas tal om skattesänkningar till trots. föranlederen liten avslutningskrumelur från min sida, i ett försök att ge rimhgaproportioner åt det här resonemanget. I och för sig råder det inga delade meningar omskattetrycket. Det är högt. Men sanningen härav blir fullständig endast om detklart sägs ut på vilken nivå det anbringas. Och är det nyttigt att erinra omdet relativa välståndet i det land som sägs ha världens hårdaste skattetryck.Vi har här i en bruttonationalprodukt per capita som är dubbelt så högsom genomsnittet i den rika världen, nämligen mot 12 000 kronor.Och vi har netto, alltså efter skatt, för privat konsumtion ett beloppuppskattat till , dvs. per capita fortfarandehögre än den genomsnittliga bruttonationalprodukten per capita i de rikaländerna: mot . Vad det ger för resultat i denenskildes livsföring kan avläsas i alla de konsumtionsindikatorer som kanstuderas bl. a. i OECD-statistiken. De visar på en levnadsnivå som i fråga omhöjd och jämn fördelning är främst i världen, alla kvarstående ekonomiska ochsociala problem för enskilda människor till trots. Det vore välgörande, herrtalman, om man fick höra den borgerliga politiska propagandan någonsin ställain sig i detta rimliga internationella perspektiv. Under detta anförande övertog herr talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. FruLUNDBLAD (s): Finansplanen har ett avsnitt som handlar omde enskilda konsumenternas ekonomi, och jag har närmast tagit till orda som enliten representant för den stora gruppen svenska konsumenter. I finansplanen och i andra ekonomiska översikter och bedömningarintar ofta den privata konsumtionen en stäUning som viktig mätare avkonjunkturtemperaturen, och ibland blir den mera betraktad som en sorts levandeutgiftsmassa som man försöker håUa i en av ekonomer och politiker fabriceradform, så att den passar bättre in i det ekonomiska systemet. Ändock är det vi,flera miljoner konsumenter, som i våra dagliga handlingar bestämmer hur denskall utvecklas låt vara att vi ofta är styrda av politiker, marknadsförareoch producenter. På efler-frågesidan i försödningsbalansen utgör den privatakonsumtionen den ojämförligt största posten, värderad till 106miljarder kronor. Denna summa har påverkats av de senaste årens dämpadeaktivitet på sysselsättningssidan. De privata konsumenterna har dämpat sin köpiver,en del av dem kanske tvingade till det av brist på utrymme för konsumtion. del av dem har säkert självmant av psykologiska skäl minskat sin konsumtion det ökade sparandet kan tyda på det. Så har t. ex. de statligastimulansåtgärderna först efter en viss tröghet ökat konsumtionen. I finansplanens internationella avsnitt finns det iavsnittet om ekonomi i förhållande till övriga stater i Västeuropanågra rader som speciellt fångat mitt intresse. Det sägs där: "Den privatakonsumtionen förutses kvarstå som en väsenlUg tillväxtfaktor i de flestavästeuropeiska länderna 1973, även om dess roll inte väntas bli likaframträdande som 1971 och1972." Kan man ta det som ett tecken på att den privata konsumtionen underde närmaste åren mera än tidigare så att säga kan få vila i sig själv, att detkan skapas en relativ prisstabilitet och att den privata konsumtionen inte somtidigare skall vara ett medel i konjunkturpolitiken? Man undrar också om denoffentliga konsumtionen - dvs. de varor och tjänster som vi tillsammansförsöker göra vår vardag bättre med - kan få några . I borgerliga tidningar och i borgerliga pohtikers talframmanas ofta en bild av den enskilde konsumenten som en av skatter tyngdperson, som när han skall handla är pressad av höga priser och som nästan bordeha ett oförsonligt fientligt förhållande till staten som våUat honom alltdetta. Det är ju en vrångbild. I den borgerliga reservationen nämns det som etttecken på en ogynnsam utveckhng att skatteuttaget har ökat underde tre senaste budgetåren. Men man glömmer att tala om att de disponiblainkomsterna sett i stort ökat mer än priserna och att det privata sparandetökat. Det är riktigt att ökningen av den totala privatakonsumtionen dämpats , men man kan fråga sig om man intebör vara mindre orolig över en dämpad privat konsumtion än över att dedisponibla inkomsterna för olika grupper av medborgare och familjer ännu visarmycket stora skillnader, att vi alltså har mycket olika utgångslägen när detgäller konsumtionen. Det är något som man inte nämner i den borgerligareservationen. Inkomstöverföringarna från stat och kommun till vissa hushåll,främst barnfamiljerna, har ökat med . Ävenom man inte väntar så stor ökning har det i åretsstatsverksproposition signalerats ökade inkomstöverföringar som träder i kraft1974, Det tror jag är mycket viktigt för konsumenterna, speciellt för dem medde små inkomsterna, för det är det verkligt verksamma sättet att öka derasutrymme att konsumera. Jag tror inte att man bör stressa fram den privatakonsumtionen - det finns ute i samhället tecken på att reklam ochmarknadsföring kan framskapa helt diffusa behov hos konsumenterna, behov sominte alls ökar deras hälsa eller förbättrar deras livsvillkor och som knappastheller skapar någon större glädje när de tillfredsställs. Men om ett större utrymme för privat konsumtion kanmedverka till att trångboddhet försvinner, att fritidsinnehållet blir rikareoch att man kan fä en kost som skapar bättre hälsa bör det väckatillfredsställelse. Jag tror att det är viktigt att den privata konsumtionenfrämst får ett innehåll, som befrämjar en positiv utveckling för människan,var inne på detta när han talade om faran av"prylsamhället". Som konsument kan man fråga sig om det hjälper attutrymmet för konsumtion ökar om priserna på dagligvaror och viktiga tjänsterstiger. Det är glädjande all i finansplanen understryks att prisstoppet påbaslivsmedel skall beslå och gälla alla leden mellan producentoch konsument. Detta ökar den enskilda konsumentens möjligheter att planera förhela sin livsföring pä ett bättre sätt, att planera för inköp av kapitalvaroroch kanske kunna efterfråga en bättre bostad. Alla partier erkänner sig vara riddare i kampen motprishöjningar, men instrumenten i den striden har mycket olika skärpa. I denborgerliga reservationen i finansutskottet är man negativ till punktinsatserför att stoppa prishöjningar som verkar omotiverade, men man har ändå godkäntdel nuvarande prisstoppet. Om det på alla håll inom produktion och handel fanns enhelt fri konkurrens kunde kanske prisläget reglera sig naturligt. Men inomvissa branscher finns tilllagande monopoltendenser, och priserna har också enavgörande betydelse vid inflationsfara. Just sådana faktorer kan nödvändiggöraen skärpt priskonlroll och i vissa fall en reglering av priserna. En rimligprisstabilitet är svår att genomföra utan att samhället skaffar sig verksammamedel för att påverka prisläget, om frivilliga överenskommelser inte ledertill ett sådant resultat att priserna hålls i schack. En utökad användning avprisreglering kan vara nödvändig för att säkra en verklig stabilitet i ekonominoch få den privata konsumenten att känna sig väl tillgodosedd i samhället. -Herr talman! En lång debatt om målsättningar och medel inom den ekonomiskapolitiken lider nu mot sitt slut. Det är av stor betydelse för den enskildemedborgaren att det förs en politik, som skapar full sysselsättning och expanderandenäringar. Men mest väsentligt är del dock att vade medborgare utan hänsyn tillinkomst och hemort med hjälp av våra ekonomiska tillgångar kan tillförsäkras engod livsmiljö, ett rimligt konsumlionsutrymme och goda möjligheter tillutveckling samt till hjälp när man kommer i nöd eller är i behov av stöd.Endast den målsättning och de medel som kan bidra till att göra ekonomin sådan gemenskapens tjänare kan vinna gehör hos väljarna. Jag yrkarbifall till finansutskottets förslag. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till 1 :o) utskottetshemställan, 2:o) reservationen av m. fl. i motsvarande del samt3:o) motionen nr 988 av m. fl., och förklarades den förstnämndapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Då begärdevotering upptogs för bestämmande av kontrapropositionen ånyo de bådaåterstående propositionerna, av vilka den under 2:o) angivna förklarades haflertalets mening för sig. Sedan i begärt voteringbeträffande kontrapropositionen, upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren till kontraproposition ihuvudvoteringen angåendefinansutskottets hemställan i betänkandet nr 1 punkten 1 antar reservationenav m. fl. i motsvarande del röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nej har kammaren till kontraproposition i nämnda votering antagitmotionen nr 988. Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens Nr 32 ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dä den begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Den- na omröstning gav följanderesultat: I enlighet härmed blev följandevoteringsproposition uppläst och godkänd: Den som vill att kammaren bifaller finansutskottets hemställan i betänkandetnr 1 punkten 1 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröslningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av m. fl. i motsvarande del, ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller finansutskottets hemställan i betänkandetnr 1 punkterna 2-11 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat; Ja - 151 Nej - 142 § 2 Föredrogs betänkande nr 6 medanledning av till utskottet hänvisade framställningar i propositionen 1973:1 om anslag för /74 under huvudtiteln och dess verk m. m. Ersättning för personskador på gmnd av brott KammarenbiföU vad utskottet i dessa punkter hemställt. Lades till handlingarna.