prot · FW0958 · 1973-12-31 00:00:00 — Ang. verkningarna av att ej anta erbjudet arbete § 1 Justerades protokollen för den 22 innevarande månad. § 2 Herrtalmannen meddelade att i Bäckmora enligt tiU kammaren inkommetläkarintyg var sjukskriven ytterligare . i Bäckmora beviljades erforderlig ledighetfrån riksdagsgöromålen. § 3 Ang. verkningarna av att ej anta erbjudet arbete Herr inrikesministern ordet för atl besvara (vpk) framställdainterpeUation, nr 44, och anförde: har frågat vad jag anser ombestämmelser som innebär all ekonomiska repressalier drabbar människor som avolika skäl ej anser sig kunna anta erbjudet arbete som ligger myckel långt frånhemorten eller i sådana fall då icke avtalsenliga förhållanden råder samt omdet förbereds någon översyn av arbetslöshetskassornas regler eller nya direktivtill AMS som sammanfaller med de i interpellationen framförda synpunkterna. Jag vill erinra om att utredningen om kontant stöd vidarbetslöshet ingående har behandlat de frågor som tar upp i sininterpellation. En proposition har lagts fram för på grundvalav utredningens betänkande. I propositionen framhålls alt det primära målet förarbetsmarknadspolitiken är all bereda sysselsättning ål den som är arbetslös.Med denna utgångspunkt diskuteras bl. a, under vilka förhållanden vägran attanta anvisat arbete skall kunna leda tUl avstängning från rätt till ersättningfrån arbetslöshetskassan. får alltså tillfälle att taställning till dessa frågor. (vpk): Jag ber alt få lacka inrikesministern försvaret på min interpellation. Del är ganska klart att det skulle få den härkaraktären, väcktes ju långt innan propositionen omarbetslöshetsförsäkringen hade lagts fram, och del är väl ingenting att sägaom alt inrikesministern nu hänvisar till propositionen och till densakbehandling som kommer atl ske. Jag har emellertid läst igenom propositionen för atl se ivilken omfattning den kommer atl elimmera de konsekvenser som jag har anförtkan drabba människor som av olika skäl inle kan anta erbjudet arbete. Ang. verkningarna av att ej anta erbjudet arbete Jag måstesäga att i det faUet är jag besviken på svaret. Jag vUl också framföra denmeningen atl del måste företas ändringar i anslutning tillriksdagsbehandlingen. Alt frågan ställdes var beroende på all jag närinterpellationen skrevs konfronterades med ett par fall som gjorde mig myckelupprörd därför alt jag tyckte all här hade man verkligen inle tagit hänsyn tillrent mänskliga aspekter utan man hade bara gått efter kalla och hårdaparagrafer. Jag redogjorde i interpellationen rätt utförligt för etl paravslängningsfall. Jag förstår alt inrikesministern inte nu finner anledning altdiskutera de konkreta fallen, men jag vUl i alla fall ge en kortfattad bakgrundtill interpellationen. I allra längst uppe i Norrbottenblev två arbetare avstängda från arbetslöshetsunderstöd därför att de hadetackat nej till erbjudet vägarbete i , Båda avstängningarnaöverklagades till AMS, senare lUl försäkringsdomstolen, I båda fallenfastställde man besluten om avstängning. Den ene mannen, som var skild, anförde alt han inte villeförlora kontakten med sin sjuåriga dotter därför atl del i den situationen intekunde vara bi'a vare sig för honom eller för henne. Den andre mannen hade dåligrygg och hade haft långa sjukskrivningsperioder just för den sakens skull. Hanansåg följaktligen inte alt vägarbete var vidare lämpligt för honom. Hananförde dessutom som ett skäl all han inte ville bo i i ,vilket skulle ha blivit fallet. Varken AMS eller försäkringsdomstolen kunde fästa någonvikt vid sådana triviala omständigheter som atl en far inle ville lämna sindotter eller att den andre mannen inte kunde tänka sig en baracktUlvaro iStockholm, Till allt detta kommer ju all man här anvisat människorarbete ca I 50 mU från hemorten. Jag måste säga att jag blev upprörd när jagkonfronterades med just dessa fall. Är del verkligen mänskligt och humant alt människor skalltvingas att ta erbjudet arbete över 100 mU från hemorten? Var finns respektenför del rent mänskliga? Kan del ingenting betyda att en liten flicka har behovav kontakten med sin far eller att en annan, som är van vid näi'heten tillnaturen och en hygglig bostad, inte kan tänka sig en baracktillvaro i Stockholmeller i en annan storstad? Ja, sådana frågor kan man ställa sig, och i propositionenhar man också snuddat vid dem. Jag vill inte anklaga de tjänstemän som harhandlagt ärenden av den här typen. De har naturligtvis följt paragraferna, ochdär har inte funnits plals för mänskligt hänsynslagande. De har varit skrivna så atl de skall passa in i mönstretav en destruktiv folkomflyttningspolitUc, där del inte har funnits plats för devanliga människornas rätt att välja. De har anpassats för all man skall kunnaförsörja storkapitalet med arbetskraft, där storkapitalet så kräver - de harvarit skrivna för att underlätta den kapitalistiskt styrda strukturomvandlingen. Den politiken har skapat många tragedier. Folk har rycktsupp ur sin invanda tillvaro, från den bygd där de är fast förankrade, från sinvänkrets och från den bygd där de har sina hjärtan. De har kastals in i betonggellon i storstäderna, famUjerhar splittrats, människor har brutits ned, Alla kan nämligen inle ryckas uppoch planteras om tUl de områden som behöver försörjas med arbetskraft. Jag har tidigare och jag vUl göra del karakteriserat detta som en kall, rå och cynisk polilUc som ur både mänskligoch moralisk synpunkt måste förkastas. Man skall inle kunna tvinga folk all lajobb hur som helst och var som helst därför alt paragrafryttare sitter ochanser, all det handlar om "erbjudet lämpligt arbete". Del som förtjänstemannen på AMS eller högre upp bedöms som lämpligt arbete kanske intealls är det ur individens synpunkt. Man skall kunna ta hänsyn till rentmänskliga aspekter, som inte alls behöver ha med sjukdom eller liknande sakeralt göra. Behovet atl exempelvis vara nära sin familj skall också kunnabeaktas. Det var därför med stort intresse som jag läste delsinrikesministerns svar på min interpellation, dels förslaget lUI ny lag omarbetslöshetsförsäkringen. Jag måste upprepa atl jag tyvärr blev besvUcen,Departementschefens skrivning innehåller en rad myckel bra formuleringar, mennär del gäller frågan om vad som skaU karakteriseras som "lämpligtarbete" är inrikesministern inle alls. beredd alt föreslå några avgörandeförändringar utan ,säger i stället, atl nuvarande regler är tämligen bra och attnågon förändring inte är påkallad. Jag vUl hävda alt de nuvarande reglerna, som germöjligheter all avstänga människorna, inte alls är bra. Del är inte heller braall del inte i propositionen vidtagits några radikala förändringar i denriktning som jag efterlyser, vilka skulle göra att man kunde se mänskligare påindividers vägran all anta erbjudet arbete, exempelvis av de skäl som jag härhar nämnt. Jag vill verkligen också hoppas att man vid den slutligabehandlingen företar ändringar just på den här punkten. Gör man ingen ändringhär, betyder del fortsatta möjligheter till tvång mot individer, av just dentyp jag har talat om - alltså atl bestämmelserna kan användas för fortsatttvångsförflyttning. Jag tycker att det skulle finnas anledningatl komma lUI en annan uppfattning än vad har gjort när manläser del förslag som är framlagt. Där sägs det ju i 5 § första stycket atlerbjudet arbete skall anses lämpligt, om "inom ramen för tillgången på arbetstUlfällenskälig hänsyn tagils till den försäkrades yrkesvana och förutsättningar iövrigt för arbetet samt andra personliga förhållanden", I andra punktensägs del vidare all arbetet skall anses lämpligt om "anställningsförmånernaär förenliga med de förmåner som utgår lUl den som är anställd enligtkollektivavtal eller, om sådant ej finnes, är skäliga i förhållande till deförmåner som vid jämförliga förelag' utgår till arbetstagare med likvärdigaarbetsuppgifter och kvalifikationer", I en senare punkt heter del attförhållandena på arbetsplatsen skall motsvara "vad som angives iförfattning eller myndighets föreskrifter rörande åtgärder till förebyggande avohälsa eller olycksfall". Ang. verkriingarna av att ej anta erbjudet arbete 13 protokoll 1973. Ang. verkningarna av att ej anta erbjudet arbete Jag tror nog all del finns stora förutsättningar atl inomramen för denna författning ta de mänskliga hänsyn som . Jag är verkligen förvånad över alt han inte har observerat altsådana hänsyn las av kassorna och av kassornas styrelser när de har att prövaenskUda ärenden. Del är självklart atl man måste ställa vissa krav på denenskUde kassamedlemmens vUlighet att ta ett anvisat arbete, om det är lämpligtför honom. Det är ju rimligt redan av del skälet att de övriga medlemmarna ikassan, hans kamrater alltså, får finna sig i samma situation. De får kanskeinte alllid arbeta under de mest gynsamma förhållanden och kanske inle där dehelst skulle vUja ha sitt arbete men ändå medverka till att finansiera deresurser som står tUl förfogande för den som råkar bli arbetslös. Det ärnaturligtvis ett intresse för alla kassamedlemmarna atl man gör en så objektivbedömning som möjligt av den enskUde medlemmens förutsättningar all la detarbete som anvisas. Del är således också fråga om, tycker jag, en visslojalitet inom kassorna. Detta kommer ju bäst till uttryck genom alt vi har denordningen alt kassornas styrelser har att la ställning till frågan om del skallske en avstängning. AMS-ljänstemannen kan rapportera alt vederbörande vägratall la etl anvisat arbete, men i sista hand ankommer del alltså på kassorna attta ställning. Jag har också framhållit i propositionen att jag anser att det ärvärdefullt att man på det sättet kan få en belysning av situationen på despeciella arbetsområden som kassorna täcker. Jag har framhållit del som enfördel i förhållande till den ordning som fått tillämpas om man hade gjort ettobligatorium. Jag vill gärna säga att i vårt samhälle, med all denofullkomlighet som kännetecknar delta liksom andra samhällen, ställs detsjälvklart vissa krav på individerna all de måste efter måttet av sin förmågahjälpa lUI i det produktiva arbetet. Och jag tror att det uppkommer ännu störretragedier, om inle den enskilde ändå visar vilja all ge sitt bidrag tUl detallmänna framåtskridandet genom alt delta i arbete utan i stället låser i en bestämd position och, vilket sker i vissa fall, avvisar praktiskttagel allt arbete som erbjuds. Jag målar således med del en karikatyr det är inle detproblem som är ute efter men låt mig återkomma tillkärnfrågan; Jag tycker all författningarna som de är utformade ger godamöjligheter för att ta de mänskliga hänsyn som har efterlyst. (vpk): Del är aUdeles klart att man måste ställavissa krav på människor, och det är också rikligt som inrikesministern sägeralt jag naturligtvis inte har avsett dem som under alla förhållanden och i allasituationer avvisar erbjudet arbete. Däremot menar jag fortfarande all den föreslagna lagtextenger möjligheter till godtycke. Naturligtvis kommer vi att diskutera den härlagen . Jag har emellertid redan läst den. Del är klartall allting kan tolkas på olika sätt, men kvar står ändå del faktum att det istor utsträckning är en bedömningsfråga, där jag inle är helt säker på alt delsom för individen bedöms som viktigt, nämligen rätten all av vissa skälavvisa erbjudet arbete, kommer alt bedömas vara lika viktigt av dem sombehandlar fallen. Det slår ju i den föreslagna lagtextens 27 § atl avstängningkan ske, om försäkrad lämnar sitt arbete frivilligt och utan giltig anledning.För individen kan del alltså framstå som en giltig anledning atl han lämnatarbetet därför att han inle stått ut med alt leva i en eller alt underlånga perioder vara skild från sin famUj, men förmodligen kommer det inle iframtiden - lika litet som - att räknas som giltig anledning. Jag har ivarje fall inte tolkat innehållet på del sättet. "Avstängning" heter det, om erbjudet lämpligtarbete har avvisats. Men om del erbjudna lämpliga arbetet ligger hundratals mUfrån hemorten, är frågan: Har då individen rätt alt avvisa arbetet såsomolämpligt för honom? Jag kan inte finna atl man på dessa punkter har kommit mednågot radUcalt nytt, och det tycker jag är en myckel allvarlig brist, som börrättas till. Det finns också andra brister, lika väl som det finns många brasaker i propositionen, men del får vi väl tUlfälle alt diskutera . Jag noterar atl i varje fallinle ställer anspråken atl den enskUde helt kan avgöra detta, utan atl detsjälvfallet måste bli en annan bedömning. Jag håller vidare med honom om all vi kan ha anledning allspara den vidare debatten i frågan tills det blir tillfälle tUl diskussion häri kammaren sedan utskottet har behandlat den proposition som är framlagd. (vpk): Jag lovar all vi skall återkomma. Jag anserdenna proposition så viktig. ;atl del finns all anledning alt myckel noga gåigenom och diskutera den. Det finns, som jag sade också bra saker där jag ärinle blind för det och jag noterar också detta med tillfredsställelse. Mendet som fortfarande ur de arbetandes synpiinkt bedöms som dåligt måste jurättas till därigenom kommer att få ännu större anledning altsäga atl det är ett bra förslag. Möjligheterna till förändringar finns ännu etttag, och de möjligheterna tycker jag att alla goda krafter bör tillvarata. När det gäller avstängningsreglerna är det tyvärr så, attde i alltför hög grad har präglats av uppfattningar som hittUls varitriktningsgivande. Del ullrycks också i propositionen, där del i fråga omavstängning sägs: "Bedömningen härvidlag har kommit atl påverkas av den rnodernaaktiva arbetsmarknadspolitikens grundvärderingar." Så står det somförklaring. Jag tycker all den moderna aktiva arbetsmarknadspolitiken, som delheter, i myckel hög grad har gått ut på all direkt och indirekt använda tvångför att flytta folk till olika områden, och del är de möjligheterna som intebör lämnas i lika obeskuret skick som varit fallet. Denna fråga har naturligtvis en mycket storräckvidd och begränsar sig inle bara till de synpunkter som herrLövenborg Ang. verkningarna av att ej anta. Ang. ombyggnaden av vägsträckan Årjäng- Sandaholm anlägger.Del är inle bara en fråga om villighet att geografiskt flytta på sig, del ärockså en fråga om vUlighet att ta arbete. När vi hade skilts åt tog jag en bil hem. Den somsalt vid ratten visade sig vara fil. Trots att han hade avlagt dennaexamen hade han tagit del här arbetet, som naturligtvis låg helt vid sidan omdel som han hade tänkt sig, därför atl han vUle göra en nyttig insats. Han varchaufför , emedan han ansåg alt man måste ta del arbete som finns. Detta är en annan sida av problemet - en villighet atl taerbjudet arbete, även om del ligger utanför vad man har väntat sig. Men vi fåranledning all återkomma till dessa frågor. Överläggningenvar härmed slutad. ombyggnaden av vägsträckan ÅrjängSandaholm Herr inrikesmmistern HOLMQVISTerhöll ordet för alt besvara i (c) den 6 marsframställda interpeUation, nr 55, och anförde: i har frågat om jag är beredd atl medverka tillalt ombyggnaden av sträckan på 8 i påbörjassnarast möjligt. Del är arbetsmarknadsverkets uppgift alt med hänsyn tUlläget på arbetsmarknaden' bedöma såväl behovet av beredskapsarbeten i olikadelar av landet som arten av de beredskapsarbeten som bör komma i fråga. Det ärockså arbetsmarknadsverket som på grundval av sådana bedömningar och inom ramenför tillgängliga medel beslutar om igångsättning av beredskapsarbeten. I denmån vägbyggande härvid anses lämpligt som beredskapsarbete sker valet avbyggnadsprojekt bland sådana projekt söm vägmyndigheterna harangelägenhetsgraderat. Efrligl vad jag har erfarit äv chefen förkommunikationsdepartementet har ombyggnad av väg E 18 mellan ochLångserud inle kunnat inrymmas i de fastställda flerårsplanerna förvägbyggandet . För delslräckan Åriäng-Sandaholmav denna väg är érriellertid planeringen färdig, och har angettombyggnad av denna sträcka som lämpligt beredskapsarbetsprojekt. i (c): Jag ber alt få tacka inrikesministern försvaret på min inlerpellarioh. Anledningen till att jag framställde den varfrämst den höga arbetslöshet som vi har i men också E 18 :s dåligabeskafferUiel på sträckan . Även om arbetslösheten har minskat något mellan februarioch mars, uppvisar dock fortfarande drygt 4 400 arbetslösa. Attantalet lediga platser har minskat gör inte bilden ljusare. Byggarbetsgruppen,som ju överlämnat sin första promemoria till inrikesministern, framhållersärskilt vägbyggandet som lämpligt beredskapsarbete. Detta är naturligt.Förutom atl det ger arbete åt dem som är direkt sysselsatta med vägbyggandetskapar del en "kringsysselsättning" i bygden. får fullt jobb, olika malerialleverantörer får ökad försäljning,reparationsverkstäder får mera arbete osv. Det skapar alltså en aktivitet somär av stor betydelse i sådana här bygder och särskilt naturligtvis för dem somgår utan jobb. Om man sedan, som i det här fallet, kan kombineraberedskapsarbetet med ett så angelägel projekt som ombyggnad av i Värmlandpå sträckan LångserudÅrjäng, har man slagit två flugor i en smäll. Som jagframhöll i min interpellation är E 18 på den här sträckan under all kritik. Omvi i skall få en chans till höjd standard krävs förbättrade vägar.Goda transportmöjligheter spelar en avgörande roll vid förelagsetableringaroch för människors möjligheter att snabbt förflytta sig mellan bostadsorten ocharbetsplatsen. Den höga trafikintensiteten på den här vägsträckanunderstryker ytterligare skälen till att ombyggnaden snabbt måste komma i gång.I sitt nuvarande tillstånd är E 18 på den här omtalade sträckan en uppenbartrafikfara. Enligt uppgift slår också vägsträckan högst påvägverkets prioriteringslista för lämpliga beredskapsarbeten i , ochsträckan är också, som inrikesministern framhöll, färdigplane-rad varförigångsättning kan ske snabbt. Jag är väl medveten om att det är arbetsmarknadsstyrelsensom avgör såväl behovet som arten av beredskapsarbeten, men det sker inom ramenför tillgängliga medel, som ju inrikesministern framhöll i sitt svar.TUlgängliga medel erhåller ju AMS från regeringen, och inom regeringen är delinrUcesmmislern som handlägger dessa frågor. Jag tycker atl jag har vänt migtill den högste chefen i landet för de här frågorna, och jag ställde endast denfrågan, om inrikesministern vUle medverka till att ombyggnaden av den härvägsträckan kom tUl stånd så snabbi som möjligt, dels därför alt den ärfärdigplanerad, dels på grund av det dåliga tillstånd den är i men först ochfrämst naturiigtvis på grund av del höga arbelslöshelsläge vi har i . Jag är ledsen att inrikesministern inte anser sig kunna geett klarare, mera positivt svar på min fråga. Ang. ombyggnaden av vägsträckan ÅrjängSandaholm Jag är väl ändå tvingad alt uttrycka mig somjag har gjort. Det kan inte vara pä det sättet atl ett statsråd skall lägga sigi ämbetsverkets uppgifter, del borde i förslå. Därförställer det sig orimligt alt jag i samband med atl vi har givit tilläggsanslagtill arbetsmarknadsverket del känner naturligtvis till också skulle säga: Kom nu ihåg att använda de här pengarna just på den härspeciella vägsträckan! Jag skuUe försätta mig i en ganska ohållbar situation,om jag åtog mig att föra fram ärende i del här sammanhangeteller vad andra kolleger här i kan ha för speciella anspråk. Jag stryker under vad jag har sagt i mitt interpellalionssvar,nämligen att det rimligtvis måste ankomma på arbetsmarknadsverket att välja utde .särskilda projekt som skall användas när det gäller atl bekämpaarbetslösheten. 14 protokoll 1973. Om förhindrande av anstötliga radio-och TV-program HerrGUSTAFSSON i (c): Jag är fullt på det klara medinrikesministerns ställning i det här sammanhanget. Det är emellertid ingen nyframstöt som görs i frågan. Kommuner och länsstyrelse och vägförvallning haruppvaktat om att få medel för igångsättning, men det har inle hittUls lett tillnågon åtgärd. Då var tanken den atl inrikesministern i sin egenskap av chef pådel här området skulle kunna ställa pengar tUl förfogande, alldenstundvägverket har satt upp den här sträckan som etl angelägel beredskapsarbete. När vi dessutom har en så hög arbetslöshet vore del på sinplals, om man kunde använda de här månaderna, eller kanske åren, till enförbättring. Jag förstår alt det kommer olika framställningar från hela landet,men det här är inte vUken vägsträcka som helst - det är ändå förbindelsenStockholmOslo. Ur den synpunkten är del också, tycker jag, angelägel med enupprustning. Även om jag är medveten om svårigheten tror jag atl man kan. Delhar ju sagts av någon alt politik är att vilja. Jag hoppas atl inrikesministernvill det här också. Alla vägar bär till , heter del. Jag harinte hört någon som har talat för ett vägbygge säga alt det är lämligenöverflödigl, ulan alla har naturligtvis argumenterat för all del är specielltangeläget att just den vägsträckan blir färdigställd. Överläggningen var härmed slutad. § 5 Omförhuidrande av anstötliga radio- och TV-program Herr utbildningsministern ordet för att besvara i Skärstad (c) den 11 januariframställda interpellation, nr 6, och anförde: i Skärstad har frågat mig omjag inför upprättandet av nytt avtal med är beredd att medverkatill att en kommission tillsätts med uppgift att framlägga förslag om sådanutformning av avtalet all framförande av anstötliga program i våra massmedier ifortsättningen förhindras. Giillande avtal mellan svenska staten och Radioangående rundradions programverksamhet gäller t. o. m. den 30 juni 1977.Uppsägning av avtalet skall ske senast före avtalstidens utgång. Avtaletförlängs med åt gången vid utebliven uppsägning. Det är ännu inte möjligt att ta ställning till formernaför och inriktningen av en eventuell avlalsrevision. Av betydelse isammanhanget är bl. a. kommande förslag års radioutredning ochmassmedieutredningen samt erfarenheterna frän radionämndens verksamhet underde närmaste åren. i Skärstad (c): Jag ber att få tacka utbildningsminislern försvaret pä min interpellation. Jag framställde interpellationen den i ,så det programsom jag hänsyftar på kanske inte har samma aktualitet nu som del hade då. Vi har här i landet en statskyrka, och den kristna livsåskådningenär sedan århundraden det fundament på vUket hela vårt samhälle vilar. Man hardärför rätt alt fordra respekt för de kristna värdena. Men i del avseendetbrister det tyvärr myckel hos de ansvariga för våra elerburna massmedia, 1 samband med den debatt om radio- och TV-programmen somfördes här i under slutskedet av höslsessionen 1972 uttalade radiochefenOtto atl han såg allvarligt på frågan om radio- och TV-programmenskvalitet. Del är därför så myckel mer anmärkningsvärt och i högstagrad beklagligt atl ett sådant program som bjöds TV-tiltarna måndagen den 8januari kunnat godkännas av de ansvariga. Inslaget hade rubriken supershow och uppfattades av många människor som en ren hädelse av dekristna värdena. Jag skall inle här göra någon mer ingående beskrivning av delframförda programmet. Enligt min mening innebär sådana program ett upprörandemissbruk av del förtroende som givits de för TV ansvariga. Föreställningar avdel slaget kan bara verka nedrivande, de är kultur- och religionsfientliga ochde främjar dålig smak. Atl del pågår en ideologisk kamp i vårt samhälle är välför de flesta uppenbart. Att man då också försöker att använda massmedia är välnaturligt. Därför måste samhällsledningen vara vaksam på detta område. Ett av de vapen som man använder i kampen är hädelse.Enligt min mening ligger det något sadistiskt i hädelsen. Man angriperhänsynslöst sådana som då inte kan försvara sig. Man sticker, man sårar, manbreder ut sig. Varför gör man del? Jag tror inte alt man skulle möta någotsådant från kristet håll. Tänk om de kristna skulle använda den tid de har föratl på ett sådant nonchalant sätt tala om andra religioner, ja, t. o. m. omateisterna! Skulle vi inte kunna rensa upp imonopol-TV så att vi besparades sådana här inslag?