prot · FW0972 · 1973-12-31 00:00:00 — Det är bara här i kammaren, som man med en blandning avnaivt skygglappslänkande och cynisk verklighetsförfalskning fortsätter attpungslä svenska arbetare på pengar till flygplatser och hotell, fascistregimersunder-visning och sockerbaroners önskan om bättre vägar. Del är bara här iSverige som man vägrat inse sanningen att Väridsbanken och i allthögre grad blivit etl stöd inle bara för den internationella imperialismen utanalltmer också för den internationella fascismen. den 25 aprU 1973 Den dag kommer naturligtvis när insikten härom blivit säspridd, alt skandalen kan döljas. Då kommer denna post altförsvinna ur budgeten under en lystnad, som är ännu större, djupare och mergenerad än den tystnad med vilken ett besvärat utskott i belänkandet nr 3 i årförbigått den. Jag yrkar bifall till motionen 414, som kräver avslag påpengarna lill , ADB och ADF. Del är nu ganska exakt ochSydvietnam invaderade Cambodja del skedde . Cambodja var dåell neutralt land som stått utanför . , när striderna istort upphört pä den ursprungliga krigsskådeplatsen i och , fortsätterkriget i Cambodja med större intensitet. De amerikanska bombplanen bombar nubyar och städer, med större intensitet än tidigare, i ett land som från börjaninle var part i den konflikt som utgör. Det här visar flera saker. Det illustrerar den amerikanskakrigspolitikens cynism, hur man drar in ett land och förstör det i ettpågående krig. Det iUuslrerar inför den debatt vi har också något annal,nämhgen bislåndsbehovens enorma omfattning i , just därför attIndokinakr-iget alltmer blivit ett totalt krig. Allt fler byar, jordbruksområden,spirande industrier osv. i hela har förstörts. Den amerikanske sociologen har nyligeni en ganska uppmärksammad bok, Fire in Ihe , försökt beskriva hur krigethar påverkat framför allt Sydvielnams struktur och förändratlevnadsbetingelserna för människorna. Om man helt bortser från den enormamateriella förstörelse som bombningarna har förorsakat och som påverkarmöjligheterna atl försörja sig i landet - skador på risodlingar, skogar osv. -och om man bortser också från förödandet av människoliv, så har del uppståttockså andra skador som inte går att reparera med biståndsinsatser. Vad som hänt i många under de senaste 1015 årenär ju att i takt med alt en viss industri kommit i gång, framför allt sådan somanlagts av utländska företag, har en ytterst kraftig ström av människor rörtsig frän byarna in lill städerna. Omkring de stora städerna har del bUdatsjättelika slumområden med olika benämningar - favellas i ,bidonvilles i de tidigare franska områdena - där människorna bor utanegentligt hopp om försörjning. Denna processs har pågått under etl stort antalår av del skälet atl städerna representerar i varje fall någon form av avlägsethopp om sysselsättning, trols all de industrier som finns oftast har enytterligt begränsad utvecklingseffekl. 1 , menar den amerikanske sociologen, har dennaprocess gått oändligt myckel snabbare, helt enkelt därför att de amerikanskatrapperna med våld har tvingat befolkningen bort från byarna. Byar har stängts,och befolkningen här tvingats in till städerna. Kring ochandra stora städer har det skapats utomordentligt stora slumområden därmänniskorna icke har någon sysselsättning. Skillnaden mellan Sydvielnam ochu-världen i övrigt är all man i de stora städerna i inle har några som helst sysselsättningsmöjligheter av Nr 72långsiktig karaktär. Där finns inte ens industrier med begränsad utveck- Qnsdaeen den lingseffekl för landet. Där finns bara en artificiell, uppblåstkrigsservice- -)r ypfji 1973 sektor sombetjänar den sydvietnamesiska och den amerikanske armén.-------- 1 delögonbhck som kriget upphör, de amerikanska trupperna drar sig . därifrånoch den sydvielnamesiska armén minskar i omfattning finns inte * Man har både slagit sönder möjligheterna atl utvecklastäderna på etl drägligt sätt och gjort det omöjligt för befolkningen att levakvar i byarna på landsbygden. Man har slitit upp bygemenskapen och i många fallgjort det omöjligt all vända tillbaka. AUa de problem som normalt finns iu-landsvärlden har alltså accentuerats oändligt mycket hårdare i Sydvielnam -särskilt fränt jusl därför att de sysselsättningsmöjligheter som pä sina hållbörjar komma fram i andra helt saknas, förutom den kortsiktigasysselsättning som vilar på krigskonjunkluren. Detta ger kanske en liten illustration till vilka problemsom biständs-organen kommer atl ställas inför när hjälpinsatsen kan påbörjas iden delen av . Kontrasten är myckel kraftig vid jämförelse med områdensom behärskas av PRR och i Demokratiska republiken , där i stället justbyenhelen, som traditionellt varit den grund på vilken människorna byggt sintillvaro, medvetet har gjorts lill utgångspunkt för den politik som PRR ochDemokratiska republiken drivit och driver. Den har givit bistånd lUlbefrielse rörelserna i och Cambodja med knappt 1,5 mihoner kronor.Regeringen har meddelat i olika sammanhang alt man nu undersöker vilka kanalersom finns för atl utvidga biståndet till och Cambodja och befrielserörelsernadär. PRR har under lång lid fått bistånd från den . I enmotion av bl. a. krävs en snabb ökning av det biståndet. Del har ökatfrån 3 miljoner förra budgetåret lill ungefär 13,5 miljoner under innevarandebudgetår. Utrikesminister omnämnde ganska i eninterpellationsdebatt atl regeringen är beredd att försöka finna vägar för attöka detta bistånd med betydande resurser. Del motionsyrkande som harframställts om en ökning av del svenska biståndet till PRR och till befrielserörelsernai och Cambodja torde därmed vara tillgodosett. Men det bistånd som kan ge till är intebara ett bistånd av kataslrofkaraktär. är också mitt uppe i ett långsiktigt samarbete med Demokratiska republiken . Det kan vara skäl att betona detta med hänsyn till reservationen 3, som moderata samlings partiet har fogat vid utskoltsbetänkandet och där man kritiserar just ökningen av biståndet lill . har ju slagit fast att när vi skall utvidga vårt bistånd till atl omfatta nya länder bör vi i första hand söka välja länder som i sin politik strävar efter både en ekonomisk och social utjämning och en allmän ekonomisk utveck ling. I det sammanhanget kan del vara intressant atl påminna om hur dåvarande utrikesministern beskrev det nordvietname siska samhället 1968, alltså strax före den period under vilken det svenska biståndet lill kraftigt har ökats 89 den 25 aprU 1973 ochinneburit ett permanent och långsiktigt samarbete. Utrikesminister påpekade att regimen i förmiljoner vietnameser representerar begreppet social rättvisa. Han sade vidareatt kolonialtidens korruption och andra avarter försvunnit i del nordvietnamesiskasamhället. "I stället har regeringen genom olika åtgärder sakta men säkertsörjt för atl befolkningen numera kan leva under relativt anständiga ochmänniskovärdiga levnadsvillkor." Landet har gjort "imponerandeframsteg på en rad områden. Inom sjuk- och hälsovård, inom undervisning, inomforskning och produktion är etl land som går framåt. Det ärockså ell av alla erkänt faktum atl den nuvarande regeringen i åtnjuterbefolkningens stöd. Del kan hända att detta i viss mån är etl resultat av deamerikanska bombningarna, men faktum är alt regeringen har folkets stöd. Iannat fall hade den inte vågat förse praktiskt tagel hela befolkningen medvapen." Den nordvielnamesiska regeringen har eflersjälvständigheten "bemödat sig om att skapa bättre levnadsvUlkor för sinbefolkning, vilken levde i en utpräglad fattigdom, i sjukdom,svält och okunnighet. Man har gjort försök atl komma till rätta med dessasociala missförhållanden mitt under pågående krig." Jag har velat anföra dessa citat därför all jag tycker attde illustrerar hur väl det nordvietnamesiska samhället svarar mot de kriteriersom vi i stor enighet här i har ställt upp för hur biståndet frånSverige bör inriktas och vilka som bör komma i fråga i ell långsiktigtutvecklingssamarbete med . ligger ju ramarna för biståndet tUl istatsverksproposilionen på 100 miljoner och på 130 miljoner föråret därefter. hör därmed lill de länder som får det allra störstabiståndet från . Ulskoltel har noterat med tUlfredsställelse alt regeringen vilket också framgått av ett interpellationssvar har tillmötesgåttmotionskrav om alt öka ramarna utöver det belopp som angavs istatsverkspropositionen, med hänsyn till den utomordentligt svåra förstörelsesom de amerikanska bombningarna åstadkom på landet. Jag övergår nu lill atl behandla några andrareservationer. Jag får också anmäla atl jag kommer alt överskrida den tid somjag har antecknat mig för. Del beror på atl en annan av de socialdemokratiskatalesmännen tyvärr har insjuknat och jag har fått överta hans föredragningspunkter. Befrielserörelserna i har kommit i blickpunkten påett mera markerat sätt än tidigare, helt naturligt, genom den stora konferenssom FN och OAU anordnade i strax före påsk. Många konkreta ochkonstruktiva förslag har där lagts fram och diskuterats. Jag tror all del finnsmycket i del malerial som denna konferens har efterlämnat som kan ge uppslaglill förbättringar och konstruktiva förstärkningar av de insatser som olikaländer kan göra för befrielserörelserna i skilda länder och inom FN och andrainternationella organ. Det svenska biståndet till befrielserörelserna höjs nuganska kraftigt, nämligen med inför nästa budgetår. Del får väl också vara ell svar på herr Måbrinkshtet egendomliga fråga, där han utgick från all det inle skedde någon höjningalls av della bistånd. 1 delta sammanhang nämnde enförmyndarprincip, som skulle prägla det svenska biståndet. Bistånd från SverigelUI de nationella och sociala befrielserörelserna utgår för deras civilaarbete, för hälso- och sjukvård och för utbildning samt med hjälp tUl redskap,verktyg, transporter, transportmedel och annat. Biståndet görs upp på svenskthåU i samråd med befrielserörelserna själva och med utgångspunkt i prioriteringslistor,som befrielserörelserna själva lämnar in till den svenska biståndsmyndighelen.Det förekommer alltså självfallet ett samråd mellan befrielserörelsen och densvenska biständsmyndrgheten. Det betyder att det är befrielserörelsernasprioriteringar av sina önskemål sorn präglar vad de sedan också faktiskt kommeratt få. Det är den första punkten. Den andra är att jusl den formför samråd som SIDA och UD utvecklar med befrielserörelserna har jusl underOslokonferensen tvärtemot vad gjorde gällande hälsats med stortillfredsställelse från en av de organisationer som får svenskt bistånd,nämligen PAIGC. Denna organisation pekade under på alljust den typ av planering som samarbetet med innebär och del sätt påvilket biståndet gårul till rörelserna i fråga var en god modell för hurbistånd till befrielserörelser skulle se ut. När alltså talar omatt den svenska formen av bistånd till befrielserörelserna skulle vara uttryckför någon form av förmyndarprincip gör han sig också till förmyndare över t.ex. organisationen , som han förut ansåg vara utsatt för det svenskaförmynderiet, eftersom befrielserörelsen offentligen har uttryckt sammauppfattning som den svenska biståndsmyndighelen i della avseende. har väl också fått fel uppfattning om hurbiståndsverksamheten i praktiken går lill. Den beskrivning han gav av hurdetta samarbete sker var felaktig. Det är för del första inte så atl allabiståndsförnödenheler kommer från och lagras pä ett otympligt sätt.Tvärtom finns det goda möjligheter lill lokal upphandling av de varor sombefrielserörelserna önskar. Ungefär hälften av de biständsvaror som vi ger lUlbefrielserörelserna upphandlas lokall i . Sedan krävs del självfalletlagerhållning, vare sig biståndsvarorna kommer från eller upphandlaslokalt i , eftersom befrielserörelserna ju rimligen inte kan göra inköp ide egna länderna. De lagerhållningsproblem som tog upp finnssjälvfallet oberoende av var förnödenheterna upphandlas så länge de upphandlasutanför det egna landet. För det andra orsakar lagerhållningen myckel riktigtbesvär för befrielserörelserna. efteriyste en möjlighet alt lålakontanta medel utgå för alt klara dessa praktiska besväriigheter. Del är baradet all sådana kontanlmedel utgår lill befrielserörelserna justför all lösa de praktiska besvärligheter det gäller. Del av problemet är alltså redan löst. Det är också just fråga om praktiskabesvärligheter och inte uttryck för, som jag tror att formuleradedet, någon sorls eftergivenhet för den portugisiska regeringen. Del var ellganska fantastiskt uttalande, som i så fall riktar sig lika myckel motbefrielserörelserna som mot den . den 25aprU 1973, hoppas attdet var en ren felsägning av . När det gäller befrielserörelsema finns del också enreservation från mittenparlierna. Den reservationen är innehållslös på detsättet alt del där inle krävs någon ökning av biståndet utöver vad regeringennu presenterar. Det finns en bit av substans i reservationen, nämligen kravetatt FNLA, en av de två befrielserörelserna i , skulle få svenskt bistånd,vilket den tidigare inle fått. har förut under debatten frågatvarför inte utskottet för sin del nu vill föreslå att också FNLA får biståndfrån när MPLA, den andra organisationen i landet, får del. Den tidigarebakgrunden finns det inte mycket anledning att gå in på närmare. Vi har debatteratdet här , och del räcker att omnämna att OAU för sin del för några årsedan ändrade sin inställning till FNLA och log bort det erkännande somexUregering vilket FNLA tidigare hade fält. Ett motiv var alt man var mycketosäker om i vilken utsträckning FNLA verkligen hade någon betydande verksarnhetinom landet. har det gjorts ett försök till sammanjämkning mellan denorganisation som har etl starkt fotfäste inom landet, MPLA, och FNLA. Man harförsökt komma lill ett samarbetsavtal, och etl preliminärt sådant har ocksåundertecknats . Vad man just nu sysslar med är att man mellan de tvåbefrielserörelserna diskuterar hur samarbetsavtalet skall kunna implemenleras ipraktiken. Där har man ännu icke kommit fram lUl någon uppgörelse. säger del framgår klart av betänkandet är atl så länge etlsamarbetsavtal icke fungerar mellan de två befrielserörelsema finns del ingetskäl för att frångå den politik vihar haft tidigare i det här fallet. Något ord också om millenreservalionen omflyklingberedningen. Den är en beredning som är sammansatt för atl ge ettexpertstöd ål myndigheler och regering. Därför ingår i den organisationer somgenom sin egen erfarenhet, genom alt de själva är biståndsgivare lUl flyktingareller till befrielserörelser, har kännedom om de lokala problemen. Principen har aldrig varit atl man skulle blanda ihopregeringsfunktioner och riksdagsfunktioner och låta få del av enmyndighets- och beredningsfunktion. Jag tycker att hela den konstruktion somherr Wirmark har föreslagit stämmer illa med svensk förvaltningspraxis. Del finns tre andra reservationer som kanske är någoldisparata i fråga om sill innehåll men enhelliga på ett annat sätt. Det ärreservationerna 6, 9 och 10 som gäller en päfyllnad av bidraget lill ,supplementär finansiering, exportbistånd och viUkoren för finansiellt stöd. Dehär reservationerna har etl gemensamt drag, och det är all de innehålleringenting konkret utöver det sorn utskottet säger och det som står istatsverkspropositionen. Förslaget om att skall verka för en fjärdepåfyllnad av finns uttryckt lika klart och konkret i utskottsbetän-kandel.Förslaget om alt skall fortsätta att verka för supplementärfinansiering trots att , som var en av de ursprungliga förslagsställarnatillsammans med , har fallit ifrån finns lika myckel iutskotlsbetänkandet som i reservationen. Och förslaget om att skallverka för atl fortsätta atl mjuka upp villkoren för nya lån liksom för alt göradet möjligt alt avskriva gamla räntor och län är heller ingentingsom på något sätt strider mot vad utskottsmajoriteten säger. Nr 72Tvärtom har regeringen i olika sammanhang - det framgår bl. a. av Oisdaeenden skrifter fastslagit den viheinriktningenall göra 7; anril 107"' de nyalånen lindrigare när del gäller räntesatser, och i fråga om gamla lån------- har regeringen av fått bemyndigande all i samband med Del statliga utveck-inlernationella aktioner arbeta för skuldkonsolideringar,där man alltså UngSDtstanaet avskriver delar av skulder. Den borgerliga reservation som har lämnats på den härsenare punkten visar också okunnighet, kan man säga, på del sättet alt två avde länder, som reservanterna nämner som exempel på länder som har svåraskuldproblem och där de föreslår atl skulle gå in, i olika sammanhangredan har varit föremål för avskrivningar av räntor från , nämhgenIndien och . Del är alltså ingenting nytt som reservationen säger, ochden för inte pä något sätt längre än utskottsförslaget. Den innehåller heltenkelt ingenting konkret utöver vad som sägs av utskottsmajoriteten. Syftet medden är naturligtvis att ändå kunna göra intryck av atl den borgeriigaoppositionen är aktiv i u-lijälpsfrågor-na, att man på någol sätt driverregeringen framför sig. Så är alltså inle fallet. Man skriver av men iblandpå sämre svenska - det som ulskoll och regering säger. Den här tekniken är ganska vanlig, framför allt fränmiltenpartiernas sida. Vi återfinner den också i enprocenlsdebatten, därmittenpartierna icke befinner sig en krona eller ett öre närmareenprocenlsmålet än den socialdemokratiska utskotlsmajorilelen gör. Man har ickevelat anslå en krona utöver vad den socialdemokratiska majoriteten föreslår idetta betänkande men vUl ändå utforma reservationen så, all man i den allmännadebatten kan ge sken av atl man vill ta på sig en större uppoffring än vadmajoriteten har gjort - vUket alltså inte heller här är fallet. Delar sammateknik som används. Jag vill i delta sammanhang inskränka mig till alt anslutamig fullständigt till del som i sitt anförande sade,när hon kommenterade utskoltsbetänkandet om enprocenlsmålet. I samband med dessa reservationer kring finansielltbistånd och multilateralt bistånd finns också ett motionsyrkande kommunisterna, vilket har berörts av både och . Det är vpk:s motion 1104 som berör Limaprogrammet och i vilken man menar att måste ställa sig bakom detta program fullt ut för atl vi skall kunna göra anspråk på att föra en soUdaritetspolitik gentemot . SärskUt när del gäller vad Limaprogrammel säger om biståndspolitikens inriktning har i mycket hög grad ställt upp på Limaprogrammets sida. Det görs en uppräkning i vpk-motionen och den uppräkningen gjorde också i silt anförande. Det sägs atl de stora industriländerna är motståndare till Limaprogrammets samtliga viktiga slutsatser. Pä de flesta punkter gäller delta också , säger man. Sedan gör man en uppräkning av frågor. I flera av de frågorna har emellertid i hög grad stött krav - när det gäller definitionen av bistånd, när det gäller obundet kredilbiständ, synen på räntefria län och en rad andra frågor sorn tas upp i den kommunistiska motionen eller i anförande som exempel på frågor där 93 Sverigehade gått emot Limaprogrammet. 1 en av de svårlösta frågorna där i-länderna som helhetinte har stött exakt det organisatoriska krav som fördes fram av ,nämligen att skulle bli forum för valutapolitiskt samarbete, har juSverige stött ett annal krav som finns i Limaprogrammet och som håller på attförverkligas att man inom den internationella valutafondens ram skall utvidgakonsultationerna om valutapolitiken från i-ländernas 10-giupp lill den s. k.20-gruppen, där får komma med i konsultationerna.Det kravet finns alltså i Limaprogrammel fast det där talas om en 1 5-grupp. Den här kommunistmolionen säger alt kan man inle fullt utstödja Limaprogrammet - och det finns ju andra frågor där inte gör det,nämligen vissa handelspolitiska frågor på exempelvis sjöfartens område så kanman inte göra anspråk på alt föra en solidaritelspolilik. Där går så all sägagränsen mellan imperialismen och den som vill bekämpa den. Men hur är det i såfall med kommunisternas egen konsekvens när det gäller attställa sig på sida? Det är nämligen så att det Limaprogram, somåberopas som ett utomordentligt viktigt solidaritelsdokumenl i denkommunistiska motionen, begär kraftiga höjningar av bidragen till , herrSvensson! När del gäller den debatt som här förs om väridsbanksgruppen ochframför allt om - det organ i den här gruppen som ger bistånd - vUlu-länderna själva i bl. a. Limaprogrammel och i många andra sammanhang förändraoch kraftigt kritisera bankens politik på olika områden, när del gällerbankgruppens politik i fråga om nationaliseringar, när det gäller inriktningenav projekt, möjligheterna för alt nå nationellt oberoende osv. Menden kritiken vUl man föra inom bankgruppen man vill inte lämna bankgruppen.Exempelvis , etl land som för en politik som jag tror all både herrSvensson och jag sympatiserar med, vill icke lämna gruppen men vill att gruppenskall förändra sin politik. Det väsentliga är alt just de som känner sigutsatta, de svaga , kanske som inle får särskilt mycket av bankensresurser - och kan tas som ett sådant exempel - och länder sombojkollas genom en enligt min uppfattning grotesk politik från bankens sida,såsom i fallet , har ett intresse av atl del också finns i-länder ibankgrappen som där kan hävda den typ av kritik som de själva hävdar. Det ärprecis vad har gjort. har i FN inom ECOSOC bl. a.kritiserat Världsbanksgruppen för dess politik vid nationaliseringar. Det är alltså den ena linjen i diskussionen omVärldsbanken. Så länge Väridsbanksgruppen är det enda multilaterala forum förkapitalbistånd som finns vill själva vara kvar i bankgruppen. Man ärmissnöjd med myckel av politiken men önskar, både för sin egen del och för deindustr'islalers del som ofta företräder u-landssynpunkter, fortsatt medverkani gruppens arbete, så all man kan arbeta för förändringar. Då är frågan: Kommer sådana förändringar till stånd? gjorde genom en uppräkning av länder som får bistånd gällande atlnågon sådan förändring inte sker. Jag tror atl man med en uppräkning somgäller 1960-lalet som helhet kan visa att banken varken blivit mer eller mindrereaktionär i sin ländervalspolilik. Prioriteringen av länder och mUitärdiktalurerav den typ räknade upp har funnits , ochländer med socialistiskt arbetssätt har haft mycket svårt att hävda sig - ochdet gäller fortfarande. På en viktig punkt får jag också be läsalitet bättre i utskottsbelänkandet. Det är inte så all utskottet har gömt denhär frågan - del är bara på del sättet alt har läst på fel sida!Av tekniska skäl uppdelas nämligen yrkandena i två avsnitt, och på s. 29 försett resonemang av vanlig karaktär, där vi från utskottets sida redovisar vad vianser vara värt att kritisera i bankens politik men också de förändringar somförekommit. Och en punkt där vissa förändringar faktiskt kan noteras - jag trorinte man skall överdriva dem, men man skall klart se dem i samband med denkritik av bankens inriktning av projekten som de nordiska länderna och mångaprogressiva har drivit gäller förskjutningen i fördelningspolitiskthänseende. Andelen utbildningsprojekt och jordbruksprojekt ökar den låg under1960-talel på och ligger nu på . Men det säger ganskalitet om man på detta sätt anger siffrorna för olika sektorer del väsentligaär innehållet i projekten. Då finns det siffror som jag tycker är intressantareall notera. Inom jordbruksområdet, som har expanderat totalt sett, har stödettill småbrukarna kraftigt ökat på storjordbrukarnas bekostnad. Småbrukare somhade mindre än jord fick 1969 17 proceni av det jordbruksstöd somutgick, och 1972 hade siffran stigit lill 50 proceni av helajordbruksprogrammet. Jag tror inte att detta är tecken som skall överdrivas.Jag tror atl det kommer atl ta myckel och bli myckel svårt atlförverkliga de deklarationer som har gjorts i FN om en förändrad politik frånVärldsbanksgruppens sida, där man skall la större hänsyn till sociala faktoreroch försöka befrämja social och ekonomisk utjämning.