prot · FW0932 · 1973-12-31 00:00:00 — Förhandlingarna leddes till en bödan av herr tredje vicetalmannen. § 1 Finansdebatt (forts.) HerrBRUNDIN (m): Under replikskiftet mellan finansministerSträng och efterlyste finansministern besked om vad det var förslags felräkning man hade gjort i när man sammanställtmoderata samlingspartiets budgetalternativ. hade då ingenreplikrätt och kunde därför inte svara här i kammaren. Han överlämnadevisserligen därefter ett skriftligt besked till finansministern, men för attdetta skall komma in i kammarens protokoll vill jag här kort redovisa att detgäller tre punkter i vårt alternativ. För det första hade vi föreslagit att de övrelånegränserna förstatliga bostadslån skall fastställas till avlåneunderlaget, oberoende av förvaltningsform. Detta hade inte medtagits isammanställningen avseende /73 i finansplanen när man gjort uppden i , men det skulle ha inneburit en besparing på 360miljoner kronor för budgetåret. För det andra hade vi föreslagit en höjning av räntan påamorteringspliktiga tilläggslån. Denna höjning hade inte heller medtagits. Denskulle ha inneburit en inkomstförstärkning på I . För det tredje hade vi föreslagit att koncernbidrag inteskulle få utgå från och Tobaksbolaget till , utan isedvanlig ordning upptas till beskattning i respektive företag. Det hadeinneburit en inkomstförstärkning med . Tillsammans skulle detalltså ha inneburit en förstärkning av budgeten med ca . Arbetslöshetssituationen har självfalletvarit en central fråga även i årets finansdebatt. Den väsentligastefrågeställningen inför den arbetslöshetssituation som vi nu upplever är: Hurskall politiken utformas för att det skall tillskapas nya arbetstillfällen iindustrin? Det är ju här dels fråga om möjligheter att få nya jobbtillskapade i redan befintliga företag, dels nystartande av förelag. Jag tänkerhelt kortfattat uppehålla mig bara vid den sistnämnda punkten, och jag villdärvid gärna rikta mig till finansutskottets ordförande och formulera detta somen fråga till honom. Jag träffade här i en man, somberättade för mig att han hade tagit fram en ny produkt, som inte hartillverkats i men som väl kunde konkurrera med en produkt som Nr 32 importeras från ett annat land. Hanhade låtit marknadsundersöka den Onsdaeenden "y'' produkten, och alla olikaundersökningar hade visat att den var väl 28februari 1973 "" "PP ''"produktion. Han berättade vidare att han själv hade - ett mindre kapital, som han kundetänka sig att investera i en ny rörelse. Resten av det kapital som erfordradesmåste han låna upp. Han hade undersökt möjligheterna att få göra del, och dethade sett ut att kunna gå vägen. Men så visade del sig att alla beräkningar vikunnat göra leder fram till att vi visserligen här skulle ha kunnat ge jobbtill 20 personer det gäller alltså ett litet företag - och reducera vårtbehov av import. Men det ekonomiska resultatet såg inte ut att kunna bli bättreän att han på det egna kapital som han kunde sätta in i rörelsen skulle få enavkastning som var lägre än den bankränla han nu fick på sammakapital. Då frågade han mig: Hur tror du att det kommer attutvecklas i fråga om olika former av belastning på företagen? Hur kommer detatt bli med löneskatten? Tror du att den avvecklas relativt snabbt? Hur tror duatt det går med ATP-avgiften? Jag svarade med att nämna vad som skulle hända om vårpolitik kunde få tillämpas. Men vad skulle finansutskottets ordförande herrEkström vilja svara den här mannen som funderar på att starta ett företag mensom nu inte vågar göra det därför att avkastningen på hans eget kapital skullebli sämre än bankräntan. Han skulle dels förlora på alt göra detta, dels varhan ganska osäker på hur lönsamheten skulle tänkas utvecklas med hänsyn tillolika belastningar på företagen. Det här är en litet mera jordnära fråga än de svepandeöversikter som av naturliga skäl förekommit i debatten . Men detär just sådana här jordnära frågor som är väsentliga att klara av så ätt vi kange riktiga besked. Frågan är alltså vad vi skall säga till den företagare somenligt alla kalkyler nu inte kan fä en vettig avkastning på det kapital haneventuellt skulle vara beredd att satsa i ett nyföretagande som skulle ge 20nya jobb. Vad kommer socialdemokratisk politik att innebära vad gällermöjligheterna till förbättrad lönsamhet för det tilltänkta företaget? Att ge ett svar på detta är väsentligt, inte bara tillalla dem som eventuellt går omkring och planerar att starta eget företag utantill alla väljare i landet så all de vet vad de har för alternativ att väljamellan. i (vpk): förklarades prisstegringarnavara "det pris vi måste betala för den fulla sysselsättningen", men har vi både kraftigt stigande priser och en omfattande arbetslöshet. Dettavisar hur den kapitalistiska spekulationen drabbar de arbetande människorna påolika områden. Del är därför inle genom en rad stödåtgärder tillprivatkapitalet man kan komma till rätta med vare sig arbetslösheten eller destigande priserna. Del behövs en radikalt annan politik, som tar sikte på altbegränsa spekulationsintressena. Finansutskottetnöjer sig i stort sett med att se prisutvecklingen i värt land iförhållande till utveckhngen på världsmarknaden och kommer därförfram till ett passivt konstaterande att "bl. a. mot denna bakgrund 122 beräknas konsumentpriserna iSverige under loppet av 1973 stiga med nära 5procent". steg som bekant priserna , varavdrygt berodde på skattepolitiska åtgärder, medan prisstegringarnaunder 1972 blev . I finansplanen konstateras att livsmedelsprisernastigit snabbare än andra varor. Prisstegringarna på dagligvaror var I972. Inför de nya prisstegringar som var att vänta genom jordbruksavtaletsverkningar tvingades regeringen införa prisstopp på vissa livsmedel. Dettaprisstopp var synnerligen befogat, och kommunisterna hadevi redan tidigare krävt prisstopp. Prissloppet omfattar emellertid endast en dryg fjärdedelav de s. k. dagligvarorna, och därför anser vi att det borde vidgas för atthindra prisstegringar också på övriga varor. När man från regeringen hävdat attett vidgat prisstopp inte verkar meningsfullt, så är del inle säkert att detomdömet kommer att stå sig fram över valet. Det visar erfarenheterna ,då man inför den kraftiga opinionen mot prisstegringarna tvingades införa ettprisstopp som vpk länge krävt men som regeringen avvisat. Prisutvecklingen och skattepolitiken har ett klartsamband, detta särskilt med tanke på att utanpå prisstegringar, oavsett vad somorsakat dessa, lägges mervärdeskatt. Den skallepolitiska utvecklingen , dåomsättningsskatten infördes, har haft ökad indirekt beskattning som konsekventlinje. För denna utveckling bär regeringen och de borgerliga partierna ettgemensamt ansvar. Taktiska turer från de borgerliga partierna ändrar inget isak därvidlag. De indirekta skaltema har ständigt ökat i betydelse för statensinkomster. Enbart momsen svarar för närmare en fjärdedel av inkomsterna itotalbudgeten, och tillsammans med övriga indirekta skatter inflyter närmare entredjedel av inkomsterna i denna form. Det är också av intresse alt notera, all medanskattetrycket i procent av bruttonationalprodukten för fysiska personer tredubblatsunder 1950-och 1960-lalen så har det för juridiska personer varit oförändrat,om man utgår , och minskat med nära hälften om jämförelsen bodar någraår in . Skattebeloppet i förhållande till bruttovinsten iindustrin föll från till . Likasåhar förmögenhetsskattens andel av den totalt uppburna skatten sjunkit från 2,82procent /50 till /72. Det finns alltså skäl att på olika sätt skärpabeskattningen av stora förmögenheler, höga inkomster, bolagsvinster m. m. Till de mera märkliga argumenten för ökad indirektbeskattning hör påståendet att man därigenom effektivast bekämpar skattefuskoch skatteflykt. Det förhållandet att väldiga belopp undandras direktbeskattning kan man naturligtvis inte lösa genom ökad indirekt skatt, som i höggrad bhr betungande för den livsnödvändiga konsumtionen. Tvärtom är det naturligtvis så, att om man sätter stoppför skatteflykt och skattefusk kan skattebördorna lättas för de grupper isamhället som hårdast drabbas av konsumtionsbeskattningen, dvs.låginkomsttagare av olika slag. Nr 32 De siffror som anförts idiskussionen om skatteflykt och skattefusk Onsdaeenden varierar, men att det är fråga ommiljardbelopp tycks alla vara ense om. 28februari 1973 framför allt på tre vägar statoch kommun undanhålles stora 1. genom attskattelagstiftningen ger särskilt de stora aktiebolagen omfattande favörer; 2. genom attgällande skatteregler utnyttjas på ett sätt som inte lagstiftaren avsett, ochdär man kan tala om skatteflykt; 3. genom attinkomster och förmögenhetcr i direkt strid med lagen undandras frånbeskattning, och där man kan tala om skattefusk. Del är ingen överdrift all påslå att vanliga löntagare,som betalar skatt på vade krona i inkomst och därtill får betala skatt även pådet man konsumerar för livsuppehället, är upprörda över att penningstarkagrupper mer eller mindre öppet undanhåller stora belopp från beskattning. Det bör vara lättast att komma till rätta medskattelagstiftningen om bara den politiska viljan finns. Men här har man alt göramed den allmänna inställningen från regeringen med aktivt och livligt stödfrån de borgerliga partierna att på olika sätt subventionera företagen. Mankan beräkna storleken av gåvor och subventioner till företagen tillbetydligt , och hela raden av investeringsavdrag ochliknande återkommer också i årets budget. På detta sätt befrias företagen frånatt betala skatt för vissa inkomster, och de får i vissa fall direkta gåvor. Vimenar kommunisterna att gåvo- och subventionspolitiken tillde kapitalistiska företagen måste upphöra. Alt skatteflykten undandrar väldiga belopp frånbeskattning är odiskutabelt. Fåmansbolag och vinst- och förlustbolag har växtfram som svampar ur jorden, oftast med syftet att utnyttja skattereglerna päett otillbörligt sätt. De åtgärder som vidtagits för att stävja dennaverksamhet är helt otillräckliga, och ändå har betydande belopp kunnat drasfram i ljuset under senare lid. Det måste vara mera angeläget att ta itu med skatteflyktoch skattefusk än att söka nya områden för indirekt beskattning. Här bör manvidta snabba åtgärder. Dessa frågor bör enligt vår mening bli föremål försärskild uppmärksamhet oberoende av de båda utredningar som arbetar med övrigaskattepolitiska frågor. Jag vill fråga regeringspartiets företrädare: niberedda att biträda vpk:s förslag om en snabbutredning rörande åtgärder motskatteflykt och skattefusk? Svaret på den frågan är av stort intresse för alladem som till punkt och pricka erlägger skatt såväl på sina arbetsinkomster sompå sin konsumtion. Det spel som regeringen och de borgerliga partierna förtkring de som det kostade alt inte låta jordbruksavtalet slå igenom på vissa livsmedel har uppvisat det mesta i fråga om falsk framställnings konst. Man har sökt inbilla folk att varenda krona är intecknad och att man måste ta in pengarna på någon konsumtion för att prisstoppet skall vara möjligt att genomföra på vissa livsmedel. Som ett villkor för att '' stoppa prishöjningarna på vissa livsmedel har man sökt påstå att konsumenternamåste betala mer för bensinen eller emballaget till läsk Nr 32 och öl.Detta är verkligen en falsk bild av finans- och skattepolitiken. Vpk har sagt att också dessa måstekunna ses som en del av statsutgifterna, på samma sätt somalla andra utgifter för staten. Men vi har också sagt att om man nödvändigtvisvill ha fram beloppet, så bör det inte belasta den familjebudget som såinnerligt väl behövde prisstoppet på vissa livsmedel; låt i stället kapitaletbetala. Vi har också anvisat konkreta områden där pengarna finns. Vi harexempelvis föreslagit en beskattning av omsättningen på aktiebörsen. 1 stället för att söka sådana utvägar har ett animeratgräl uppstått mellan regeringspartiet och de borgerliga partierna om huruvidadet skulle heta skatt eller avgift, om det skulle gälla enbart engångsglaseller också omfatta returglas, och om vad som är mest miljövänligt. Osökt erinrar man sig den klassiska repliken när ett parkända humorister sökte illustrera skillnaden mellan socialdemokrater ochborgare med ett par pilsnerflaskor: "Det var tusan så lika varandra deär." I den nya varianten kanske man ändå kan se skillnaden i engångsglaseller returglas, men innehållet är detsamma! Det dominerande draget i den skattepolitiska utvecklingenär att skatternas tyngd ökar för låg- och medelinkomsttagare. Detta sammanhängerframför allt med mervärdeskattens konstruktion, som leder till all på denomfattande prisstegringen bl. a. på livsmedel har skatten lagts som ytterligarebörda, men också på att kommunalskatten tar lika mycket av låginkomsttagarens somav miljonärens hundralapp. kommunisterna förfäktar behovet avförändringar i dessa avseenden. Vi har länge krävt att livsmedel befrias frånmervärdeskatt. Detta skulle vara den för låginkomsttagarna mest påtagbaraförändringen i rätt riktning av skattepolitiken. Det skulle möjliggöra enomedelbar sänkning av levnadskostnaderna, och detta är det mest angelägna förbarnfamiljer, pensionärer och över huvud taget för dem som måste använda störredelen av sin inkomst till livsnödvändiga förnödenheter. Vi underkänner talet om att det skulle vara administrativtomöjligt att genomföra en sådan åtgärd. 1 en rad andra länder förekommerdifferentierad mervärdeskatt, bl. a. lägre skatt på livsmedel än på andravaror. Påståendena att slopad livsmedelsmoms skulle gynna dem med högainkomster som "frossar i lax och kaviar", som det brukar hela I densocialdemokratiska propagandan, är falska. Lika väl som stigandelivsmedelspriser hårdast drabbar låginkomsttagarna och barnfamiljerna, lika välskulle slopad moms gynna dessa. Det är inte heller så, att slopad livsmedelsmoms måsteleda till alt statsinkomsterna minskar. Vi har nämligen ställt en rad konkretaförslag på hur inkomstbortfallet skall kompenseras. 1 motion till årets riksdaghar vi bl. a. begärt skatteskärpningar genom följande åtgärder: höjning avförmögenhetsskatten, höjning av arvs- och gåvoskatten, höjning avbolagsskatten, slopande av extra skattelättnader för bolagen, höjning avreklamskatten, omsättningsskatt på handel med aktier, slopande av avdragsrättför representation samt åtgärder mot skatteflykt och skattefusk. Man skulle därigenom kunna lätta skatten och därmed sänka '25 levnadskostnadernaför dem som bäst behöver det och skärpa beskattningen avspekulationsvinster och andra arbetsfria inkomster. Borde inte detta vara enmeningsfull skatlepohtik också för regeringspartiet om man vill föra enpolitik i flertalets intresse? och lyckades med konststycketatt i samband med höjningen av bensinskatten avslå vpk-motionen om slopadlivsmedelsmoms. Man sade alt "avveckling av mervärdeskatten på Uvsmedelhelt eller delvis-- kan vara ett alternativ till prisstopp och kompensationhärför", men vi har aldrig ställt vårt krav som ett alternativ tillprisslopp utan tvärtom begärt båda dessa åtgärder. kan man inte så lätt komma ifrån frågan om att slopamomsen på-livsmedel. Det kravet växer sig allt starkare från dag till dag, inteminst inom stora skikt av regeringspartiets väljarkår. Vpk har fört fram kraveti , och vi kommer att fortsätta vår kampanj för en sådan omläggning avskatten. Vi föredrar att beskatta spekulationsvinsterna framför nödvändigalivsmedel, och vårt krav vinner ökad anslutning. När det gäller skatternas inverkan för olika grupper isamhället spelar kommunalskatten en stor roll. Den tar samma belopp avmiljonärens och låginkomsttagarens intjänta hundralapp och drabbar därförläginkomst-tagaren hårdast. har man sökt komma förbi problemet med destigande kommunalskatterna genom all proklamera skaltestopp för kommuner ochlandsting . Men man löser inte det problemet med attförsämra angelägen service eller genom ökad avgiftsfinansiering av denkommunala servicen. Detta har för övrigt också påpekat.. Vpk har i stället förordat en ändrad kostnadsfördelningmellan stat och kommun, och konkret har vi föreslagit att kommunerna befriasfrån den allmänna arbetsgivaravgiften och att den tillsatta utredningen omkommunernas ekonomi ges tilläggsdirektiv, innebärande att frågan om statligtgrundbidrag till kommunala bostadstillägg och statens överlagande avpersonalkostnaderna för barnstugeverksamheten ges förtur. Under senare lid har vi fått många prov påolika modeller för hur skattesystemet borde vara utformat. Det är olikalöntagarorganisationer och enskilda politiker som gett sina bidrag tillskattedebatten. Gemensamt för alla är uppenbarligen att man finner nuvarandeförhållanden otillfredsställande. Men för att ett skattesystem skall motsvara de bredafolklagrens intressen måste enligt vår mening framför allt inriktningen vara,att de mest bärkraftiga grupperna i samhället får betala mera och att bördornalättas för dem som har de lägsta inkomsterna. Därför är fortfarande den mestaktuella uppgiften att befria livsmedlen från mervärdeskatt och att skärpabeskattningen av bolagsvinster, förmögenheter och stora inkomster efter delinjer som skisserats i kommunistiska motioner till årets riksdag. HerrKNUT i (s): I dagens debatt är det framför allt tvåfrågor som har stått i förgrunden. Det är sysselsättningen och det är frågan omformerna, innebörden och eventuellt ändrade principer i den fackligalönepolitiken. I och försig är del väl rätt naturligt att båda dessa frågor har ägnats så stortintresse. Som verksam inom den sektor i den svenska ekonomin där vihar den absolut största arbetslösheten är del med intresse jag har tagit del avdagens debatt. Från borgerligt håll har tidigare här under debattenanförts att sysselsättningsfrågorna bör sättas i främsta rummet. Jag noterardelta såsom ett positivt drag, ett erkännande av att läget i synnerhet förbyggnadsarbetarna är bekymmersamt. Men å andra sidan kan man inte undgå attifrågasätta om detta erkännande är allvarligt menat. De borgerliga har överhuvud taget inga förslag alt komma med. Det finns anledning misstänka att närvi går till beslut i olika frågor under det närmaste året så kommer deborgerliga åter att inta för byggandet negativa ståndpunkter. Det starka betonandet av generella åtgärder i denborgerliga reservationen är just en sådan negativ ståndpunkt. Sakförhållandetär nämligen det att om man t. ex. vill åstadkomma en tidigareläggning avplanerade byggprojekt, så skall man göra en kraftsamling av resurserna just idel syftet. Man skall alltså göra en selektiv satsning för att nå del mål manhar satt sig före. Om man i stället splittrar sina resurser, exempelvis genomatt föröda dem med en sänkt arbetsgivaravgift, så får man knappast märkbararesultat inom de mest utsatta områdena. Del finns ingen byggherre somtidigarelägger eller utvidgar ett projekt om arbetsgivaravgiften sänks. Den ären mycket marginell sak för honom. Vill man påverka handlandet, så krävs merapåtagliga åtgärder. De borgerliga väljer alltså förslag som skulle ha varithyggliga, om sysselsättningsläget över hela arbetsmarknaden hade varitlikartat. Men så är det som bekant inte, och detta framhåller de borgerligasjälva i den text i reservationen som föregår förslagen. Där poängterar man detutsatta läget för byggsektorn, men det rimmar inte med förslagsdelen. Vad beror det på att de borgerligas ord inte följs upp iförslagen om handling? Vad beror denna klyfta egentligen på? Jag kan inle tolkadet på annat sätt än att de borgerliga egentligen är mycket litet intresseradeav byggnadsarbetarnas situation. Det finns stöd för den tolkningen. skrev t. ex.Svenska Dagbladet i en ledare följande: "Den arbetslöse akademikern kanofta ha det svårare än exempelvis den arbetslöse byggjobbaren." Detta är ett synsätt som inte är särdeles positivt förbyggnadsarbetarna. Det värsta i den vägen som jag har läst står skrivet i enkursbok som har gett ut. Den heter Framtid decentralisering och ingåri del kursmaterial som medlemmar arbetar med . Därkritiserar man statsmakterna för en alltför stark bindning till ett högtbyggande. Man fortsätter att skylla hyrornas höjd på byggnadsarbetarnas löner.Markpriser, malerialkarteller o. d. nämner man ingenting om. Därefterkritiserar man regeringen för all den har gett vika för, som det heter,"starka påtryckningar", och släppt fram byggjobb där det har blivitarbetslöshet. Man nämner såväl Norrlandskommuner som . Och somkronan på verket sägs i kursbok all byggnadsarbetarna ingår i en"maffia", som är "myckel inflytelserik I de kretsar som ärpolitiskt ansvariga för näringspolitik och investeringar i Nr 32 vårt land". den länge sysslar med den här typen av indoktrinering av sina 28februari 1973 medlemmar kan jag inte dra någonannan slutsats än att man, därest man -------------------- vinnerregeringsmakten vid höstens val, innerst inne avser alt behandla tinansdebatt byggsektorns folk som en sorls ohederliga figurer - och detta är sannerligeni högsta grad anmärkningsvärt. Svaren på de här ogrundade beskyllningarna kommer slag islag i de nu pågående fackliga valen. Låt mig så kommentera en annan fråga som fått stortutrymme i den allmänna debatten, så även i dagens finansdebatt. De tre borgerliga partierna har motionerat om enstabiliseringspolitisk konferens med representanter för regeringen, för dedemokratiska oppositionspartierna, för näringslivet och parterna påarbetsmarknaden. Reservanterna har yrkat bifall till motionerna. Från den borgerliga sidan görs mycket omständliga försökatt uttolka uttalandena av LO:s andre ordförande till att detskulle finnas ett fackUgt stöd för en sådan konferensverksamhet. Finansministernhar tillbakavisat detta, och jag vill utifrån rent fackligsynpunkt också anföra några kommentarer därtill. Om det hade funnits ett fackhgl stöd för en sådankonferens hade jag kunnat förstå den på borgerligt håll uttaladetillfredsställelsen. Men LO:s andre ordförande har inle uttalat sig för någonstabiliseringskonferens av moderat-center-folkpartimodell. 1 hans uttalande kaninte jag finna någon förändring i sak i avtals- och lönepohtikens uppläggningoch inriktning. All fackföreningsrörelsen önskar en samordning med regeringenspolitik är ju ingenting nytt. Före och under varje avtalsrörelse hitintills,åtminstone , håller parterna på arbetsmarknadenkontakt med regeringen för att få regeringens samhällsekonomiska bedömningar.Men man tar kontakt även för att utreda effekten av olika budgetåtgärder elleravialsmässiga dispositioner. Att uttala behovet av ett fördjupat samråd är ingen nyprincip, ingen ny lönepolitisk modell. Det är heller ingenting nytt attuttrycka önskemål om en vidgad samordning löntagarorganisationerna emellan.Motiveringarna härför liksom för en samordning av lönepolitiken med regeringenspolitik är desamma nu som . Fackföreningsrörelsens satsning på låglönepolitiken liggersålunda fast. Konsekvenserna är uppenbara. Härom är vi medvetna. Det bordeheller inte vara nytt för de borgerliga att det är med regeringen somfackföreningsrörelsen vill resonera om dessa frågor. Vi har inget behov av attödsla bort tiden på en mängd rundabordssammanträden, som ändå inte leder tillnågonting annat än att den munhuggning som förekommer här fortsätter i enannan lokal. Löntagarnas intressen förblir olösta. Deras lönepolitiskaintressen liksom förutsättningarna för deras standard-utveckling blir nog bästtillgodosedda, om nuvarande förhandlingsordning på arbetsmarknaden blirbestående. Och del är, för att knyta an till vad sadetidigare , ingalunda aktuellt att offra en del av den fackliga frihelen påarbetsmarknaden. HerrDAHLÉN (fp) kort genmäle: i gjorde en deluttalanden som jag mycket kort vill kommentera. kunde inte se att det fanns någon utanfördet socialdemokratiska partiet som hade gjort någonting för dem som han kännersärskilt varmt för, nämhgen byggnadsarbetarna. Jag skall inte begära att herrJohansson skall erkänna det. Jag vill emellertid ändå påvisa att vi från vårsida har föreslagit ett fram till tidsbegränsatinvestedngsavdrag på för näringslivets byggnads-mvesteringar. Syftetmed det förslaget är just alt stimulera byggnadsverksamheten.