prot · FW0949 · 1973-12-31 00:00:00 — Utrikespolitiken är ett av de områden sommåste behandlas med största försiktighet och där förhastade ord eller handlingarinte får förekomma. Detta är kanske en av orsakerna till atl framstegen ifredssträvandena är så små och går så sakta. Länderna är mycket återhållsamma,och det kan la atl åstadkomma en till synes ganska ringaöverenskommelse eller en kompromiss som skall leda till enavspänning i det mellanfolkliga samarbetet. 1 det internationella arbetet fårman dock vänja sig vid att uppskatta även de små framstegen och konstatera trots tillfälliga motgångar ändå måste fortsätta arbetet. Vad gäller freds-och säkerhetsarbetet kan man dock konstatera att åtskilliga resultat uppnåttsefter del tålmodiga arbete som pågått . Jag nämner som exempeltestförbudet för kärnvapen ovan jord, icke-spridningsavtalet, rymdavtalet,avtalet om förbud för placerandet av massförstörelsevapen på havsbotten,m. fl. Stridsfrågor, som förekommit inomFörenta nationerna, t. ex. frågan om Pekingkinas representation i FN, har dockslutligen kommit till en lösning. Det torde vara en allmän uppfattning att en avspänning,som givetvis hälsas med största tillfredsställelse, har ägt rum inte minstunder detta är. i är det viktigaste som hänt påfredsområdet på mycket . Det är nu allas förhoppning att demisshälligheter som fortfarande finns och som leder till vissa incidenter skallkunna biläggas så att fred skall komma att råda i området. Det är vanligt närtvä länder varit i krig med varandra att det därefter förekommer incidenter.Jag åhörde hela debatten i om Nord- och med allabeskyllningar som gjordes från båda håll. Sannolikt hade båda parter i viss månrätt, men det är mycket svårt att döma i en sådan situation. På samma sätt är detnog i , det är svårt att avgöra vad som kommer att hända . Minförhoppning är i varje fall att stridigheterna skall upphöra, så att det blirett fredsavtal, , ett land som är känt för stabilitet och gott omdöme ochsom ingår i , har dock ställt sig ganska pessimistiskttill hur det skall gå. Vi får hoppas att kanadensarna inte blir sannspådda utanatt situationen kan upp. Återuppbyggnadsarbetet i åter'slår, men med dengoda vilja som finns i världens olika länder atl ge bidrag och hjälp, kanman ha goda förhoppningar om etl snabbt återuppbyggnadsarbete, 1 värt landtorde det råda enighet om att skall bidra till återuppbyggnadsarbetetefter mättet av våra resurser, även om det inte blir så stora summor iförhällande till vad t. ex. och kommer att När det gäller de politiska förhållandena i ärovissheten mycket stor. Det kan ta mycket innan politisk stabilitetkan åstadkommas i denna del av världen. Striden i det avseendet slår mellanoförenliga ideologier, där kompromisser knappast existerar. Jag bedömer det somosannolikt eller i varje fall en fråga på mycket lång sikt att t. ex. Nord- ochSydkorea skall kunna återförenas. På samma sätt är det med Nord- och Sydvietnamoch med Öst- och . 1 vilken utsträckning de kommunistiska delarnaav dessa länder bekänner sig till Bresjnevdoktrinen vet vi inte det har välaldrig klart deklarerats men det kan ha mindre betydelse eftersom vi vet attkommunistiska länder inte gör några kompromisser som kan rubba derasideologiska målsättning. En förening av ett fritt land och en kommunistiskdiktatur kan därför endast ske om det fria landet med våld tvingas underkastasig den kommunistiska diktaturen. Mig veterligt har det inte förekommit Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt 9 protokoU 1973. Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt exempel påatt de kommunistiska diktaturerna har rubbat pä sin ideologiska uppfattning föratt tillmötesgå andra önskemål. Vi såg ju hur det gick när Tjeckoslovakienförsökte få en smula frihet. Det är mot den bakgrunden jag under nuvarandeförhållanden inte tror på återförenande. Jag har under åtskUliga årförordat att skulle erkänna och upprätta diplomatiska förbindelser medÖsttyskland. Jag hälsar med tillfredsställelse att det nu har skett utan attfördenskull ha någon sympati för det kommunistiska våldet som kom till uttrycki t. ex. det överfall på som , m. fl.gjorde sig skyldiga till. Det är inte realistiskt att tro på en återföreningmellan och . Jag har blivit sannspådd i att det icke synesvara inom räckhåll att de båda länderna skall kunna återförenas med fredligamedel. Vad jag nu har sagt står i överensstämmelse medcenterpartiets program, nämligen att skall erkänna alla faktisktexisterande stater- med undantag för dem som är föremål för FN-sanktioner. Jaghar aUtså inte sagt att vi när det gäller att erkänna länder skall göra enbedömning med utgångspunkt från styrelsesätt eller regim. Samma regler gällerför medlemskap i , dvs. man tar inte hänsyn tUlstyrelseskicket, utan villkoret för inträde är att det är en fredligt sinnadstat. Av detta principiella resonemang följer också att Sverigeså snart som möjligt bör erkänna , dock med all hänsyn tagen tillFörenta nationernas beslut i denna fråga och tUl vad förpUktelser sommedlem av föranleder. När utsågs, så utsågs tvåkommunistiska länder och två fria länder. Det var under dessa förutsättningarde valdes. förefaller det mig knappast som om det var ett villkor att manskulle ha erkänt det ena eller det andra av länderna. Jag skulle väl förmodaatt det inte möter något hinder för del om ,som redan erkänt , också erkänner . 1 vade fall vill jagunderstryka alt vi ju inte avvikit från beslutet i närKoreafrågan varit under diskussion. Därför bör man mycket starkt betona att viskall ta hänsyn till vad har beslutat och i vilkenutsträckning stött de besluten. har också i sittbetänkande nr 2 av framhållit att "regeringen böruppmärksamt följa utvecklingen och ta initiativ till ett svenskt erkännande avDemokratiska , när tidpunkten därför finnes lämplig". Del förhåller sig på liknande sätti . Så snart förhållandena stabiliserats i och denkoalitionsregering, samlingsregering eller vad del kan bli som vi hoppas kommertill stånd har etablerats, bör ha normala diplomatiska förbindelser medSydvietnam. Det är glädjande att kontakter har upptagits mellan Nord- ochSydkorea och jag hoppas att alla de incidenter som förekommit tidigare nu skallupphöra, men jag tror fördenskull inte att det blir någon återförening i vadefall inte inom . Slutsatsen av vad jag sagt är atten kommunistisk diktatur eller någon annan diktatur inte accepterar ellerförenar sig med något annat land med annan regim. 1 så fall blir det endast enmed våld åstadkommen underkastelse som kan komma i fråga. Jag troratt det är den enda realistiska ståndpunkten man kan ha när man diskuterartotalitära regimer. Den dominerande delen av svenska folket anser att ettdemokratiskt styrelseskick är det riktiga, men det hindrar inte att vi måstehjälpa folket inte regimen - i ett land med diktatur. Utan att föregripau-hjälpsdebatten anser jag dock att borde ge mycket mer hjälp till ettland som , som har demokratiskt styrelseskick och där behoven är mycketstora. Det skulle också överensstämma med vad regeringen och haruttalat, nämligen att vi också skall använda u-hjälpen tiU att främjademokratiska styrelseskick. Jag finner det förvånande att anslagen inte ärstörre till detta stora land som är. Jag kommer inte att anmäla någonavvikande mening i u-hjälpsdebatten, men det är någonting att diskutera förframtiden att denna hjälp borde ökas avsevärt. Därmed har jag också kommit in på den solidaritet somSverige efter måttet av sina resurser visat mot andra länder. Det gällergivetvis inte endast u-hjälp utan också tillhörighet till och arbete iinternationella organisationer, I det fallet har väl fyllt sin pliktoch är anslutet tiU de organisationer som rimhgen kan begäras. Vi har ocksåanslutit oss till konventioner som reglerar det mellanfolkliga samarbetet. JagvUl bara uttrycka min förhoppning att de enligt min uppfattning viktigaste avdessa konventioner, konventionerna och protokollet om de mänskliga rättigheterna,snart skall bli ratificerade av så många länder att de kan träda i kraft. Detär i så många länder som mänskliga rättigheter trampas under fötterna, och detkommer säkert att så förbh även om konventionerna blir allmänt accepterade, menexisterar de så kan i varje fall ett yttre tryck utövas mot länder som brytermot dem. är det tyvärr så, att endast 48 länderundertecknat konventionen om sociala och kulturella rättigheter och att bara 19har anslutit sig genom en ratifikation. Det erfordras 35 ratifikationer innankonventionen träder i kraft. Beträffande den andra konventionen, om demänskliga rättigheterna - medborgerliga och politiska rättigheter - så har 47länder undertecknat den. Det är bara 17 länder som ratificerat den. Det äralltså inte hälften som ännu anslutit sig till konventionen. Det mest anmärkningsvärda är det fakultativa protokoll somär fogat till konventionerna och som ger möjlighet till den som så önskar attvända sig till en internationell kommitté med klagomål. Det är häpnadsväckandeatt sä få länder har anslutit sig. Det är bara 17 som har skrivit underprotokollet, bland dem alla de nordiska länderna, och det är bara älta som harratificerat det. Det är t, ex, att observera att inget av de socialistiskaländerna har skrivit på protokollet eller tillkännagivit att de tänker göradet. Därmed har de också undandragit sig varje form av kontroll av huruvida defullföljer konventionerna om de mänskliga rättigheterna, I detta sammanhang vill jag starkt understryka vadutrikesministern sade om ett av de andra stridsområdena, där vi lyckligtvis harfått lugnare förhållanden men där situationen inte är uppklarad, nämligenBangladesh, Det sägs i regeringens deklaration att ett betydande antalbengaler, som önskar återvända till , kvarhålls i ,Svårigheten i detta sammanhang är atl inte har erkänt ochdärför Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handets-och valutapolitisk debatt anser attdet inte kan sluta något avtal med detta land. vill väl i ställetvidhålla att det är en del av . Jag tror dock att man, om man inte kangå den vägen men om vilja finns från båda parter, borde via Röda korset ellerandra organisationer kunna åstadkomma den överflyttning som det talades om iregeringsdeklarationen, så att de lidanden som dessa människor är utsatta förskulle kunna upphöra. I övrigt vill jag också säga att inte har skrivitpä vare sig konventionen eller protokollet om de mänskliga rättigheterna. Menbåde om krigsfångar och konventionen om de mänskligarättigheterna liksom deklarationen av 1948 borde väl för varje land -även omdet inte är anslutet till eller direkt har bekant att det skall följa detta vara ett rättesnöre för människors handlande mot sina medmänniskor. I fråga om samarbetet med andra länder vill jag säga någraord om ställning i den nu rådande oron på valutamarknaden. Den svenskautrikeshandeln är omfattande, och förbindelserna i form av utförda prestationerär också betydande. Jag tänker speciellt på varvsindustrin och sjöfarten. Medtanke på de ofta långsiktiga beställningar som gäller pä sådana områden ochäven i övrigt måste det vara ett svenskt intresse att valutamarknaden är såstabil som möjligt. Detta gäller speciellt i relation tUl de länder med vilkavi traditionellt driver den största delen av vår handel, dvs. , ochde med speciella avtal tUl dem knutna länderna. Jag ansluter mig helt till utrikesministerns framhållandeav önskan om en ökad handel med de socialistiska länderna. Jag håller helt medom att vi skall försöka få en vidgad handel med dessa länder, men även i dettaavseende kan vi ju se saken realistiskt. Vi har under hela 1960-talel försöktatt få en ökad handel med . Det har givit resultat, dock bara i formav en ökning av handeln från av den totala svenska handeln.Man skall givetvis försöka få till stånd en störr'e handel på det hållet, menman skall inte ha stora förhoppningar om att den kommer att utgöra någon störredel av hela den svenska handeln. Det finns visserligen länder som under ganska lång lidtillämpat flytande valutakurser, men jag tror inte att detta vore en lämpligväg för , Det är ju beklagligt atl inte en mera vittomfattande överenskommelseom växelkurserna kunnat träffas, men när detta inte varit möjligt är jag heltinförstådd med det beslut som fattats, dvs, att överenskommelse dock finnsmed ett antal länder om deras inbördes valutarelationer. Jag tror dock att detnu inträdda förhållandet får betraktas som temporärt i avvaktan på att enfastare situation kan skapas på valutamarknaden, har under lång tidtillsammans med etl stort antal andra länder strävat efter ett friarehandelsutbyte, och en av förutsättningarna för ett sådant är att man imöjligaste mån har en stabil valutamarknad. Det bör i delta sammanhang understrykas alt Sverigesvalutareserv är god och i stigande, och det är ju också en gynnsam faktor irelationerna pä detla område, även om det vid vissa tUlfällen som just nu kanställa till en del besvärligheter, som tvingar oss att vidta härdare åtgärderän normalt. Den nu träffade överenskommelsen innefattar alltför fåländer, men det är alt hoppas alt flera länder möjligen ansluter sig.Marginalen inom vilken kurserna får röra sig mellan de i överenskommelseningående länderna är ganska snäv, och det kan ju diskuteras om den inte bordeha varit något vidare, Å andra sidan skapar marginalen på två och en kvartsprocent som överenskommits en god fasthet mellan länderna. En konsekvens avden nu ingångna överenskommelsen är givetvis att ytterligare ett steg tagitsmot närmare samarbete med , Någon olägenhet kan detta inte ge, eftersomvår handel är så starkt inriktad mot dessa länder, 1 övrigt finns det ingenanledning att just nu tala om relationer till , då vi justnu står inför början av tillämpningen av det tidigare träffade avtalet. Vad som därutöver är synnerligen angeläget är ju hursamarbetet mellan de nordiska länderna skall utformas med hänsyn till deomständigheter vi har . Situationen på det området är ju oklar just ,är medlem i EG, har ett avtal, förhandlar om ett avtal,och ställning i denna fråga är känslig. För del bör bl, a,beaktas de mycket stora oljefyndigheterna och deras exploatering, Fyndigheternasynes vara mycket rika, men exploateringen medför så stora kostnader attföretag frän flera länder måste delta, av dem flertalet , Det voregivetvis synnerligen önskvärt och gynnsamt för samarbetet, om de nordiskaländerna kunde få köpa olja från , men det är tyvärr intetekniskt möjligt. Man kan dock hysa förhoppningar att fyndigheter skallupptäckas norr om sextioandra breddgraden och som i så fall kan komma denordiska länderna till godo. Vilka omständigheter som än kommer att spela in, bör alltgöras för att stärka det nordiska samarbetet. är en främja det nordiska samarbetet, men jag tror att ständigakontakter mellan länderna när beslut skall fattas i internationella frågor ärminst lika betydelsefulla. Det kan inte begäras att besluten alltid skall blisamstämmiga, men samråd och försök till enighet bör alltid förekomma. Trotsolikartade förhållanden bör det finnas de bästa förutsättningar för ett mycketgott nordiskt samarbete. Med det har jag inte på något sätt velat säga att denordiska länderna skall isolera sig frän den internationella gemenskapen. Mendet finns på grund av en massa omständigheter saker som gör att de nordiskaländerna har all anledning till att ha ett mycket gott samarbete . Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt HerrWIRMARK (fp): Regeringsdeklarationen bodar med regeringenssynpunkter på och situationen i . I fråga om Vietnamsäger man atl hållbarheten i den träffade överenskommelsen beror på parternasvilja alt noggrant iaktta avtalets bestämmelser. Vi kan inte ta för givet allsä kommer all ske. Del har ju klart framgått av den diskussion som harförts här. talade t. ex. med rätta om att fredshoppel kanförbli en hägring. Vi vet atl striderna i har fortsatt trotsvapenvilan och att parterna tydligen söker vinna bästa möjliga utgångsläge,innan del i enlighet med avtalet fastslälles vilka områden parterna kontrollerar. Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Uppenbarligenfinns här en risk atl sådana strider kan trappas upp. Vad som här händer kommerdärför med säkerhet att följas rned oro världen över. En annan fråga som världsopinionen uppmärksamt bör följaär fångarnas öde i , både krigsfångarnas och de s. k. politiskafångarnas. Vi vet att man i Parisöverläggningarna före överenskommelsen intekunde enas om någon lösning, utan att frågan skulle avgöras genom förhandlingarmellan de sydvietnamesiska parterna, som förbinder sig att göra sitt ytterstaför alt lösa frågan . En generös attityd hos parterna härvidlagskulle säkerligen bidra till all undanröja ömsesidig politisk misstro och ökamöjligheterna till en överenskommelse på det politiska planet som garanterardemokratiska fri- och rättigheter i enlighet med avtalets intentioner. Av stor betydelse för den framtida utvecklingen både iIndokina och i är givetvis agerande. Det är väl inte att- tamiste på att den avspänning och den goda atmosfär som växer fram mellan USAoch har bidragit till atl lösa upp knutarna i . En fortsatt strävanfrån både och sida atl normalisera de kinesisk-amerikanskaförbindelserna bör rimligen medföra en benägenhet hos båda parter alt icke pånytt komma i direkta konfliktsituationer, politiskt sett, i fråga om denfortsatta utvecklingen i . När det gäller har tyvärr inte läget varitdetsamma. Vi vet att motsatte sig upprättandet av och också attden kinesiska inställningen utgjort ett av hindren för att skallkunna bli medlem av FN. Att staten har kommit för att stanna är detväl knappast någon som tvivlar på, och det är därför att hoppas att detpragmatiska drag som man kunnat märka alltmer i kinesisk utrikespolitik ocksåfår till följd att man snart accepterar som ett faktum och inte medveto på nytt hindrar dess inträde i FN. Jag tycker också att det är på sin plats att man frånsvensk sida markerar sin uppskattning av positiva roll när det gällerdenna nya stat. Vi vet att öppnade sina gränser och visade gästfrihetmot mer än 9 miljoner flyktingar från Östbengalen. Vi vet också att barden överväldigande delen av kostnaderna för dessa flyktingar. Vi vet att detvar klara ståndpunklstagande till förmån för alt Östbengalens folksjälv fritt skulle få bestämma sin framtid som på ett avgörande sätt bidrogtill skapandet av . Vi vet också att trots egna problemlämnade ett generöst bistånd , bl. a. i fråga om livsmedel. minskar detta bistånd, och även t. ex. . Men vet vi att deti både och finns mycket trängande behov av omedelbartbistånd - en fråga som vi diskuterade senast i riksdagen.Det är att beklaga att regeringen inte godtog vårt förslag om ett extraanslagpå på tilläggsstat till de här båda länderna. Del hademöjliggjort för att börja planeringen av nya och ytterligareinsatser utöver de redan beslutade. Om man kan hysa vissa förhoppningar om en allmänavspänning i så gäller det motsatta för södra . Mycket talar föratt krisen i dennavärldsdel kan komma atl utvecklas till ettnytt med risk för snabb upptrappning av våldet och förtrycketallteftersom afrikanernas sociala och nationella befrielsekamp intensifieras. Årenefter Sharpevillemassakern stod i centrum för världsopinionensintresse. har problemen där kommit i skymundan för konflikter pä andrahåll i världen. Men det finns lika stor anledning som sedanatt med en betydande politisk fantasi söka vägar för alt stödja kampen förfrigörelse i södra . Ty del är här i södra som frågan om fortsattkolonialism i kommer att avgöras. Stabiliteten hos de vitaminoritetsregimerna kan ingalunda betraktas som självklar - tvärtomfinns lydliga tecken på att motsättningarna växer. De vita gör allt föratt befästa sitt välde. Man kan peka på annekteringen av FN-mandatet Namibiaeller på att självständighetsförklaring medförde alt en nyapartheidstat tillkom i södra . Man kan peka pä att Banlustanpolilikenintensifieras i , utsträcks till och även successivt införs iRhodesia eller att ett allt intimare samarbete, inte minst på det militäraområdet, också inletts mellan , och . Upprättande avgemensamma militära baser, införande av regelbundna sammankomster mellan demilitära ledningarna och gemensamma manövrer är exempel på atl man är oroliginför de afrikanska befrielserörelserna ökade aktivitet. Till detta kommer attsolidariteten mellan afrikanerna och the coloured, dvs. personer av blandras iSydafrika, växer sig allt starkare och riktar sig mot de vita. Och inrättandetav bantu-homelands har ingalunda dämpat motståndsviljan, snarare tvärtom - attdöma av det mycket frispråkiga tal som Chief Gatsha Bulhelezi höll vidAfrikainstitutet i . Del är också helt tydligt att motståndsrörelsen i bådeAngola och nu befinner sig i ett skede av kraftig konsolidering.Frelimo tycks ha övervunnit interna motsättningar och har öppnat en ny front iTeteprovinsen, där kampen inriktas på att försvåra eller om möjligt omintetgörakonstruktionen av Cabora Bassa-dammen. Vad gäller har de båda dominerandebefrielserörelserna MPLA och FN LA under OAU:s överinseende ingått enöverenskommelse om samarbete både på det politiska och på det militära planet,vilket bör leda till att befrielsesträvandena får ökad styrka. Det är riktigtsom det sägs i regeringsdeklarationen atl det svenska humanitära biståndet tillbefrielserörelserna ökar, men jag vill betona att det till den heltövervägande delen har gått just till befrielserörelserna i deportugisiska kolonierna, vilket i och för sig är rimligt med tanke på denstrategiska betydelse som de områdena har för hela befrielsekampen i . Från vårt håll har emellertid betonats atl stödet tillbefrielserörelserna i del egentliga södra , alltså , Rhodesiaoch , väsentligt bör vidgas. Jag konstaterar atl regeringen nu börjatlänka om på denna punkt. Lika viktigt är atl vi ökar våra insatser lill de tretidigare brittiska protektoraten, nu självständiga , och Swaziland.Där har vi föreslagit att länderprogram för det svenska biståndet utarbetasockså för och Detta får vi säkert anledning Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt återkommatill i vårens biståndsdebatt. Inför den upptrappning av befrielsekampen somär att vänta, framför allt i och men även i övriga länder,kan vi inte utesluta att preventiva aktioner kommer atl vidtas mot ochZambia. Smithregimens åtgärd för sedan alt spärra av gränsen tiU Zambiaoch att hota med avbrytande av strömleveranser från Karibadamrnen är ett exempelpå dessa risker. Just med hänvisning lill de händelserna har vi frånmitlenpartierna föreslagit att vårt bistånd till mångdubblas under denärmaste åren. Det är därför med intresse jag ser att regeringen i anledning avden senaste utvecklingen i deklarationen säger att den beslutat öka biståndettill . Lät mig slå fast atl den omdirigering av utrikeshandeln, somKenneth Kaundas regering nu beslutat med anledning av Smithregimens åtgärder,kommer att innebära ett väsentligt ekonomiskt avbräck för i form avökade transportkostnader. Att utnytda de nya transportvägarna förutsätter nytransportmateriel, t. ex. högklassiga, effektiva lastbilar, liksom också nyamöjligheter till lagring av varor. Det finns många angelägna områden som svenskt biståndkunde inriktas på. Man kan i det nya läget tänka sig olika former avimportstöd, eftersom omdirigeringen just drabbar importen hårt och fördyrarden. Jag vet också atl president och gärna skulle önskafå svensk hjälp till atl bygga ut vägen från hamnstaden i södraTanzania, så att den anknytes till vägen mot . Ett av de stora problemenmed den nya vägen mellan copperbell och är ju att hamneni i stort sett inte har någon reservkapacitet alls för de nyatransportbehoven. Den kan inte ta emot mer gods. Vi skulle alltså kunna göra enmycket betydande insats genom att möjliggöra för att leda enväsentlig del av sin handel via djuphamnen i i södra . Jag hoppas att regeringen inte kommer att väja för rejälainsatser av den här typen. Om utrikesministern hade varit närvarande, skullejag ha velat fråga honom vilken typ av bistånd regeringen nu har för avsikt attge i den nya situationen.