prot · FW0996 · 1973-12-31 00:00:00 — Det måste tiU en övergripande insats pä hela fältet,en analys av dagens och morgondagens situation för den importkonkurrerandehemmamarknadsindustrin och ett genereUt åtgärdsprogram. Den utredning som vihar föreslagit i vår motion är därför nödvändig. En åtgärd som bör sättas in inte bara i rättvisesyfte utanäven för att stimulera nyetablerade företag under deras första kritiska år ärförslaget i motionen 1508 om investeringsbidrag. Jag skaU uppehålla mig mycketkort vid denna. Man har för att stimulera industrin och fä en bättrekonjunkturutveckling tillgripit ohka åtgärder, bl. a. investeringsavdragen. Mendet är tyvärr oftast bara de stora och de verkligt lönsamma företagen som kanutnyttja den skatteförmån som samhället därmed ger. Framför allt denyetablerade företagen som är i sitt första kritiska skede men även många andramindre företag, som kämpar bl. a. med importkonkurrensen, har inga vinster attdra av. I rättvisesyfte bör ett investeringsbidrag införas, vilket skuUeutjämna denna orättvisa eller ojämhkhet. Utskottsmajoriteten avvisar förslaget, som det förefallerpä grund av att det skulle föreligga stora tekniska svårigheter på detadministrativa planet men även av principiell art. Men förslaget är inte nägotprincipiellt nytt. Direkta statliga bidrag har förekommit i ohka sammanhang,bl. a. för den regionalpolitiska stödverksamheten. Detta förslag är alltså välvärt att satsa på, kanske framför allt när det gäller att stimuleranyetablerade företag, sådana som vi vill få till stånd inom olika branscher ochnäringar. Till de viktiga näringspolitiska åtgärder som kan sättasin i syfte att stärka de mindre och medelstora företagen hör införande avförenklade företagsformer. Vår svenska aktiebolagslagstiftning är i mycket storutsträckning anpassad tiU stora företag och koncerner men icke tiU de småföretagens förhållanden. Skattelagstiftning och annat i vårt land har gjort attsmå företag har försökt att gå över tillaktiebolagsformen. Dessutom tillkommer det gamla argumentet att man bör kunnagöra sina ekonomiska insatser i ett företag i form av andelar och inte skallbehöva sätta hela sin ekonomiska tUlvaro, sitt hem och sina övriga tillgångarpä spel för företaget. vill utskottsmajoriteten inte vara med om att införa enaktiebolags form som skulle passa de mindre företagen. Det finns sådana bolagsfor- 39 Näringspolitik m. m. Det finns t. ex. en sådan i , som har fungeratutomordentligt väl . Den är specieUt avsedd för mindre företag, ochman kan i denna aktiebolagsform satsa andelar utan fullt personligt ansvar. Närutskottsmajoriteten avvisar förslaget om en sådan aktiebolagsform hänvisar mantUl den framlagda och behandlade propositionen om konvertibla skuldebrev.Utskottsmajoriteten säger att föredragande statsrådet inte har funnitövertygande skäl för att införa en sådan form utan har anvisat andra former,handelsbolag etc. Jag vill helt kort, herr talman, eftersom tiden är knapp,bara säga att föredragande statsrådet i detta sammanhang inte harvisat särskilt stora insikter i småföretagarnas problem. Jag tycker att hanavslöjar en häpnadsväckande okunnighet i det sammanhanget, men jag skaU integå-ui närmare på det. Det är emeUertid ytterst väsentligt att man får den härföretagsformen genomförd. Ett annat, ytterligt viktigt område som är förbisett ärden tekniska forskningen; var inne på den saken. Vi har haft enmotion om att man måste inrikta den tekniska forskningen bl. a, på de mindreföretagen, att man mäste skapa möjligheter att sä att säga överföra den rasandeutveckhngen på det tekniska området till mindre företag. Den forskning somsker, framför allt på våra tekniska högskolor, kommer i största utsträckningbara de stora företagen tUl del. Det är inte nägot medvetet missgynnande av demindre företagen, men vad jag vill kalla mottagarkapaciteten finns bara hos destora företagen. Man måste alltså studera det här problemet och se hur det skaUgå tUl att överföra den teknologiska forskningens framsteg till mindre företag,och det är vad vi har velat föreslå i den ifrågavarande motionen. Jag ber att få övergå till propositionen 41om inrättande av ett statligt industriverk. Jag vUl på en gång säga och detär ju ingen nyhet - att vi från varit positiva till dettaförslag. Vi anser att industriverket kommer att ha en viktig uppgift. Detfyller ut ett tomrum som länge har kunnat konstateras. sade en gång,att om inte fanns måste han uppfinnas. Jag kanske kan travestera det ochsäga, att om inte industriverket hade funnits hade vi måst uppfinna det, utanatt man därmed i industriverkets ledning med tanke pä vad sade skaU bhövermodig och tro att man sitter uppe pä tron. Vi tror att en ödmjukinställning tiU uppgifterna som vi är övertygade om kommer att förefinnas skaU gagna både verket och dem som det skall tjäna, nämligen de mindreindustriföretagen. Det kan också finnas ett konstitutionellt skäl tiU attinrätta det här verket. Vi har i vår författning inte ministerstyre somprincip. Med det tomrum meUan ett så viktigt departement somindustridepartementet och dem som det skaU betjäna är det väsentligt att manfär ett självständigt ämbetsverk. Jag betonar det: ett självständigt verk, somföljer den gamla, fina svenska verkstraditionen att vara självständigt åt aUahäU. Jag har inte anledning att tro något annat än att det här verket kommeratt fuUfölja den traditionen. Vi vUl alltså understryka nödvändigheten av attindustriverket inrättas. Några saker har vi emellertid från värt häll föreslagitvissa ändringar i. Det gäller först delegationen för de mindre och medelstoraföretagen. harpersonlig erfarenhet av den delegationen, eftersom jag har varit med i den ändafrån början. Från den utkikspunkten har jag funnit att erfarenheterna talar föratt denna delegation har varit av mycket stort värde, framför allt pä grund avde initiativ som den kan ta pä det näringspoUtiska fältet för att liksom angeen rörelseriktning mot nya områden som bör penetreras och för att initiera nyaåtgärder. Jag tror inte att självständigheten i den delegationen blir densamma,om den skall inordnas under verket. Delegationen bör finnas utanför för attkunna så att säga mer eUer mindre stimulera verket till att vidta de här olikaåtgärderna. Det blir inte detsamma om man sitter inom själva verket. När det gäUer kostnaden för företagarnas egen utbildning,herr talman, skall jag be att få återkomma längre fram, när vi har bättre tid.På det här området har vi emellertid oefterrättliga, närmast skandalösaförhållanden i värt samhälle. Vi satsar stora resurser, vi satsar mänga,många miljoner på att ge människor vuxenutbildning, pä att ge dem omskolning avolika slag, pä att över huvud taget ge dem bättre möjligheter att klara sig itillvaron och få en högre kvalitet på sina arbetsinsatser. Det är bara en gruppsom inte har den förmånen: de mindre företagarna. När småföretagarna skaU fäsin vuxenutbildning - för här är det inte fråga om någonting annat änvuxenutbildning i den rasande tekniska utveckling som pågår i samhället, därman ständigt måste förnya sina kunskaper, ständigt måste ta del av nyheter,ständigt måste underkasta sig en kontinuerlig omskolning, då skall de betala sådryga avgifter att de inte ens rår med dem. Jag talar nu i första hand om deallra minsta företagen, men det här gäUer ganska långt upp i företagen. Dettaär en situation som inte kan accepteras. Måste man betala höga avgifter för detjänster som lämnar vid sina olika organ? Måste man betalahöga avgifter för de tjänster som lämnas via universitetskanslersämbetet, av detekniska högskolorna etc? Vi vet alla svaret, men i det här sammanhanget skalldet vara betalning för vuxenutbildningen. Detta mäste ändras, herr talman, ochvi har tagit upp det problemet i motionen. När det gäller utveckhngsfonden, som i propositionenföresläs skola ligga under verket, har vi bl, a, i vär partimotion sagt attutvecklingsfonden bör föras till STU - styrelsen för teknisk utveckling. Härhar argumenterats för detta, och jag skall inte upprepa argumenten.Uppenbarligen måste det bli dubbelarbete om man skall ha fonden under verket.Det mäste vara orationellt att sitta på olika håU och syssla med ungefär sammauppgifter. Det finns, herr talman, anledning att försöka utveckla styrelsen förteknisk utveckling till att bU i verklig mening det effektiva verk som vihoppades att det skulle bli frän början i fråga om tjänsterna gentemot demindre företagen. Det har tyvärr inte blivit så. Jag skall inte gå in päanledningen till att STU inte har kunnat ge framför allt innovatörer, företagsom har ljusa idéer snilleblixtföretagen den hjälp som de har behövt.Huvudanledningen är säkert av ekonomiskt slag. Det är därför helt konsekvent omman säger att en sådan här fond skaU disponeras och administreras av styrelsenför teknisk utveckhng. Utskottsmajoriteten anför som invändning det kan man ivarje fall läsa mellan raderna - att STU Inte skulle ha tillräckliga ekonomiskakunskaper eller kvaUfikationer för att göra de samhällsekonomiska Näringspolitik m. m. Näringspohtik m. m. bedömningarna.Jag tycker det är närmast kränkande. Det finns så utomordentligt fin expertisoch sådan tillgäng till goda kunskaper även hos STU att jag inte tror att manskall sätta det ena ämbetsverket framför det andra i dessa avseenden. Jag troratt tjänstemännen på båda sidor kan göra ungefär lika goda ekonomiska ochsamhällsekonomiska bedömningar. Men av rationella skäl bör fonden hgga understyrelsen för teknisk utveckling. Finansieringen av utvecklingsfonden har vi också varitinne på. Det är närmast en ordningsfräga. Investeringsbankens vinstmedelöronmärks nu för ett visst ändamål. Det måste vara felaktigt. Sådana här anslagmäste undergå sedvanlig budgetbehandling. Utskottsmajoritetens invändning ärhär inte bärande. Till slut bara några ord om SIFU, Jag vUl säga att SIFU ären idé som har varit mycket förnämhg. Det måste också i praktiken bli enförnämlig idé som konkretiseras. Av olika anledningar har det inte varitfallet. Det finns ekonomiska och även andra skäl för detta. Vi tror från centerpartietssida att en decentrahsering av SlFU;s verksamhet helt övertygande och mycketväsentligt skulle öka effektiviteten. Vi har också föreslagit att när manregionaliserar SIFU skall man lägga ut verksamheten på företagarföreningarna.Dessa måste bh regionala organ som har sä att säga hela spektret av åtgärder päsitt program. Ett av de viktigaste elementen i detta sammanhang ärutbildningen. Den måste få en prioritering och bör decentraliseras,regionaliseras. Beträffande SlFU;s ställning och integrationen iindustriverket skaU jag inte gå in på denna fråga i detalj. Jag vill bara sägaatt vi från vårt håll ser till effektivitetskravet i första hand. Kan SIFU blieffektivt genom att hgga inom industriverket all right, dä skall det göradet. Kan skäl anges för att det inte bUr så, dä skall det förläggas utanför. Mentills vidare menar vi ändå att den självständighet som SIFU har somsjälvständigt ämbetsverk bör i den ena eUer andra formen bibehållas, vare sigdet ligger innanför eller utanför industriverket. Jag yrkar bifall till ett antal reservationersom är föranledda av motioner och förslag från vär sida, nämligen reservationerna2, 4 a, 8, 9, 10, 15, 17, 22, 23, 26 och 29, Idetta anförande instämde i Ulfsbyn (c). HerrLORENTZON (vpk): Jag hoppas att kammaren häller mig räkning för om jag intehelt utnyttjar den tid som jag är antecknad för. Möjligen kan det i någon månkompensera det överskridande som föregående talare gjorde som överskred tidenmed . Jag anser det vara meningslöst med dessa listor somskickas ut, när den antecknade taletiden inte hålls, i varje fall inte inomrimliga gränser. Den näringspolitik som bedrivs i är till avgörandedelar en anpassningspolitik efter och ett stöd till storkapitalet. Den ledandeideologin har varit att främst stödja de s, k, expansiva företagen, dvs,storföretagen. Näringspolitiken har härigenom kommit att främja och påskyndaden koncentration av makt och kapital som kännetecknar det kapitalistiskasystemet och som under det senaste årtiondet blivit av synnerligen storomfattning i vårt land. En viktig roU i näringspolitiken spelar de s. k.rörlighetsstimulerande åtgärderna. Dessa har framför allt gått ut på attgeografiskt och näringsmässigt kunnat flytta arbetskraften dit storföretagarnaviU ha den. TiU en totalbild av näringspolitiken hör också andraviktiga faktorer. Företagsbeskattningen t. ex. är också så konstruerad attstorföretagen gynnas mest. De har betydligt bättre möjligheter att utnyttjaavskrivningsregler, att bygga upp stora skattefria investeringsfonder osv. Dethar också varit storföretagen som mest kommit i åtnjutande av aUa de gåvor somföretagen erhäUit av staten. Av bidragen tiU miljövårdande åtgärder somföretagen bestätts med hade 30 storföretag fått mellan 70 och 75procent. Gåvo- och subventionspohtiken har intensifierats under deår som förflutit in pä och utgjort ett led i en pohtik som påståttsha haft som avsikt att öka sysselsättningen. Men några sådana effekter hardenna politik inte haft. Gåvorna har bara förstärkt de krafter som orsakatarbetslösheten. Denna bidragspolitik och denna anpassningspolitik tiU kapitalismenslagbundenheter har inte främjat en riktig ekonomisk utveckhng. Tvärtom har denregionala obalansen skärpts och hela näringar eller industrigrenar kommit i ettprekärt läge. Näringspolitiken har bedrivits under ett växandesamförstånd mellan regeringen och storfinansen. 1950-talets samarbetsformer iTorsdagsklubben och i den s. k. Harpsundsdemokratin har på enrad områden efterföljts av ett organiserat korporativt samarbete mellan staten,löntagarorganisationernas spetsar och gräddan av ägarna till det privatanäringshvet. Utredningen om en ny verksorganisation inom näringspolitikenbetraktar detta organiserade samarbete, som det ekonomiska planeringsrådet ochdet är exempel på, såsom "en av de viktigaste tendenserna"inom näringspolitiken . Klassamarbetet har varit och är en grundlinje i dennäringspolitik som bedrivs. Detta gör att påståendena i moderatmotionen 1804 omatt den föreslagna industripolitiska verksorganisationen skulle uttrycka enönskan att omforma samhäUet i socialistisk riktning framstår som aningen naiva.Nu tror jag inte att är naiva i det här avseendet, utan att det istället är ett propagandistiskt försök att spela på fördomar om sociaUsmen. Mål som måste sättas upp för näringsp.olitiken är attavskaffa arbetslösheten och att se till att sysselsättning kan garanterasmedborgarna i deras hembygder. För en sådan politik krävs åtgärder som riktarsig mot storfinansens makt och kapitahsmens lagbundenheter. Sysselsättningsproblemenär stora inom den svenska industrin. Där har antalet sysselsatta från mitten av1960-talet minskat. Detta gäUer inte bara glesbygdsområdena. Även orter somStockholm uppvisar en nedgång i antalet industrisysselsatta. som sysselsättningen inom industrin minskar iSverige har antalet sysselsatta i svenska företag utomlands ökat mycketkraftigt . Näringspohtik m. m. Nr 96 anställda i svenska företagutomlands . Onsdaeen den också kapitalexporten frän tagit mycket stora proportioner, 23 mai1973 exporteradesfrån . ------ ;-;----- vid ett sådant sakernas tillstånd behandla de kapitalistiska företagen som m. m. aringspoiitl hade brist på pengar, och att ökaantalet gåvor och subventioner till demsom aldrig förr, det är minst sagt ingen klok näringspolitik. Kapitalrörelserna över gränserna går för övrigt inte baraåt ett håll. Även utländska imperialister etablerar sig i ökad utsträckning iSverige, även om de svenska företagen utomlands sysselsätter flera människor ände utländska företagen i , Denna utländska kapitalisters penetrering avsvenskt, näringsliv riktar sig ännu sä länge huvudsakhgen mot vissa branscher,t, ex, den kemiska industrin, elektronisk industri och data-uidustri, liksommot reklambranschen och kreditupplysningsverksamheten. Även inomlivsmedehndustrin har en rad betydande företag falht i utländska imperialistershänder. Denna utveckling mäste hejdas, menar vi från vänsterpartietkommunisterna. Då det gäller näringspolitiken går det inte att bortseifrån hur de multinationeUa företagen alltmer har vunnit insteg i vårt land.Dessa imperialistiska företag etablerar sig i många länder, bl. a. i Sverige.På sä sätt ökar de sina profiter, de kan konkurrera pä för dem fördelaktigaresätt dä de kommit innanför respektive länders gränser. De kan även utöva en fördem fördelaktig press på ländernas regeringar, och de kan, vilket inte är minstviktigt frän dessa multinationella företags synpunkt möta lönearbetarnasfackliga kamp med åtgärder som inte var kända och somfackföreningsrörelsen i de olika länderna trots fackförenings-internationalen inte har kunnat möta effektivt. Under senare är har utländska företag köpt upp allt störredelar av det svenska näringslivet. Även om dessa multinationella företagfortfarande utgör en begränsad del av den svenska ekonomin är deras expansionstark och snabbare än de svenska företagens. Enligt ärdet "uppenbart att de utländska företagen ökar sina andelar såväl på densvenska marknaden som i svensk export". Detta utländska kapital har redaninom vissa branscher skaffat sig en dominerande stäUning, inte bara då detgäUer oljemarknaden och den petrokemiska industrin. I detta sammanhang bör dock uppmärksammas att dessamultinationella företags etablering i inte sker endast av egen kraft;svenska staten har i vissa fall effektivt hjälpt till. Därtill har svenskastaten som företagare inom näringslivet direkt gått in som delägare i företagtillsammans med utländskt kapital pä svensk botten. Frågan om utländskt kapitals intrång i kommersenare att behandlas av , då näringsutskottets betänkande nr 57föreläggs kammaren. Den aUvarliga strukturella och långsiktiga arbetslösheten,den vikande sysselsättningen inom industrin och främmande kapitals inbrytningari svenskt näringsliv - vilket bl. a. medför försämrade möjligheter förframgångsrik facklig kamp för de anställda visar att det behövs en helt nynäringspolitik än den som bedrivs. Ryggraden i en sådan näringspolitik måstevara ett utvecklat statligt industrieUt handlingsprogram. De ekonomiska medelsom finns i de arbetandes AP-fonder bör mobihserasför etablering av basindustrier inom moderna näringsgrenar. Vänsterpartietkommunisterna har i särskUda motioner anvisat riktlinjerna för och stommen iett sådant program. Därmed skulle ett statens industriverk också fä en verkligttung och meningsfuU arbetsuppgift, nämligen att i detalj projektera sådanastathga industrier. Den förda politiken med gåvor tiU kapitalägarna har intekunnat häva arbetslösheten. Man kan inte behandla arbetslösheten som om denvore en fräga om kapitalbrist. Det är inte brist pä kapital utan snarare bristpä för kapitalägarna tiUräckligt profitabla projekt som orsakar en del avarbetslösheten. En annan del stammar ur kapitalkoncentrationen, ersättandet avarbetare med maskiner samt den ökade utslagningen. Av vad jag här anfört framgår attvänsterpartiet kommunisterna inte tror på att inrättandet av detta nyaindustriverk är något större steg på vägen mot att lösasysselsättningsproblemet i värt land. Vi menar att andra och djärvare greppmäste till, men dä vi inte kan acceptera de krav som framförs i reservationernakommer vår grupp i den kommande voteringen att stödja utskottets hemställan påsamtliga punkter. Näringspolitik m. m. HerrSVANBERG (s): I den näringspohtiska debatten i vårt landframförs mycket ofta fantasifuUa påståenden om hur överplanerat och styrt avstatsmakterna vårt näringsliv skulle vara. Vi hörde ett bra exempel på det iherr Hovhammars anförande hans skräckmålning av hur förfärhgt det är i vårtsamhälle. Jag undrar om inte har förläst sig på deskräckannonser som hans organisation förstör den svenska pressen med just nu.Jag tror att han har börjat tro pä dem själv. Det är farligt, ,Sluta med den annonseringen sä shpper vi ifrån dylika utfall här också. Jag vill beteckna detta som våldsamma överdrifter i denmån det inte är medvetna osanningar. Det är tvärtom så att vi i värt land ilånga stycken saknar den branschplanering och koncentrerade satsning pä enutbyggnad av näringslivet bransch för bransch som man har i så många andraländer. Vi upplever mycket starkt behovet av en mer sammanhållen och genomtänktplanering av hur våra ekonomiska resurser skall satsas och investeras för attge den bästa effekten för hela samhället och alla dess medborgare. Vi saknartyvärr också på vissa håll den vilja tiU samförstånd och samarbete som härskulle behövas. Det kan inte vara rimligt att vårt land, som är ett av deviktigare industriländerna i världen om vi ser det med hänsyn till folkmängden,inte till fullo utnyttjar samplaneringens och den genomtänkta industri-ochsamhällssatsningens aUa möjligheter. Det är därför tillkomsten av dettaindustriverk, som vi nu diskuterar, kan hälsas med mycket stortillfredsställelse som ett led i strävandena mot ett bättre sakernas tillstånd. Industridepartementet har sedan sin tillkomst gjortbetydande insatser i vårt näringsliv, men utan tvivel har departementet hämmatsav brist på planeringsresurser. Den centrala förvaltningsmyndigheten päindustrins område är nu som vi aUa vet kommerskollegium, men dess huvuduppgift Näringspolitik m. m. liggerhelt på handelns område, framför allt utrikeshandeln. Industridepartementethar därför fått ta på sig utredningsuppgifter av sådan art som inte något annatdepartement har haft att syssla med och som inte är naturhga för departementet.Att nu ett organ skapas som kan hjälpa departementet med den härutredningsverksamheten vilket egentligen är syftet med propositionen ärutomordentligt betydelsefuUt, De exekutiva resurserna på det industripolitiska områdetskall föras över till industriverket, och kommerskollegium blir blott och bartett organ för handelspolitiken. De uppgifter som läggs på det nya industriverketär dels industripohtisk utredningsverksamhet, vissa uppgifter i samband med detstatligt finansierade företagsstödet samt statliga insatser för företagsservicefrämst tUl mindre och medelstora företag, dels det säkerhetsinriktade arbetesom nu sköts av kommerskollegium, och dit hänförs även de centrala myndighetsuppgifternapä energipolitikens område och i fråga om mineralpolitiken, I utskottets betänkande behandlas också dels tio motionersom väckts med anledning av propositionen, dels ett trettiotal motioner somväckts under den allmänna motionstiden; det är motioner som inte direkt handlarom industriverket men som har nära anknytning till de idéerna, och därför tarutskottet upp dem i detta sammanhang. Eftersom motionerna är sä många - 40stycken - är det omöjligt för mig att här beröra dem alla. Jag vUl bara göranågra principieUa anmärkningar och ta upp några av dem. Andra talare kommer attberöra ytterligare några av dem. 1 propositionen föreslås en förstärkning av statensinsatser för företagsservice. Det stathga stödet till företagarföreningarnautgjorde /. Det föreslås nu för budgetåret1973/74 uppgå till . föreslär man i samband meddenna reform ett särskilt, ytterligare anslag på attanvändas för företagsservice. Utskottet finner i detta sammanhang att riksdagenbor avstå från uttalanden om hur denna företagsserviceverksamhet i detalj skallbedrivas. Företagarföreningarna bör själva få praktiskt pröva sig fram.Utskottet finner också beloppet som anslås till företagarföreningarna välavvägt. Därför avstyrker vi motionerna 1807, 1808 och 1811 på denna punkt, 1 motion 514 yrkas att man skaU inrätta flera industriellautvecklingscentra i landet. Det pågår just nu en försöksverksamhet iSkellefteå med ett industrieUt utvecklingscentrum. Vi finner att utskottet inteinnan man vunnit större erfarenhet i kan ta på sitt ansvar atttillstyrka att flera sådana institut inrättas, 1 motion 1807 föreslås att anslaget tillföretagarföreningarna fr, o, m, /75 skaU anvisas överindustridepartementets huvudtitel.