prot · FW09156 · 1973-12-31 00:00:00 — Det behövs ingen bro för de danskar som är bosattai . De kan mycket väl ta färian. Tror att man kan varaplaneringsdirektör och lösa trafikfrågor på det sättet, då är det svårt attföra någon debatt med honom över huvud taget. ställde frågan: Blir behovet av styrmedelstörre om vi får en bro än om vi inte får den? Det beror på. Anser vi att detkommer att bli en ökad trafik mellan och , så måste denna skeantingen med en utbyggd färietrafik - med de risker för sjöfarten i sundet somherr själv har pekat på - eller också med en bro. Och ju själv att vi skall få en fast förbindelse överÖresund. Därför är det självklart att vi har behov av en regionalpolitisk ochmiljöpolitisk målsättning, vare sig det blir en bro eller inte. Låt mig allra sist upprepa för , när hansäger att det intet finns motiv för motorvägen, att vill man ha förbindelsermellan och finns det lika mycket motiv för en motorväg förbiltrafik med två filer i varje riktning mellan och som mellanSkåne och . Herr talmannen anmälde att herrSvensson i anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare replik. Fasta förbindelser över , rn. Fasta förbindelser över , m. m. HerrMELLQVIST (s): De båda inledarna från, jag vågar väl intesäga de samverkande partierna men i alla fall de båda partier som har anslutitsig till ett gemensamt förslag innebärande avslag på propositionen, harargumenterat på ett sätt som jag tycker är ganska anmärkningsvärt. Det var något av de obotfärdigas förhinder som prägladeherr resonemang. Om man ser till synpunkter ärcenterpartiets inställning över huvud taget till den här frågan mycket märklig. i levererade en domedagspredikan, nusom alltid när han tar till orda, och målade han verkligen ut denkommande utvecklingen i de mörkaste tänkbara färger. Av resonemanget att dömafår man nästan en känsla av att de väljare som i huvudsakföreträder måste vara de billösa människorna. Utskottets ordförande, i , har påett mycket förnämligt sätt framfört majoritetens synpunkter i detutskottsbetänkande som nu har att ta ställning till. Det finns intemycket att tillägga utöver vad har framhållit. Däremot skulle jagvilja vidga synkretsen något och anföra en del uppfattningar som vid olikatillfällen har kommit till uttryck ur nordisk synpunkt. När riksdag och, som vi hoppas, inom den närmastetiden folketing nu skall fatta beslut om de av regeringarna träffadeöverenskommelserna om fasta förbindelser över innebär det att vi stårinför lösningen av den största trafikfråga som någonsin behandlats inom denordiska länderna. Vad vi skall diskutera kan betecknas som det kanskestörsta nordiska samarbetsprojektet i modern tid, näst efter den tyvärr aldrigförverkligade Nordekplanen, Skulle vi misslyckas med att få det som vi nudiskuterar antaget av vår riksdag, skulle det naturligtvis innebära ettallvarligt avbräck för det nordiska samarbetet och ett misstroendevotum mot dennordiska samarbets-tanken. Det är min varma förhoppning att det inte skall blifallet. Öresundsförbindelserna berör inte bara ochDanmark. Och vad det här gäller är inte blott förbindelserna mellan de nordiskaländerna utan hela förbindelser med det övriga . Det är också idet perspektivet som vi måste föra dagens diskussion. Eftersom jag under haft förmånen att varamedlem i trafikutskott är det kanske naturligt att jag härerinrar om att arbetat med Öresundsproblemetoch under hela utvecklingsprocessen drivit på regeringarna för att - om möjligtoch som vi nu hoppas - nå ett konkret resultat. Vid senastesession, i gamla , uttalades stortillfredsställelse med att Öresimdsfrågorna genom de danska och svenskaregeringarnas överenskommelse detta år tagit ett stort steg mot sinlösning och att man nu kan inleda nästa fas, dvs. projektering och utförande avde trafikanläggningar som har så stor betydelse både för och för har fr. o. m. sin första session antagit ett antalrekommendationer om fasta förbindelser över . I den sista av dessa rekommendationer,den som antogs 1971, rekommenderade rådet att föranstaltade om att slutgiltigtbeslut skulle träffas om en flygplats på Saltholm samt att ochSveriges regeringar därefter slutförde förhandlingarna om byggande aven förbindelse mellan och . Sedan dessa förhandlingar kommit ini ett avgörande skede i börian av 1973 avskrev rådet denna rekommendation. senaste session, alltså den , framlade regeringarna entilläggsberättelse om trafikanläggningarna i , där deredogjorde för de träffade överenskommelserna. Regeringarna har alltså lyckatsåstadkomma en integrerad lösning av de gemensamma svensk-danska trafikproblemen,och denna lösning måste betraktas som en helhet. Det går därför inte, som ocksåherr i tidigare framhållit, att bryta ut vissa delar avöverenskommelsen och förkasta andra. Den efter långa förhandlingar uppnåddalösningen, där bägge parter tvingats ta hänsyn till varandras önskemål, måsteantas eller förkastas i sin helhet. Detta är något som vi måste hålla i minnetnär vi skall ta ställning till den av de bägge regeringarna föreslagnaÖresundsöverenskommelsen. Vid höstsamling uttalades stortillfredsställelse över regeringarnas förslag. Rådets trafikutskott förutsattedock att man vid detaljutformningen och genomförandet av projekten tar störstamöjliga hänsyn till berörda områdens befolkning och till den miljö i vilken delever. Särskilt från dansk sida har man framhållit att det just är frånmiljösynpunkt som man önskar en lösning av trafikfrågorna i ienlighet med det förslag som regeringarna lagt fram. Vad man på dansk sidasärskilt tänkt på är nödvändigheten av att flytta frånKastrup till Saltholm, då förhållandena på vid en utbyggnad av Kastrupskulle bh helt oacceptabla. Det skulle bokstavligen bli nödvändigt att täckaden resterande delen av med betong och riva hela den nuvarandebebyggelsen. Utvecklingstakten på ömse sidor av är sådan attförbindelsernas utformning utgör en dubbel flaskhals. Dettamärks än så länge kanske mest på den danska sidan, där t. ex. nu ärså belamrat med bilar som väntar på att expedieras via färjorna till ,att stadsplanerarna står inför helt olösliga problem. Om man inte kanåstadkomma en lösning i form av en tunnel eller annan fast förbindelse, såmåste den nuvarande trafikhamnen flyttas söder om , vilket i sin turmedför att nya områden, inklusive värdefulla rekreationsområden, dras in ivägplaneringen. Detta skulle innebära ett ganska ödesdigert ingrepp ilandskapet på . Liknande problem skulle uppstå på den svenska sidan, omvi avstår från fasta förbindelser. I propositionen redovisas siffror som illustrerar denenorma utvecklingen av trafiken över . Persontrafiken har sålunda, sombekant och som tidigare åberopats här. ökat från 15miljoner till 25 mUjoner resor. Personbilstrafiken har tredubblats,från 400 000 till 1,2 miljoner bilar, och godstrafiken har mer än fördubblats.Prognoserna pekar på en lika våldsam utveckling . Man räknar med ca35 miljoner personresor och 50 miljoner resor år 2000.Personbilstrafiken kommer att öka till 1980 och till 3.5 miljonerår 2000. Godstrafiken väntas öka från nuvarande ca till 9 å 1 Imiljoner ton 1985 och 15 å är 2000. Fasta förbindelser över , m. m. Fasta förbindelser över , m. m. Denna fortsatta expansion skulle, därest man ej byggerfasta förbindelser över , medföra oerhörda påfrestningar inte minstfrån miljösynpunkt. Det skulle nämligen under sådana förhållanden blinödvändigt att ersätta den s. k. KM-leden med ett starkt ökat antal färior,vilka måste ha betydligt större kapacitet än de nuvarande fartygen. utredningar som företagits påpekas olägenheterna och farorna för sjöfartenav en sådan utveckling, särskilt i HH-läget, där passagerna som bekant är mycketsmala. Bebyggelsen och miljön skulle dessutom bli starkt lidande av deutbyggnader av hamn- och trafikanläggningar på båda sidorna om sundet somskulle bli en nödvändig följd av en sådan stor ökning av det flytande tonnaget. Anledningen till att jag uppehållit mig vid dessa aspekterpå Öresundsfrågan är att det talats så mycket och så överdrivet om de negativakonsekvenserna av KM-leden, medan det har sagts väldigt litet om vad som händerom denna trafikled inte kommer till stånd. Följderna skulle, som jag harförsökt påpeka, bli utomordentligt negativa också och det vill jagunderstryka från miljösynpunkt. Med en mindre rationell lösning av dennaregions trafikproblem skulle man förvandla till ett färjtrafikensinferno. Man skall inte heller glömma bort att en samordning av dengenomgående Öresundstrafiken och luftfarten också innebär anläggningstekniskafördelar, eftersom man kan bygga flygplatsen. Och den måste anläggassnarast möjligt. är kanske redan nu en relikt från en förgången tid,och avstår man från Saltholm ger man dödsstöten åt den skandinaviskaluftfarten. Frågan om kollektivtrafikens del i Öresundstrafiken har helt naturligt ägnats stor uppmärksamhet. Vi fäster särskiltstort avseende vid att - i anslutning till vägförbindelsen mellan ochMalmö en järnvägsled anläggs mellan och , vilket juockså är en fördel frän svensk synpunkt, då denna led kommer att vidmakthållaoch stärka järnvägarnas konkurrenskraft. Kollektivtrafiken på komineratt i första hand skötas med bussar, men frågan om spårbunden kollektiv trafikhar också diskuterats. Det av regeringen framlagda förslaget till överenskommelseinnebären milstolpe i utvecklingen i , och de svenska och danskariksdagarna har att ta ställning till om de skall stoppa eller främjautvecklingen i detta område. Att den prognostiserade utvecklingen utanutbyggnad av fasta förbindelser skulle leda till stora påfrestningar står fulltklart. utgör som bekant en av norra mest expansivaregioner. Fasta förbindelser kommer givetvis att främja och ytteriigarepåskynda utvecklingen av detta område som en samnordisk region. Detta innebäratt vi får räkna med en fortsatt utveckling av den gemensamma arbetsmarknadenkring , vilket vi har anledning att hälsa med tillfredsställelse. Dennaexpansion visar att insatser inte varit förgäves, utan att deavsatt viktiga praktiska resultat. har påpekat attförutsättningarna i är stora för att skapa ett modernt områdeutan de nackdelar som annars vanligen karakteriserar urbaniseringsprocessen. Många centra kommer att förbindas av ett nät av trafik- och kommunikationsledermen åtskiljas av vidsträckta grönområden, vatten och jordbruksarealer. Dettaförutsätter naturligtvis en vital och samordnad utvecklingsplanering för storadelar av . Denna planering måste inriktas på en koordineradbebyggelseutformning och en integrerad markanvändning men också, heltnaturligt, på möjligheter till social, kulturell och ekonomisk samordning. Allt detta öppnar, vågar jag säga, fascinerandeframtidsperspektiv. Att säga nej till den överenskommelse som ingåtts av dedanska och svenska regeringarna innebär inte att man stoppar utvecklingen utanendast att man försenar och framför allt komplicerar den. Det vill jag för inte medverka till. Jag vill också beklaga att ledande man inte har ansett sig kunna tillstyrka den överenskommelse som föreläggs . Det är djupt beklagUgt att ställningstagandet harblivit så negativt. Förklaringarna kan vara många, och jag vill inte försökapeka på någon särskild. Men jag tror att det skulle vara ytterst värdefullt urdet nordiska samarbetets och den nordiska gemenskapens synpunkt om också densvenske vicepresidenten i för sitt vidkommande hade tillstyrktden nu föreliggande överenskommelsen och därmed även biträtt trafikutskottetsförslag. Jag ber i alla fall, herr talman, att få yrka bifall tillutskottets hemställan. Fasta förbindelser över , m. m. HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle; har undrat och frågat om deväljare jag företräder nere i Fyrstadskretsen bara är de billösa. Jag vet intedet. Men om det nu skulle vara så, tycker jag att det inte vore någonting somherr skulle kritisera mig för. Jag tycker att varie socialist skullebetrakta det som ett hedersuppdrag att företräda dem som är de mestdiskriminerade och som alltid lämnas åsido i all planering som styrs avbilsamhällets tänkande. Och jag skulle ha uppskattat om en gammalarbetarrörelseförkämpe och därtill gammal järnvägsman som hadestått på samma sida som jag när det gällde att företräda de billösas intressen.Mycket hade nog kunnat se bättre ut i det här samhället om så hade varitfallet. Broanhängarna talar alltid om att det är viktigt attutveckla internationella förbindelser, och det har kritikerna av bilbron aldrigbestridit. Vad vi bestrider är att internationalismen och kontakten folkenemellan skulle kunna byggas upp och inriktas huvudsakligen med ledning av en avprivatbilismen bedriven lokal trafik mellan och . Detinternationella varuutbytet och de internationella kontakterna gagnas bäst avbilliga järnvägsfrakter och billiga järnvägsresor. Vi vet ju ändå alla att detkommer en icke alltför avlägsen framtid där bilen blir mycket dyr och därkanske antalet billösa bland de lågavlönade här i landet blir betydligt störreän vad det är . Slutligen vill jag fråga beträffande alltdetta önsketänkande liksom hos i om planering: Varfinns den kvalificerade statliga planering som skall kunna samordna och styrade kommunala insatserna i så att miljöskydd och regional 4 protokoU 1973. Fasta förbindelser över , m. m. Det skall ju inte bli någon sådan kvalificerad statlig planering detsade civilministern . Var skall den komma ifrån? Detta är ett stortproblem för alla dem som försöker samordna den skånska kommunala planeringentill någon form av enhetlig målsättning, som skall skapa större balans. () kort genmäle: Utskottets vice ordförande om "de samverkande partierna". Jag måste då göra viceordföranden uppmärksam på att till trafikutskottets betänkande har fogats tvåreservationer -en av och en av kommunisterna. När tar upp frågan om villjag gärna deklarera att kan aldrig vara ett överstatligt organ -dess beslut är rådgivande, ingenting annat. Som jag har fattat Nordiska rådetsförslag och rekommendationer har de uteslutande varit uttryck för en starkönskan om fasta förbindelser med . Det har framförts olika förslag och olika rekommendationerfrån . När man sedan kom fram till det slutliga ställningstagandetdeltog inte representanter. tycker att detta ärilla av vice ordförande . Han kan säkerligentala för sig själv i detta sammanhang. Jag vill bara säga attsocialdemokraterna är väl ändock inte de som skall anklaga föratt sätta sig över eller gå emot rekommendationer. Det är juendast sedan t. o. m. den med statsrådet somtalesman fann sig föranlåten att gå före när det gälldeäktenskapslagarna. Och upplevde säkerligen hur den saken upptogsi . HerrMELLQVIST (s) kort genmäle: Det är riktigt som säger inte är något beslutsfattande organ - det ger rekommendationertill vederbörande regeringar. Däremot hade man ju väntat sig att det i en såhär stor fråga - som jag nämnde är det en av de största frågor som haft att ta ställning till - skulle ha fått ett positivtuttryck från ledande män inom det parti som företräder. Jag sadeinte att det var samverkande partier jag talade om samarbetande partier i såmåtto att ni båda står för ett yrkande om avslag på Kungl. Maj;ts propositionom godkännande av överenskommelsen. måste ha läst utskottets betänkandeganska dåligt, för vi ägnar stor uppmärksamhet just åt planeringsåtgärderna iÖresundsområdet. Jag tror att vad som där står bör kunna herr lugna JörnSvensson något och kanske dämpa hans vältalighet när det gäller vad som enligthans uppfattning inte står i utskottsbetänkandet. Vi har faktiskt så utförligtsom väl ägnat uppmärksamhet just ät planeringsfrågorna och demöjligheter som enligt utskottets mening bör finnas att klara dem på ett, somvi hoppas, tillfredsställande sätt. talar om det billösa samhället. Vi harju, trots alla de avarter som bilismen i och för sig innebär, lyckats skapabetingelser för praktiskt taget alla människor - det finns som bekant en bil påvar tredje invånare idet här samhället att tillfredsställa behovet av att komma ut till olikadelar av värt land, till de nordiska länderna och även ut på kontinenten. Vitror att genom nya bron skapas nya betingelser för de många människor som villmed sin egen bU också skaffa sig rekreation. Den kollektiva trafiken fyllersjälvfallet sin uppgift, men i vårt samhälle måste det också få vara ett frittval mellan den individuella och den kollektiva trafiken. i (vpk) kort genmäle: envisas med att missförståmig, för jag frågade inte efter alla de papper och alla de sidor och alla detexter som ni har skrivit om Skåneplaneringen, utan jag frågade: Var finns deadministrativa medlen? Vilka administrativa medel föreslår ni? Tror ni attdenna planering kan åstadkommas med de medel som finns nu? Då är ni illa ute,för de skånska planeringsproblemen håller på att växa de nuvarande planerarnaöver huvudet. Något bestämt och radikalt måste göras. Vad skall göras,? Ätt bygga en bro mellan de två nordiskaländerna och har tilltalat människornas fantasisåväl i vårt land som i vårt broderland. Först nu har vi både de tekniska ochekonomiska möjligheterna att fullfölja en sådan tankegång. Behovet att göra en fast förbindelse mellan och,bokstavligen, och Västerlancfet har ökat år . Det har ökat därföratt personkontakterna kräver det, därför att människorna önskar att meraomfattande och fritt få färdas mellan olika länder, därför att de ekonomiskaförutsättningarna för människans fria val finns i större utsträckning samtdärför att handeln ökar och att när det gäller denna förbindelse våraojämförligt viktigaste ekonomiska kontakter sker mot och mot väst. Motöst och mot , , har vi en bred landförbindelseöver . Moderata samlingspartiets viktigaste skäl för en fastförbindelse är att man för framtiden förbereder förbindelser som har framtidensförutsättningar att möta de olika moderna kommunikationsmedlen, kollektiva somenskilda, i fritt val under tidens rådande förhållanden. Jag kan inte tänka migatt det finns någon som är så att han eller hon tror attkommunikationerna mellan olika länder kommer att minska eller avta. Oljekriseroch energikriser må komma och gå, människans okuvliga vilja att nå kontakteroch färdas genom länder och över kontinenter kommer att öka i allt starkaretempo. Beslutet om en ny bro får inte avgöras genom politisk utpressning avnågra oljeschejker. En bro är enligt mitt sätt att se, om avstånden inte ärför långa, vida överlägsen både tunnelalternativ och färior, en bro där man kanplacera in nya moderna kollektivtransportmedel som med hänsyn till natur ochmiljö ständigt kan varieras och förbättras. För att en bro skall komma till stånd är det emellertid imoderata samlingspartiets motion förutsatt att flygplatsen vid Saitholm kominertill utförande, detta dels för att få den internationella flygplats vi behöver Fasta förbindelser över , m. m. Fasta förbindelser över , m. m. i ,dels för att broalternativet skall vara acceptabelt från praktisk-ekonomisksynpunkt. Det är danskarna själva som har att bekosta flygplatsen. Om de avekonomiska eller andra skäl anser att ett byggande av Saltholm icke är möjhgtunder nu rådande förhållanden, så bryts avtalet om ett brobygge. Detta har ocksåutskottet mycket klart framfört i sitt betänkande och alltså följt moderatasamlingspartiets hemställan i detta avseende. Ett brobygge är alltså inte aktuellt om Saltholm intekommer till. Moderata samlingspartiet bidrar inte till en bro, om flygplatseninte blir av. Om danskarna av ekonomiska skäl i valet mellan kärnkraft och broväljer kärnkraften just , så är det deras cger\ sak. En del miljövårdare iSverige vill inte ha vare sig kärnkraft eller bro, när oljan kanske nu sinar.Om brobygget skulle förfalla kommer dessutom inte heller linjenHelsingborg-Helsingör till stånd eftersom tunnelbyggandet enligt avtalet är sammankopplat med brobygget . Viförutsätter då att regeringen tar nya initiativ för att med den danskaregeringen överenskomma om nya avtal som innebär att HH-linjen ändå kommer tillutförande. Detta borde vara naturligt, om danskarnas projekt på Saltholm intekommer till utförande. Vi tar därvid också för givet att Stora Bältbrongenomförs så att har möjligheter till snabba kommunikationer medkontinenten. När statsrådet meddelade aft avfal slutitsmellan och samt att i och iDanmark hade att anta detta avtal , så kunde vi från moderatasamlingspartiet uttala vår glädje över att vi äntligen stod näraatt fatta ett beslut som var av stor vikt för människorna i , ett beslutoch ett önskemål som också har rekommenderat. Det felherr begick var kanske att han innan han satte sitt namn på dettapreliminära avtal inte överlade med de andra politiska partierna och försäkradesig om att han hade deras enhälliga stöd. Frågans storleksordning var sådan attdet borde ha varit naturligt. Därigenom hade regeringen kunnat slippa densituation vi har , då full enighet icke råder, vilket med tanke på vad somförevarit under dessa är både generande och olyckligt. För att inte upprepa vad utskottetsordförande redan sagt skall jag försöka koncentrera mig tillnågra punkter. Jag övergår därför till att närmare ange varför vi anser att enbro KöpenhamnMalmö tillsammans med en järnvägstunnel under HH-leden är detbästa alternativet. Förutsättningen är, som jag redan sagt, att flygplatsen påSaltholm kominer tiU stånd. Min redovisning bygger på uttalanden av denexpertis som regeringen, riksdag och utskott haft möjlighet att tillgå.Givetvis har vi också med stort intresse lyssnat på alla dem som haft en annanmening. De utredningar som gjorts och de remissyttranden som i så storutsträckning utgjort underlag för propositionen måste tas på allvar. Om de trafikberäkningar som gjorts avseende framtiden ärriktiga, kommer inte att på ett trafikmässigt tillfredsställande sättkunna klara trafiken med färjor, svävare och båtar. Det beräknas att uppåt 200färjor skall korsa sundet tillsammans med svävare och andra fartyg.Det är oacceptabelt både med tanke på trafiken och med tanke påhela den stora Östersjötrafiken. Där är de framtida trafikriskerna enligt mittförmenande så oändligt mycket större än vid trafik över en bro. Även avmiljöskäl är en sådan trafik oacceptabel. Professor uttalanden har kommenterats av andra.Han säger att man skulle kunna klara sig med färjorna. Annan expertis säger motsatsen. Det gäller också att ta hänsyn till ekonomin. Enligt mitt förmenande är det efter de undersökningar som gjorts orealistiskt att tro att man kan bygga nämnvärt större färjor. En trafik med sådana blir oekonomisk: det åtgår för i- och urlastning med hänsyn till den korta vägen mellan och . När motståndarna till bron förringar de gjordatrafikprognoserna glömmer de bort den omvända trafikströmmen, den från övrigaEuropa till . kallas med viss rätt för lunga. Vihar att vänta oss ett tilltagande intresse från människor som vill utnyttjaSkandinavien för rekreation. Personhgen anser jag att det är vår plikt attkunna inbjuda dessa till vårt land, om de anpassar sig till våra förhållanden. Den nationella allemansrätten rätten att fritt vistas ivarandras länder med respekt för respektive lands lagar och förordningar tillhör demokratins mänskliga rättigheter. Den saknas i stort sett ännu iöststaterna. Vad vi har att göra är att planera vår mark, vår trafikoch våra kommunikationer så att minsta möjliga skada uppstår vid denna ökadeturism. Det är förvånande hur vissa miljögrupper argumenterar med utgångspunkti vad som varit utan att ta hänsyn till vad som är och vad som kommer. Man harinte klart för sig vilka instrument samhället redan har till förfogande påden punkten har jag en helt annan uppfattning än i föratt inte tala om de lagar som är på väg och som är så genomgripande att depåverkar både näringslivet och kommunernas utveckling. Här några anvisningar,om nu är i kammaren. Vi har riksplanen, riksplanens nedbrytningpå kommunplanet, städernas generalplaner. Länsprogram 70 naturvårdsplanen,kustinventeringen, fysiska riksplaner som sådana, Länsplan 70, den regionalatrafikplaneringen och planeringsberedskapen under projekteringen avÖresundsbron.