prot · FW0934 · 1973-12-31 00:00:00 — Förhandlingarna leddes till en bödan av fru andre vicetalmannen. § 1 Översyn av vapenfrilagen Föredrogs försvarsutskottetsbetänkande nr 7 med anledning av motioner om en översyn av vapenfrilagen. I detta betänkande hade behandlats motionerna 1973:636 av m. fl. (fp) vari föreslagits attriksdagen hos Kungl. Maj:t hemställde om en översyn av vapenfrilagen ochtillämpningsföreskrifterna samt 1973:1114 av herrar i (s) och () vari föreslagits att beslutade att hos Kungl. Maj:t hemställa omen översyn av vapenfrilagen. 1, att riksdagenskulle avslå motionen 1973:636, 2, att som sin mening gavKungl, Maj:t tiU känna vad utskottet med anledning av motionen 1973:1114uttalat om en översyn av vapenfrilagen. Reservation hade beträffande inriktningen av en översyn avvapenfrilagen avgivits av herrar Öhvall (fp) och i (fp)som ansett att utskottet under 1 och 2 bort hemställa, att som sin mening gav Kungl, Maj:t till kännavad reservanterna med anledning av motionerna 1973:636 och 1973:1114 uttalat omen översyn av vapenfrilagen. I försvarsutskottets betänkande nr 7 behandlasmotionen 636, som är en partimotion frän . Dessutom behandlasmotionen , som har avlämnats av herrar i och ,båda socialdemokrater, I båda motionerna föreslås en total översyn avvapenfrUagen, Utskottet har konstaterat att vapenfrinämndens kapacitethar ökat avsevärt och att arbetsbalansen minskat kraftigt , Enförkortning av handläggningstiden är önskvärd. Det skuhe minska risken förmissbruk av vapenfrilagstiftningen. Statistiken visar också att antalet bifallna ansökningarhar förändrats på ett intressant sätt , men utskottet har inte kunnatdra några bestämda slutsatser av siffrorna. sammanhängamed ansökningarnas karaktär men naturligtvis också med handläggningstidenslängd, nämndens praxis m, m, I båda motionerna framhålles önskvärdheten av att man kanfå flera tjänstgöringsalternativ för dem som har beviljats vapenfri tjänst.Utskottet har emeUertid inhämtat att har vissa svårighetermed nu gällande regler, bl. a, i fråga om kostnadsansvaret när de vapenfriaplaceras i utbildning och annan tjänstgöring. Detta finner utskottetallvarligt, eftersom det föreligger risk för att den tidigare arbetsbalansen inämnden flyttas över till en balans hos . Det är juockså olyckligt om den som har särskild fallenhet för utbildning inomexempelvis vårdsektorn inte kan få sådan utbUdning, Så långt är utskottet enigt. Men i den fortsattamotiveringen för en översyn av vapenfrilagen, som utskottet är enigt om iprincip, säger utskottsmajoriteten ifrån att det inte finns någon anledning tiUerinran mot de nu gällande principerna för tiUstånd att fullgöra vapenfritjänst eller mot vapenfrinämndens tillämpning av vapenfrilagen. Där har vi inte kunnat följa med. Utskottsmajoritetenspolar helt enkelt därmed förutsättningarna för en förutsättningslös prövning.Jag måste uttrycka mm stora förvåning över att i , somsitter med i utskottet och är ledamot av vapenfrinämnden och som uppenbarligenmed sin egen motion har insett de problem man har vid handläggningen av dessaärenden, i utskottet springer ifrån sin motion. I egen motionstår det bl. a.: "De diskussioner som förts i och i andrasammanhang har i första hand handlat om tillämpningen. Vad som förefallerviktigare är att få en total översyn av frågan." I båda motionerna anförs följaktligen svårigheter vidvapenfrilagens tillämpning, och en precisering av vapenfrUagens § 1 begärs.Folkpartiets ledamöter i försvarsutskottet har reserverat sig mot utskottetsskrivning. Vi säger att vi vidhåller vår och i Nässjömotivering för en översyn. Översynen bör innefatta en omprövning av vapenfrilagen medledning av erfarenheterna sedan denna lag antogs. Vi menar att man i enlighetmed vad som föreslås i de båda motionerna bl. a. bör undersöka möjligheten attfinna en bättre och mera lättillämpad lagstiftning. a. har det vidupprepade tillfällen angivils att det är mycket svårt att definiera begreppet"djup samvetsnöd". Vi framhåller vidare: "Samhällets sätt att reageramot den som vägrar tjänstgöra måste-- komma att beröras av översynen. Systemet för utredning av om den vapenfrisökande uppfyllersamhällets villkor för vapenfri tjänst bör övervägas särskilt. Översynen börvidare avse de förhållanden som är bestämmande för arbetsmarknadsstyrelsensmöjligheter att finna lämphg utbildning och tjänstgöring för devapenfria." Vi säger vidare: "Civilförsvaret och andra väsentligadelar av det totala civilförsvaret bör liksom prioriteras vidtilldelning av vapenfria dänstepliktiga." Men vi tillägger också:"samhällsnyttig verksamhet bör dock kunna komma i fråga." Jag ber, fru talman, att få yrka bifall till denreservation som är fogad vid försvarsutskottets betänkande nr 7. I detta anförande instämde herrar i ,, och i (samtliga fp). i (s); Jag skall fatta mig mycket kort. Det är med stor tillfredsställelse jag konstaterar att detnu kommer till stånd en översyn av vapenfrilagen enligt det yrkande som ställtsi motionen av och mig. säger att utskottet inte harvågat dra några bestämda slutsatser, och på den punkten är vi säkert överens.Men det faktum att man av erfarenheterna inte vågar dra några bestämdaslutsatser innebär, som jag fattar utskottets skrivning, att man också ärberedd att förutsättningslöst pröva erfarenheterna från den tid lagen varit itillämpning. Vad jag ställer mig frågande tUl i folkpartireservationenär framför allt den punkt där reservanterna apostroferar ochmin motion vad beträffar den vapenfria tjänsten. Vad vi är ute efter - detframgår av motionen, men valde att inte citera den biten är attundersöka möjligheten till en precisering av vapenfrilagens 1 §. Att lagen även fortsättningsvis bör utgå från vapenbruketsom sådant tycker jag är helt rimhgt, och det framgår också av betänkandet därutskottet säger: "Ehuru det enligt utskottets mening inte finns anledningtUl erinran mot de nu gällande principerna för tillstånd att fullgöra vapenfritjänst eller mot vapenfrinämndens tillämpning av vapenfrilagen anser utskottet,mot den ovan angivna bakgrunden, att det är lämpligt att nu granskaerfarenheterna av vapenfrilagen och dess tillämpning." Denna skrivning,, innefattar självklart också att man undersöker möjligheten till denprecisering som vi efterlyser i motionen. Vad företrädare i utskottet är ute efter pådenna punkt får den som läser reservationen inget grepp om. Antingen ärreservanterna av samma uppfattning som majoriteten i utskottet - och i så faUhade reservationen varit överflödig eUer också vill de ha en annanprincipiell inriktning av lagen än en anknytning till vapenbruket som sådant. Det här är en viktig principfråga, därför attutgångspunkten är att vi har allmän värnplikt i det här landet och att vidärutöver i ett demokratiskt samhälle medger undantag från den allmännavärnpliktens princip, om det skapas speciella problem för människor att begagnavapen. Med andra ord: vapenfrilagen försöker konkretisera den fråge-stäUningsom den enskilde individen ställs inför, då han å ena sidan har en övertygelsesom säger att han inte skall använda vapen och å andra sidan har ett krav påsig att i en krigssituation begagna sig av vapen. Det är den principiella delen, . Är ni ifolkpartiet beredda att ändra på principen att lagen skall knyta an tillvapenbruket? Vill ni ha valfrihet för den enskilde individen att göra vapenfritjänst om han så vill eller fullgöra värnpliktstjänstgöring om han vill det?Detta är i grunden den yttersta konsekvensen av en annan principiellinriktning. Om ni är ute efter detta, tycker jag att ni kunde ha skrivit detrent ut i reservationen, för den ger sannerligen ingen ledning på denna punkt. Jag vUl med detta yrka bifall till utskottets hemställan. HerrÖHVALL (fp) kort genmäle: Det är ju ändå så, i ,att ni i motionen har begärt en precisering. I utskottets skrivning på denpunkten återstår ingenting annat än bekymret om att klarlägga de ekonomiskarelationerna meUan AMS och försvaret. Något annat yrkande har inte ni kvar aver motion. Ändå har ni begärt en precisering av 1 §. Var står det i utskottetsskrivning att ni blir tUlgodosedda på den punkten? Vi har sagt att vi vill ha en förutsättningslös utredning.AUdeles klart är att det är fråga om värnphkt, men vi är redan överens om attden som har samvetsbetänkligheter inför att bära vapen också bör respekterasoch så långt det är möjligt få vara med om en rättvis prövning av sitt fall.Herr i , som själv sitter i vapenfrinämnden, säger att det ärbesvärligt att klara de här problemen vid prövningen. Det är detta vi vUl skall se över förutsättningslöst. Men ni skriver fast en helt annanmening i det här. HerrGUSTAVSSON i (s) kort genmäle: Det är riktigt, , att vi är uteefter att få till stånd en så rättvis prövning som man över huvud taget kanåstadkomma. Det är också riktigt, , att vi inte vill tvingamänniskor som hamnar i en orimhg konfliktsituation att anviinda sig av vapen,och därför har vi också vapenfrilagen. Men vi har också skrivit i motionen attdetta utan tvekan skapar problem och svära avgöranden för vapenfrinämnden. Justdärför kräver vi också en översyn av vapenfrilagen. När det gäller rättvisan skriver vi som tUlhör utskottetsmajoritet att det är lämpligt att nu granska erfarenheterna av vapenfrilagenoch dess tillämpning. Vi skriver också: "Översynen bör givetvis utgå frånsträvan att nå bästa möjliga säkerhet" - hör upp , "för en rättvis tillämpning av gällande regler." Pä den punkten har vi alltså i sak inga deladeuppfattningar. Mot den bakgrunden, , har jag ännu svårare att förståatt har reserverat sig på den här punkten. säger vidare att det som är kvar är att manskall titta på vUka arbetsuppgifter, vUka utbildningsområden det är fråga om.Utskottsmajoriteten har inte skrivit att man skall göra en översyn av enbart 2§ i vapenfrUagen. Utskottsmajoriteten har skrivit att man skall göra en översynav vapenfrilagen inklusive bl. 1 §, som handlar om samvetskonflikten, och 2§, som handlar om de olika utbildningsområdena för de vapenfriatjänstepliktiga. Jag tycker, ärligt talat, att man den vägen får enförutsättningslös prövning utan någon styrning. Om vill inse detbehöver han inte heller uttrycka sin förvåning över att jag ställt mig bakomutskottets agerande på denna punkt. Till slut en fråga: Jag fick inte klart för mig, herrÖhvall, om ni vill ha en annan princip i grunden, om ni viU lämna vapenbruketsom sådant som grundläggande kriterium för erhållande av vapenfri tjänst. Ochom ni vill lämna det kriteriet, vilket annat kriterium vill ni i så fall ha?Detta är något av kärnfrågan, det är detta som principen kring vapenfrilagenytterst handlar om. HerrÖHVALL (fp) kort genmäle; Nej, i , det går inteatt komma ifrån att vi har skilt oss åt i utskottet. När ni klart ville sägaifrån att det inte finns någon anledning tUl en erinran mot nu gällandeprinciper, var vi inte med längre. Och jag beklagar, , att herrVirgin fick för stort inflytande över skrivningen i detta utskottsbetänkande. i (s) kort genmäle: kom det alltså fram att är uteefter helt andra principer än kriteriet att man skall utgå från vapenbruket somsådant. När så är fallet tycker jag att ni kunde ha skrivit det rent ut ireservationen. Fru andre vice talmannen anmäldeatt anhållit att tUl protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare replik. i (s); föreslär i sitt betänkandenr 7 att man skall göra en översyn av vapenfrilagen och dess tillämpning. Ensådan översyn har föreslagits tidigare, första gången efterlagens tUlkomst . Som framgår av betänkandet har utskottet funnit att det nufinns skäl att granska och värdera vad som sker på det här området. Det finnsnu en viss statistik att studera och det finns konkreta svårigheter vid tillämpningen,som utskottet har redovisat. Vapenfrilagstiftningen är ju en undantagslag.stiftning.Det gäller undantag från en medborgedig plikt, motiverade av hänsynen tillindividens allvarhga personliga övertygelse och samvete. Man måste lägga märketill att det inte är värnpliktsdänstgöringen lagen gäller utan den eventueUasituation den värnphktige kan komma i om vårt förstahandsmål har misslyckatsoch vi har råkat i krig - den svåra situationen om värnplikten, lojaliteten motkamrater, familj och samhälle bjuder honom att bruka vapen medan hanspersonliga övertygelse och samvete säger till honom att låta bli. vUl lagen befria honom från. Att formulera viUkoren härför är svårt;att kritisera formuleringen, vilken den än kan vara eUer bli, är däremot lätt. Det säger sig självt att vapenfrUagen också är svår atttillämpa. Ingen lag med denna inriktning kan vara lätt att tillämpa. Vi har iutskottet sagt att mot bakgrunden av vunna erfarenheter kan en översyn varabefogad. tar upp en process med iNässjö om förutsättningslösheten i en sådan utredning. Ja, skillnaden mellanutskottets betänkande och reservationen är verkligen hårfin. Vad vi säger frånutskottets sida är att det inte finns någon anledning till kritik mot tidigareformuleringar eller mot tillämpningen av vapenfrilagen men att erfarenheternanu kan läggas till grund för en översyn. Vi bejakar alltså en sådan. brukar verkligen anstränga sig för attbli enigt. Jag beklagar att vi har misslyckats med detta den här gången. Mångaav kollegerna i kammaren, som har läst utskottets betänkande och reserva- tionen,har kommit och frågat vad det egentligen är för skillnad mellanutskottsbetänkandet och reservationen. Och jag förstår dem som ställer denfrågan. Svaret kan inte vara något annat än att folkpartirepresentanterna iutskottet i denna fråga har velat markera en profU, och jag kan bara för derasegen skull beklaga att den profilen har blivit så oklar. Översynen får naturligtvis ge svar på frågan, om det finnsanledning att göra några rent praktiska förändringar. Utskottets majoritet harbara på ett område mera bestämt känt på sig att så kan bli fallet. Det gällerplaceringen av de vapenfria tjänstephktiga till tjänstgöring - det är just påden punkten som det nu föreligger svårigheter. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. HerrWIKSTRÖM (fp): Den här debatten har pågått ända sedan den nyavapenfrUagen tillkom, och den har rört huvudsakhgen två frågor. Den ena gällerde principer som stadfästs i lagen och den andra dess tillämpning. Jag vUlväsentligen uppehålla mig vid frågan om hur den här lagen har tUlämpats, menkommer väl även i någon mån in på utformningen av lagen. Jag viU börja med att citera ur en skrivelse från Sverigesfrikyrkoråd som kom till försvarsutskottet och som tidigarehar citerats i kammardebatter om detta ärende; jag gör det för att få en vissbakgrund. "När propositionen om den nuvarande lagen om vapenfritjänst framlades, hälsades den allmänt som ett betydelsefullt steg på vägen mothumanare förhållanden på vapenfriområdet. Departementschefen uttalade iriksdagsdebatten att det nu hade skapats en ordning, som inte längre skulletvinga unga människor att gå i fängelse för sin övertygelses skuU. tvingas Rådet konstatera att dessa förhoppningar ilånga stycken har kommit på skam, I takt med att antalet ansökningar ökat, haräven avslagsfrekvensen växt med åtföljande ökning av antalet domar förtotalvägran. Oavsett hur man viU förklara denna utveckling - och i debatten harsom bekant mycket skilda orsaker angetts - måste man ändå såväl i relation tillintentionerna bakom lagen som till förväntningarna på den, betecknautvecklingen sedan lagens tillkomst som ett misslyckande," frikyrkoråd fortsätter; "Trots dessaförbättringar lämnar utredningsförfarandet enligt Rådets bestämda uppfattningalltjämt mycket övrigt att önska. Man behöver inte ta del av långa utredningarförrän man får klart för sig att deras kvalitet kan skifta avsevärt. För attutredningen skall ge en så rättvis bild som möjligt av sökandens motiv, är detönskvärt att utredaren i största möjliga utsträckning är förtrogen medsökandens sociala, kulturella och rehgiösa bakgrund, så att det därmed finns ennaturiig anknytningspunkt för samtalet," Rådet säger att det finns stora risker att man med detsystem man har haft bygger in en "distans eller rent av ettmotsatsförhållande meUan utredare och sökande", och då blir värdet avutredningen "högst tvivelaktigt". Det här är inte en uppfattning som bara ledamöterna iSveriges Nr 34 frikyrkoråd har, utan den delas av många i vårt land. Jaghar med intresse Torsdaeefi den tagit del av en mycket välskriven ochutförlig motion till den social- , ~.5 1973 demokratiskapartikongressen av Bo Wirmark och , -r.- och jagviU gärna citera några avsnitt ur den motionen för att visa att det "Men det är ändå formuleringen 'skulle medföra djupsamvetsnöd' som f, n, medför de påtagligaste orimhgheterna i tillämpningen avlagen. Den prövning av djupet av samvetsnöden som f. n. sker är sä tiU den gradgodtycklig och osäker, att det finns talrika exempel pä att ansökningar medhkartade motiv ibland bifallits, ibland avslagits. Enhgt uppgift harVapenfrinämnden aldrig gjort någon vägledande tolkning av vad som skall avsesmed 'djup samvetsnöd', inte ens för internt bruk. görsäkerligen sitt bästa och det har blivit bättre - men lagenär så suddig, att man helt enkelt inte kan gå längre än man nu gör." Så citerar motionärerna den norska lagtexten, som de påsamtliga punkter finner överlägsen den svenska. Om kammarens tid medgåve det,skulle jag kunna återge några mycket intressanta avsnitt ur den norska lagensom visar att de svenska formuleringarna förvisso inte är de enda tänkbara. Dethade kanske varit intressant om utskottsmajoriteten hade redovisat något avdetta. Detta är en internationeU debatt, det finns ett stort material atttiUgå, och det borde ha varit känt även för de socialdemokratiska ledamöternaav utskottet att så är fallet. Motionärerna tUl den socialdemokratiska partikongressensammanfattar sin skrivning så här: "För att en tonåring i skall få rätttill vapenfri dänst, så kräver lagen följande: han skall kunna göra sannohktatt en hypotetisk situation av en viss beskaffenhet i händelse av krig skulleförsätta honom i en psykisk kris av en sådan intensitet, att den kankaraktäriseras som 'djup samvetsnöd'. Sammanfattar man kraven på detta sätt ärdet kanske lättare att förstå att sä många ansökningar inte passerar nålsögat.Detta är ett ovärdigt och kränkande förhållande, och om det skaU vara någotallvar med uttalanden om respekt för minoriteters övertygelse etc, så bör man ivart fall gå sä långt i tolerans som man gjort i den norska lagstiftningen, 1konsekvens härmed bör man endera avföra samvetsnöden ur lagstiftningen en gångför alla, eUer också genom mycket strikta tUlämpningsbestämmelser inskärpa vad1964 års vapenfriutredning hävdade men ingen nu kommer ihåg, nämligen attnågon gradering i djup eller mindre djup samvetsnöd logiskt sett inte ärmöjlig," Motionärerna sammanfattar sitt yrkande i fem punkter, femminimikrav på reviderad vapenfrilagstiftning: Begreppet samvetsnöd avförs urlagstiftningen. De som söker vapenfri tjänst tiUförsäkras sakkunnigbiträdeshjälp. Vapenfria ges tillfälle att utföra fredsskapande ochsamhällsnyttigt arbete, U-landstjänst inbegrips i tjänstgöringsalternativen.Staten övertar hela kostnadsansvaret för vapenfrias utbUdning och tjänstgöring. Jag skullepersonhgen kunna ansluta mig till de kraven, trots att jag 129 9 protokoll 1973. själv intehar vägrat bära vapen, utan tvärtom fullgjort min militärtjänst. Jag anser attdetta är en fråga om minoriteternas rätt och om respekt för dem som avsamvetsbetänkligheter inte vill bära vapen. Jag har också, fru talman, noterat att det ges ganskaolika besked om den praxis som vapenfrinämnden tillämpar. [ en intervjuartikeli säger försvarsministern inför påståendet att statistikenskulle tyda på att de som har en rehgiös motivering har haft lättare att fåvapenfri tjänst än de som har etiska motiveringar: "Ja, det var nog såtidigare. Men vapenfrinämnden har ju verkligen försökt att väga absolut hka.Det spelar ingen roU om man motiverar sin ansökan med att man är religiös, eherom man har en personlig eller filosofisk eUer pohtisk inställning. Det heltavgörande är om man har personliga förutsättningar att delta i försvarsvåldet.Det finns människor som inte kan det. Det är det enda nämnden går på," har det varit en deltidningsartiklar kring den här problematiken, och bl, a, har både kanslichefeni vapenfrinämnden och dess vice ordförande uttalat sig. Det är särskilt frånÖrebromissionen (ÖM) som man har riktat kritik mot vapenfrinämndenstillämpning. Flera pastorer och evangelister i ett av samfunden i Frikyrkorådethar råkat ut för att inte få sina ansökningar om vapenfri tjänst beviljade.Inför den kritiken säger nämndens vice ordförande: "ÖM-anmälan har upprörtvapenfrinämnden oerhört. Det är obehagligt att man från religiöst hållkritiserar oss på ett sätt som man inte förväntar sig. Vi ägnar oss inte åt attutöva åsiktsförtryck. De icke-religiösa nämndmedlemmarna blir irriterade av dethär." Och så säger han; "Anmälan skadar ÖM eftersom det finns mångasökande från detta samfund." Ett häpnadsväckande uttalande, såvitt jag vetinte heller dementerat. Så fortsätter vapenfrinämndens båda representanter ochsäger, tvärtemot vad försvarsministern har anfört: "De som har enetablerad tro gynnas framför andra." Det ärfaktiskt svårt att få dessa två uttalanden att gå ihop. har utskottsmajoriteten gått med på kravet om enöversyn. Det som gör mig förvånad är att man å ena sidan säger att maningenting har att erinra mot de nu gällande principerna eller vapenfrinämndenstillämpning men att man ändå anser att man bör göra en översyn. Jaghar mycket svårt att få det här att gå ihop. är vi emellertid så lyckligt lottade att vi i kammarenhar flera som tUlhör vapenfrinämnden, och jag skuUe gärna vilja ställa någrafrågor till i som har engagerat sig i denna fråga, bådei debatten i kammaren och genom en motion. Jag är inte i första handintresserad av majoritetsskrivningen och av reservationen utan av frågan om hurlagen tUlämpas, och jag har till i lämnat följandefrågor: Anser herrGustavsson att man kan gradera samvetsnöd? Vilka kriterier skall i sä fallgälla för att fastställa djupet av samvetsnöden? Anser herrGustavsson att de utredningar som görs av vapenfrinämnden bör vara beroende avde sökandes förmåga till slagfärdighet och intellektueU briljans? Anser det tillfredsställande att ungakristna -t. ex. präster i och pastorer i frikyrkliga samfund -får gå i fängelse därför att djupet av deras samvetsnöd betvivlas eller därföratt alternativtjänstgöring, som tar hänsyn till deras samvetsbetänkligheter,inte kan beredas dem? i (s): Jag skall försöka besvara de frågor som herrWikström ställt till mig. Men låt mig först konstatera att för att herrWikström skall ha möjlighet att få någon som helst politisk kraft i sittanförande utgår han från en motion till den socialdemokratiska partikongressen,och det är naturligtvis logiskt att han gör på det sättet. Jag går sådirekt över till frågorna. Jag tror att - och det uttalade också försvarsministern ianslutning till att propositionen om den nya vapenfrilagen lades fram förriksdagen det här gäller att ge de människor möjhghet tiU vapenfri tjänst somhamnar i en djupare konfliktsituation än man kan förutsätta att varje normalvärnphktig skuUe göra. Vi har också från utskottets sida i den skrivning somjag förmodar att folkpartisterna i utskottet är överens med oss övrigautskottsledamöter om - ifall nu inte har någon annan uppfattningom hur det förhåUer sig med detta uttalat följande; "VapenfrUagstiftningen är en undantagslagstiftningsom är betingad av respekten för individens djupgående betänkligheter motvärnpliktstjänstgöringens yttersta konsekvens - bruk av vapen mot annanmänniska. Undantag skall kunna beviljas den för vUken sådana betänkligheterskulle medföra en svårartad inre konflikt inför den medborgerliga pliktensyttersta konsekvens. Betänkligheterna förutsätts sålunda vara mer djupgåendeän de samvetsbetänkligheter som man kan anta att varje värnpliktig skulleuppleva i samma situation."