prot · FW09149 · 1973-12-31 00:00:00 — Den skall lägga fram forskningsprogram ochforskningsuppslag vad gäller såväl nya energikällor som kan komma tillutnyttjande i vårt land som tänkbara möjligheter till besparingar ochanvändande av energisnålare metoder inom olika områden. Vid sidan av och på grundval av forskningsresultaten måsteäven konkreta åtgärder initieras, som tar sikte på ett minskat tryck påefterfrågesidan respektive leder till förbättringar på tillgångssidan. För attaktivera denna politik och för att samordna åtgäder som kan få stora ekonomiskaverkningar inom skilda samhällsområden, inrättas en energi-politisk delegationsom knyts till statsrådsberedningen. Härmed har jag även besvarat fråga omregeringens villighet att förorda att ett program för bättre hushållning medenergi utarbetas och börjar genomföras. Regeringen har med de åtgärdersom nu redovisats skapat den organisatoriska ramen för det arbete och har vidgat uppgiften till att även omfatta åtgärder pätillgångssidan för att långsiktigt förbättra vår försörjningstrygghet påenergiområdet. Den uppläggning av arbetet som vi valt ger uttryck för ensträvan att förena effektivitet med en god insyn och en samhng av aUa godakrafter för en gemensam ansträngning i denna för vår nation utomordentligt Ang. energiförsörjningen, m.m. Ang. energiförsörjningen, m. Energiproblemen reser en rad mycket grundläggandepolitiska frågor. I vår planering för framtiden kan vi inte utgå frånobegränsad tillgång på billig energi. Vi måste utgå från knapphet. i sin bok : "Kanske var ett årtiondedå vi nådde toppen i vår jakt efter komfort. Vi uppdagar chockartat, att frånvälstånd till brist är resan kort." Vi kommer att nationellt ochinternationellt tvingas till en planmässig hushållning med våra tillgångar. Detgäller både energi och flera andra naturresurser. En förutsättning för att påkort sikt spara energi, och på hushålla och planera förnuftigt, ärsamverkan mellan olika folkgrupper och organisationer. I en situation därenergitillväxten inte längre räcker till för att tillgodose alla önskemål,kommer stora krav att ställas på solidaritet och hänsyn till det gemensammabästa. Strävan att finna en från alla synpunkter acceptabelenergiförsörjning kan komma att leda tih nya strukturförändringar. Vi måste dåvara medvetna om vårt gemensamma ansvar att se till att dessa förändringar intefrämst drabbar de redan svaga i samhället, utan att bördorna skall bärassolidariskt. Det måste således vara fråga om en planering för solidaritet. Energifrågan ställer oss inför i olika avseenden svåra ochdjupt allvarliga problem. Den bör kunna utgöra en viktig utgångspunktför en diskussion om den framtid vi vill skapa för vår egen nation och,tiUsamrnans med andra länder, för en bredare internationell gemenskap. Med hänsyn till önskemålet att få en samladdebatt kring energipolitiken och därmed sammanhängande frågor har vi kommitöverens om att jag, i anslutning till statsministerns svar, skall lämna svar påinterpellationer som är framställda av herrar , och iMalmö samt . Vidare har framställt en interpellationtill statsministern, som jag har att besvara. Jag har behandlat frågorna i ett sammanhang i ett relativtlångt och utförligt skriftligt svar (se bilaga till detta protokoU), somdelgavs interpellanterna i går och som finns tillgängligt för kammarensledamöter. Jag är medveten om att svaret på vissa punkter sammanfaller med vadstatsministern har anfört. Jag skall därför här endast redogöra för deväsentligaste punkterna i mitt svar. Nuvarande situation är i huvudsak en akut kris till följdav speciella politiska förhållanden. Den illustrerar dock tydligt behovet av engenomtänkt pohtik för den nationella energiförsörjningen. Utgångspunkten för varje resonemang om svenskenergipolitik under är att vi måste täcka huvuddelen avvårt energibehov med importerade bränslen. Detta gäller oavsett vilken rollkärnkraften får. Ett mål för vår energipolitik bhr därför att - som komplementtill mer kortsiktiga åtgärder av beredskapskaraktär i möjligaste män säkratillgång till importbränslen på . Till deviktigaste momenten för svenskt vidkommande hör därvid att försöka fåegna andelar i olje- och gasfyndigheter. På svenskt område har det halvstatligaOljeprospektering AB varit verksamt . Ett liknande bolag bildadesi våras för prospektering utomlands. Insatserna i prospekteringsledet är emellertid begränsade.Även i bästa fall kan de ge utdelning först . Vi måste därförundersöka också andra vägar. En möjlighet är utbyggnad av vårraffinaderikapacitet, som täcker endast av vårtbehov av oljeprodukter. En annan möjlighet är att öka försörjningstrygghetengenom långtidsavtal med länder eller företag som förfogar över storaenergitillgångar. Därvid kan det vara naturligt att i första hand söka sig tillparter med vilka man har ett stabilt förhållande grundat på mångårigaförbindelser och ömsesidigt förtroende. Ett samarbete med vårt grannland Norgeframstår som den kanske allra intressantaste möjligheten för oss. Även i förhållande till strävar vi efterlångsiktiga överenskommelser på energiområdet. Ett intensivt arbete med attutreda förutsättningarna för import av naturgas har utförts. Vi hoppas attförhandlingar skall kunna börja . Även import av sovjetisk råolja tersig i ett längre perspektiv som intressant. Samarbetsprojekt med är ocksåföremål för diskussion. En annan väg att trygga försörjningen är givetvis att ökade inhemska energislagens andel. svarar vattenkraften undernormalår för , oljekraft för dryga och kärnkraftför ett piar procent av vår totala elproduktion. Även om vattenkraften inte kansvara för någon större andel av nytillkommande produktion, finner jag detangeläget att kvarvarande utbyggnadsmöjligheter blir granskade. Enligt senasteberäkningar kan de outbyggda tillgångarna utgöra ungefär en tredjedel av vadsom är tekniskt-ekonomiskt utbyggnadsvärt. Det borde vara möjligt att medfortsatt tillgodoseende av berättigade miljöanspråk till någon del dra nytta avdessa oanvända tillgångar och därmed öka vår självförsörjning. Uranet är vår enda uthålliga energikälla som med nuvarandeteknik kan bidra till landets energiförsörjning i mer än marginell omfattning.Den hittillsvarande svenska inriktningen på kärnenergi får ses mot dennabakgrund. Denna del av energipolitiken har emellertid under senare tidifrågasatts på en del håll. Därmed är vi i ett läge, där vi måste fråga oss omvi bör radikalt ändra vår energipolitik och vilka ändringar eller nyheter somdä krävs. Ett omfattande underlag för att belysa dessa frågor hållerpå att tas fram. Regeringen avser att till vårriksdagen 1975 lägga fram förslagom ett energipolitiskt totalprograin, inklusive förslag till ställningstaganderörande kärnkraftens utnyttjande i . Centrala uppgifter i ansträngningarnaatt ta fram ett komplett faktaunderlag vilar på dels energiprognosutredningen,, dels en rad särskilda utredningar på kärnsäkerhetsområdet. huvuduppgift är att lägga framalternativa prognoser för utvecklingen av energiförsörjning fram till1990-talet. Till EPU är knuten en parlamentarisk grupp med företrädare församtliga riksdagspartier. Visst material redovisades i en Ang. energiförsörjningen, m. Ang. energiförsörjningen, 771. m. lägesrapport.Slutbetänkandet väntas föreligga . Utarbetandet av energiprognoseroch därtill hörande utredningsarbete kommer att därefter fortsätta sompermanent verksamhet inom energibyrån vid statens industriverk. Av utredningarna på kärnsäkerhetsområdet kan först nämnasnärför-läggningsutredningen, som väntas publicera ett stort tekniskt material isitt betänkande . tillkallades en utredning rörandeförvaring av högaktivt avfall från kärnkraftverk. Utredningen avser attpublicera en första rapport . undersöker risken förotillåten framställning av kärnvapen på grund av utbyggd kärnkraftproduktion iSverige. Centrala driftledningen utreder under medverkan av bl. a.rikspolisstyrelsen och delegationen för atomenergifrågor hur kärnkraftanläggningarkan skyddas mot sabotage. Delegationen har ytterhgare intensifierat sitt arbeterörande den inhemska kontrollen av klyvbart material. Liknande frågor på det internationella området studerasinom . Rapporter från dessa studier väntas komma insuccessivt . Vidare har jag tillkallat en särskildprogramkommitté för forskning och utveckling på energiområdet. Kommittén skalltill utgången av utarbeta förslag till mål och riktlinjer förde samlade forskningsinsatserna på energiområdet . Av vad jag nu sagt framgår att ett omfattandeunderlagsmaterial kommer att föreligga . Arbetet på att därefterformulera det energipolitiska handlingsprogram, som skall ligga på riksdagensbord , ställer redan nu krav på en intensifierad verksamhet hosberörda myndigheter och departement. Viss resursutbyggnad har redan skett underår 1973, och ytterligare förslag kommer att presenteras. Slutligen vill jag på nytt markera regeringens avsikt attlöpande hålla informerad om arbetsplanerna och om material som kommerfram. De rapporter som väntas kommer att offentliggöras på vanligt sätt. Detreferat från mUjövårdsberedningens sammanträde omkärnkraftens miljöeffekter kommer . HerrHELEN (fp); Jag tackar statsministern för svaret. Det innehöll mycketvärdefulla saker, delvis kända från dagens tidningar. Inför alla de nya organenfrågar sig kanske en och annan, om jag har blivit bönhörd över hövan. Jag skallsenare komma in på de ohka organens inbördes och skilda uppgifter; jag villbara nu så här i början påpeka att bland de fem ändå fattas ett det på långsikt kanske viktigaste: ett fristående energiinstitut. Jag återkommer till det. Det är väl inget tvivel om att dagens energisituation avmånga har upplevts som en chock. Kanske skulle några ha sluppit den chocken, omstatsministern hade svarat på mitt långa brev under valrörelsen och inte väntattill med att ta upp de stora långsiktiga energifrågorna. väl ändåvid sidan av sysselsättningen 1970-talets största. Jag skall inte i onödan gräva i det förgångna, men av rentprincipiella skäl skulle jag gärna vilja veta varför jag aldrig fick något svarpå brevet. Var det därför att frågorna var för svåra eller därför attregeringen då inte var intresserad? Det förekommer ju en del okynnesbrev mellanpartierna i valrörelser, det är sant, men det här var av den allvarliga typ,där man har rätt att till nytta för den offentliga debatten få svar. Åter till sakläget, som är det viktigaste. Även om detännu inte är mer än krusningar på ytan, kan naturligtvis fortsättningen avoljekrisen ändra hela bilden av industrisamhället. Det iMellanöstern och dess följder har gett oss en rejäl varning för vad som kankomma. Det har många sagt före mig, och jag kan instämma med dem som säger attden här energikrisen på sätt och vis kan bli vår räddning i den meningen att vifår en chans att förbereda oss på den verkliga energikrisen som kommer om 10-20år. Den bhr då en bra tankeställare och ger oss en möjlighet att ställaom produktionen för en lägre energikonsumtion. Det är de långsiktiga svårigheterna som måsteanalyseras, och jag menar att det är främst om detta som debatten börhandla även om just nu mera konkreta och näraliggande frågor som har att göramed den omedelbara bristsituationen tränger sig på. Därför skall jag börja medatt kommentera några frågor om det korta perspektivet och om de aktioner som nudras i gång av regeringen. och försörjningsberedningen är välegentligen ganska självklara instrument för att bemästra och handlägga den nuuppkomna bristsituationen. Men åtminstone för bränslenämndens verksamhet måstesåvitt jag förstår utfärdas ganska precisa direktiv. Den fördelning avoljetillgångarna som där beslutas måste grundas på våra värderingar ochföreställningar om vad som är viktigast. Själv vill jag trycka på tvåhuvudregler för detta fördelningsarbete. Den första huvudregeln är att sparsamhet måste åläggasalla sektorer -industrin, transporterna och bostadsuppvärmningen. Men när detgäller industrin måste sysselsättningseffekterna tas upp i första rummet, ochnär det gäller transporterna måste den kollektiva trafiken gynnas framförannan. Det här kan verka självklart, men jag tycker att det måste sägas utockså från vår sida därför att inskränkningarna för annan verksamhet och förenskilda människor kan komma att bli kärva. Genom oljebristen riskerar vi att konjunkturavmattningensom redan är påtaglig i de stora industriländerna påskyndas, ochfinansministern var inne på det i går. Det kan komma att märkas även på vårexport . På hemmamarknaden har konsumenterna redan fått känna avökade priser till följd av oljebristen. Företagen blir försiktigare med attanställa på grund av risken att oljebristen kan tvinga fram driftinskränkningar.Inom bilindustrin slår detta naturligtvis särskilt hårt, och vi har läst attVolvo redan har signalerat anställningsstopp. Jag skulle därför vilja frågastatsministern om ÄMS har fått i uppdrag att genom länsarbetsnämnderna isärskild ordning ta in uppgifter om eventuellt kommande friställningar på grundav oljebristen. Jag vill också trycka på att när nämnden nu skall föradessa känsliga förhandlingar med avnämare är det viktigt att det verkliga lägetläggs till Ang. energiförsörjningen, 171. m. energiförsörjningen, m. m. grund förförhandlingarna, så att det inte sprids en onödig ängslan om hur illa detfaktiskt skulle vara ställt. Jag har just innan jag gick upp i talarstolen fåttreda på ett mycket drastiskt bud, givet till Landstingens inköpscentral, somhar att svara för uppvärmningen av sjukhusen. Det ligger vida utöver de siffrorsom har varit kända. Det är nödvändigt att visa sådana samhällsorganfullt förtroende, så att man inte i missriktat förhandlingsnit skrämmer uppallmänheten. Det är naturligtvis angeläget att vi från olika håll inteöverdramatiserar de näraliggande problemen. Men vi vet att det äroklokt att inte ta de långsiktiga varningssignalerna på allvar. Underskattningav riskerna kan ställa oss utan en tillräcklig beredskap. Det är mot dennabakgrund som jag menar att en huvudregel för bränslenämndens fördelning måstevara att söka undvika sjunkande sysselsättning till följd av oljebrist. Den andra huvudregeln att kollektivtrafiken gesmöjligheter att inte bara upprätthålla nuvarande trafik utan också att ta emotökad gods- och persontrafik till följd av ransoneringar och prishöjningar ärockså mycket angelägen. Där turtätheten kan förbättras tror jag en viss chansfinns att inånga kan komma att upptäcka tågets och bussens nu litet bortglömdaförtjänster. Det finns goda skäl att verkligen gå varsamt fram i SJ;sinvesteringsäskanden både i vad gäller rullande materiel och fasta anläggningar.Vi får då inte på nytt hamna i en situation där SJ måste avvisa transporterdärför att man saknar vagnar. Jag hoppas att finansministern hinner höraexpertisen på bränslesidan innan han slutgiltigt stryker bort något medblåpennan. Skulle det vara för sent redan nu när det gällerstatsverkspropositionen, finns ju möjligheten med tilläggspropositionen. Åandra sidan vill jag gärna säga att när SJ nu får en chans, så måste verket haförstånd att ta den. Det får vara slut med gnolandet från SJ-ledningens sidanär regeringen ålägger verket att sköta sitt jobb. Det är bra med självständigaverksledningar, men stora delar av svenska folket har vid det här lagettröttnat på gnolandet från det hållet och vi vill inte se flera sura miner frånSJ:s sida när verket nu åter har en chans att bh svenska folkets järnväg. Om de övriga organ som skapas av regeringen förbehandlingen av energiproblemen vill jag bara ställa några frågor - desammanhänger delvis med vad industriministern sade. Vad jag vill veta är hurarbetsfördelningen mellan energipolitiska delegationen och industriverket ärtänkt. För oss utomstående verkar det som om mycket av det delegationen skallsyssla med egentligen är ganska självklara uppgifter för industriverket. Denintressantaste biten i den här administrativa byggnaden är väl ändå attprogramkommittén nu skall snabbt komma i gång. Och är det viktigt attenergiprognosutredningens arbete på något sätt fogas in i det sammanhanget, såatt det inte bhr ett dubbelarbete. Jag har just fått reda på attoppositionspartierna kommer att vara företrädda, och jag är glad för att viinte behöver diskutera den saken. Men det är också viktigt att få veta hurlångt det här arbetet får sträcka sig. Det får inte medföra att man avskärmarnågon bit av en obehaglig verklighet som fristående forskare vill visa upp. Somjag förstått det blir arbetet i den här kommittén helt centralt för sökandetefter vägar undan en hotande permanent energikris, och det måste varapohtikernas viktigaste uppgift i Jag hoppas att statsministern kan belysa den saken någotfylligare än vad som skett i dessa två interpellationssvar. Det är alldeles uppenbart att det krävs en rad storaforskningsinsatser och en effektiv bevakning av utvecklingstendenser ochutvecklingsmöjligheter på energisidan. Såvitt jag kan förstå har regeringenhittills inte haft en tillräcklig bevakning. Man har liksom fått sitta i knätpå och , på och andra energisäljare. Jagtycker att det är beklagligt att regeringen ännu inte velat inse behovet avjust det organ som fristående från producenter och andra partsintressen ochäven från regeringen kan arbeta långsiktigt med energifrågorna. De initiativsom regeringen nu tar innebär antingen kortsiktiga utredningar eller organ iregeringens omedelbara närhet. kan som diskussionsforum inte fylladet här behovet. Här måste finnas plats för ett fristående energiinstitut, somvi från föreslagit vid olika tillfällen . Ett sådantinstitut, gärna på nordisk basis om man behöver dela på kostnaderna, skullekunna arbeta fram översikter och prognoser, framtidsstudier på vetenskapligbasis utan att vara bundet av ekonomiska eller politiska intressen. Det är nuhög tid för ett sådant fristående energiinstitut - jag vill trycka på det. I och för sig kunde naturligtvis den svenskaprogramkommitténs arbete leda fram till ett sådant institut, menförutsättningen är då att regeringen inte lägger hinder i vägen eller att denordiska samarbetsmöjligheterna bommas igen. Därmed är jag inne på bedömningen av hela den långsiktigaenergisituationen. Statsministern har i sitt svar gjort en bred exposé överframtidsutsikterna, och de är ju rätt dystra. Det är fråga om några årtiondeninnan ett värre bristläge än det vi har är ett faktum, om vi tillåter ossnuvarande ökningstakt. De fossila lager som byggts upp i jordskorpan undermiljoner år håller vi på att förbruka i vår generation. Vår del av världen hardeltagit i en huggsexa på jordens resurser utan att mycket tänka påmorgondagen. Domen över oss blir hård, om vi inte besinnar oss. Det är riktigtoch bra att det från statsministern sägs ut att alla goda krafter måste lösgöras.Men dä är det två linjer utefter vilka man måste sätta in arbetet. En gradvisomställning av det energislösande samhället till ett samhälle som hushållarbättre med energin. Lugnt ochmetodiskt skall vi söka efter nya, om möjligt ofarliga energikällor. Det låter ju litet banalt att tala om nöden somuppfinningarnas moder, men jag tror att det passar i det här sammanhanget, omman inte använder det i den meningen att man tror att allt ordnar sig till detbästa utan vidare ansträngningar. För den attityden kan leda till vad manskulle kunna kalla den gödda bukens jämnmod, och det blir då det verkliga hotetmot vår existens. I analysen av vårt läge finns inte så storaskiljaktigheter mellan olika forskningsrapporter och debattinlägg, men det är islutsatserna och bedömningarna av möjligheterna att rädda välfärdssamhället somdet är så stor skillnad. I den svenska debatten har detta klart illustrerats ide båda böckerna av professorerna , som kom ut Ang. energiförsörjningen, m. m. Ang. energiförsörj-ttingen, 7n. Men också som är pessimisten av detvå har en vad han själv säger "outsläcklig optimism rörande människansseghet och hållfasthet under prövande omständigheter, långt fram itiden". För oss politiker kan det ju bara finnas en arbetshypotes;framtiden skall räddas. Min partikamrat och riksdagskollega harredan i titeln på sin utgivna bok ställt frågan: Måste vi stoppa världen?Hon ger själv svaret: Vi har möjlighet att ändra vår framtid om vi bara sertillräckliga skäl att göra det. I det här arbetet får man då inte förakta de små stegensbetydelse. När har tagit upp frågor som rörenergisituationen det kan sedan ha varit kravet på energiinstitutet,satsningen på kollektivtrafiken eller det internationella samarbetet ienergifrågor - så har det varit därför att vi tror på att problemen måsteangripas från många håll. Det var också bakgrunden till detenergisparprogram som vi lade fram i valrörelsen och som en del då grinade såmycket åt. Det var med stor tillfredsställelse som jag i dagenstidningar läste statsministerns kommentarer vid presskonferensen i går. Jagkände igen många formuleringar. Statsministern får gärna citera , isynnerhet om han anger källan. Men är det betydelsefullt att gå från ord till handhng,och då är det viktigt att komma ihåg att upplysa om att många vanligabesparingsåtgärder kan göras utan alltför tidskrävande ingrepp. I fråga ombostadsuppvärmningen har trimningen av oljepannor försummats mycket länge, ochdär har de stora oljefirmorna enligt andra experter inte kunnat tillhandahållatillräckligt kunnig service. Det gäller tekniska förbättringar som elektroniskaspjäll, termostater och automatiska reglage. Detta lönar sig rent praktiskt.När jag flyttade tillbaka till , isolerade jag mitthus. Jag satte in termostater på element i vartenda rum och jag har därigenom ibränslekostnader kunnat spara åtskilliga varenda vinter. Dettakan var och en göra, I de stora hyreshusen har man motsvarande möjligheter tillindividuella besparingar, om åtgärder vidtas. Jag skulle vilja peka på fem punkter i etthandlingsprogram för . Skärp kraven påisolering av de hus som byggs och att tilläggs-isolera äldre fastigheter. Detger många sysselsättningstillfällen just för den äldre byggarbetskraft somvarit svår att placera . Öka utbyggnadenav fjärrvärme och närkraftverk. säger att denenergipolitik som man har drivit på detta område innebär ett slöserimed olja i storleksordningen av den totala oljeimporten. Utnyttja bättredet avfall som finns inom skogsindustrin. Det kan göra den näringsgrenen näranog självförsörjande och på vissa platser ge överskottsenergi för uppvärmningav bostadsområden som ligger nära, Installeravärmeväxlare och andra tekniska hjälpmedel som ger väsentliga besparingar,särskilt då det gäller att värma upp sjukhus, fabriker och storaförvaltningsbyggnader. Industrin måstesteg för steg styras mot en produktion av mindre energikrävande varor ochmindre energikrävande processer. de svenska varornas Nr 149 Ang. energiförsörjningen, 7n. förstärka hur märkligt det än kan låta konkurrenskraft utomlands. Vi måste skaffa oss nya metoder för framställning avenergi. Det gäller både de komplement till vår försörjning, som kan behövas,som de mer långsiktiga alternativen. I det korta perspektivet har kolet redan nämnts. Detbörjar komma fram nya brytningsmetoder och nya metoder för förädling av kol. Iett par årtionden har utvecklingen stått stilla, eftersom man förlitat sig påoljan. I den nya situation som vi hamnat börjar t. o. m. oljebolagen köpa uppkolgruvor. Intresset för energiverk baserade på kol ökar. Det bör vara möjhgtatt göra hanteringen miljövänlig. Jag vill här påminna om det förslag som ladefram om ett kolbaserat energiverk i . Ett sådant skulle kunnaproducera bl. a. råmaterial för plastindustrin, koks och gas, pulvriseradekolbränslen, fjärrvärme och elkraft. Det är någonting som regeringen borde tasig en funderare på, inte minst i samband med de förhandlingar som förs idagarna med den blandade kommissionen och med de polska myndigheterna. Jag tror att man heller inte får vifta bort komplement somvindkraft, metan framställt av avfall, avfall från industrier m. m., som kan geoss ytterligare energi och som är bra så till vida att de liksom vattenkraftenär eviga källor.