prot · FW0965 · 1973-12-31 00:00:00 — Både nu och för framliden skall man akta sig för atl underskatta de klassmässiga och sociala Ang. utvecklings- och miljöproblem Ang. utvecklings- och miljöproblem verkningarnaav del förhållandet atl del i - i denna ur många synpunkter expansiva ochframåtgående region - finns så många påtagliga låglönefickor, så många regionerdär lönelägel på grund av en depressiv arbetsmarknad traditionellt är sämre ängenomsnittet för riket och betydligt sämre än vad del är i de expansiva delarnaav samma provins. Man skaU inte underskatta den fara för de bredasamhällslagren och för arbetarklassen som del innebär atl del i de delar avSkåne som ligger så att säga i ekonomiskt bakvatten flnns en tendens tillsocial förslumning, som kommunerna har myckel svårt alt komma ur. De kommunersom drabbas av den utglesning som här försiggår drabbas nämhgen också av engradvis försvagning av det kommunalekonomiska underlaget. Vi skall inle heUer glömma bort den andra sidan av dennabristande balans. Jag syftar på den allvarliga sociala fara för de mångamänniskornas levnadsstandard som det innebär alt det i kraft av den extremakoncentrationen tiU Malmö-Lund-området uppslår sådana typiskamiljö-förslöringsproblem som bullerproblem, bl. a. manifesterade iNobelvägs-problematiken. De socialpolitiska och fysiska mihöproblemenrepresenteras också av den typen av underhaltiga bostadsområden som Rosengårdoch Kroksbäck, båda fruklen av all man saknat korrektiv och att rnan intekunnat hålla de ogynnsamma sociala följderna av denna tillväxt ochkoncentration inom rimliga gränser. skulle jag viha säga att självklart måste man jui förnuftets namn i princip vara anhängare av en administrativ planeringsenhelför , som kan ha perspektivet över hela provinsen och inte bara över en avdess delar. Men förutsättningen - som jag starkt vill betona - för alt en sådanlösning, en enad länsstyrelse för , skaU kunna diskuteras ur etlprogr-essivt socialt perspektiv är atl den genomförs parallellt medgenomförandet av en av den centrala vihan garanterad programmatisk lösning, sominnebär att man får en helt annan fördelning, atl man får en vida starkare styrningsom kan garantera de östra länsdelarna inte bara att de kompenseras förförlusten av vissa delar av eller av hela sin förvaltning, utan alt man ocksåkan få en helt annan typ av social tillvaro och en helt annan typ av ekonomi idessa delar. Har man inte ett program präglat av en sådan styrning kan maninle, som anhängare av en ökad social integration och som anhängare av enbättre regional balans i , se på länsindelningsreformens kommande resultatannat än med viss fruklan. ställde frågan: Vem skall varastark nog atl stoppa StorsladstUlväxten om vi inle har en kraftig centralstyrning? Skillnaden mellan och min synpunkt i denna fråga ärsom jag sade i mitt första anförande att jag är glad över atl statsrådet inte iförsta hand hävdade betydelsen av en central styrning. Men är jag jumedveten om att vi aldrig helt kan komma ifrån en styrning. 1 motsats tUl JörnSvensson vill jag emellertid inte ha en styrning som är del socialistiskasamhällets styrning, ulan jag vill ha den styrning som betingas av att vi harett ansvar för våra mUjöresurser, för vatten och vattenförsörjningoch avlopp, för luft och luftföroreningar och för bullerproblemen. Tillmihöresurserna vUl jag också räkna den högvärdiga jordbruksmarken. Det är en av orsakerna tUl att jag fäst så stort avseendevid uttalande om jordbruksmarken. Därför all om vi beslutar attjordbruksmark av en viss kvalitet icke får användas för exploatering säslipper vi ju denna fortsalla tUlväxt av den del av där vi har den mesthögvärdiga jordbruksmarken. Jag motsätter mig alltså inte atl vi måste ha någonform av styrmedel, men del väsentliga är ju lagstiftningen på det området. Statsrådet sade atl vi skaU vara försikliga medall dömaul. Ja, jag skulle vilja håUa med om del. Men vi skall inle varaförsikliga med atl döma. Statsrådet gav en alldeles korrektredovisning av min uppfattning om svaret och hur samarbetet de olikainstanserna emellan på olika områden skall fungera. Men man måste frånregeringens och från sida döma i den betydelsen atl manär varse och beaktar hur det här samarbetet fungerar. I det fall det inte fungerarmåste man träda in och se tiU atl del blir en förbättring av förhållandena. a. den fysiska riksplaneringen varit ett av de instrument som regeringoch riksdag har använt som styrmedel i planeringen också i . Bakgrunden till att vi måste ha denna typ av styrning frånsett givetvis miljösynpunkterna är ju att man inle kan komma ifrån attvarje kommun har ell förslahandsinlresse för sin egen verksamhet och sin egenplanering. Men där tjänstgör som en form av övermyndighet-samordnare.På samma sätt kommer länsstyrelserna aldrig atl vara den verkligt ideala formav samarbetande instanser som vi skulle önska, utan där måste samhället ochsamhäUets instanser gå in med lagstiftning och genom att se över samarbetet ochäven - vUkel jag tycker är mycket väsentligt underlätta samarbetet de olikainstanserna emellan. Jag återkommer tUl vad jag tidigare sade, nämhgen alt delinle bara är länsstyrelserna i ulan också t. ex. naturvårdsintendenler iolika kommuner och andra centrala organ som i betydhgt högre grad än nu måsteförbättra sill samarbete. Statsrådet sade emellertid att vi är i etluppbyggnadsskede. Vad jag kan beklaga är naturligtvis alt dettauppbyggnadsskede trots allt kommer så sent all så mycken skada redan hunnitske. av de exempel som anförde var det brobeslut som fattatsoch som jag tror är lika olyckligt som Sturupbeslutel. Vi kommer att få se denegativa konsekvenserna av det . Jag har svårt all länka mig atl någon som hyser denuppfattningen att vi skall arbeta för en jämnare lUlväxttakt över hela Skåneinte också skulle anse all järnvägsförbindelsen mellan ochHelsingör borde prioriteras. Men här har skett en eftergift. Jag vill i delfallet gärna hålla med om all det precis som när del gäller Slumphar skett en eftergift ål starka lokala krafter i tyngdpunkt. Del ärsjälvfallet vi som bor i andra delar av länet som får bära konsekvenserna av del. Huvudsaken är att man har en så pass föratseende Ang. utvecklings- och miljöproblem 9 protokoll 1973. Ang. utvecklings- och miljöproblem planeringatt man inle ensidigt inriktar sig på tillkomst ulan altbedöma dess konsekvenser. Förberedelserna för det arbetet måste som jag ser delstartas , och då är vi tillbaka vid del tryck som jag förut talade om imilt anförande. menade alt det som fallas iSkånes utveckling är en tillräckligt stark viha all få in denna i rätta spär.Jag är inte övertygad om alt del är den starka vihan som fattas. Det kan finnasen stark vilja att leda denna utveckling i en viss riktning, men man kan gåfram på olika vägar. Låt mig dra en parallell med den inställning tillbarnuppfostran som många hade . Genom aga och tvång ville man bringa uppbarnet på en, som man tänkte, lämplig och fin uppfostrings-nivå. Som herrSvensson vel har del gått nya strömningar genomföräldraopinionen. Man vill inle längre slå eller tvinga etl barn utan man vUlmed andra, mjukare och pedagogiskt lämpligare medel påverka barnet i önskadriktning. Men fördenskull behöver inte viljan att göra ett barn till enlivsduglig medborgare vara svagare. På samma sätt tycker jag att del är då del gäUer attdirigera näringslivet. Man kan givetvis genom hårda styrmedel kanske tvinga etlföretag atl lokalisera verksamhet på en viss plats. Jag tror emellertid atl detär psykologiskt betydligt bättre om man genom lämpliga stimulansmedel kan fåföretagen att lokalisera sig på del ställe man anser önskvärt, frivilligt ochgenom eget avgörande. Jag tror nämligen att man alltjämt skall sälta en visstilltro till människors eget omdöme och förmåga all fatta riktiga beslut. Debeslut som tvingas fram genom dirigering är inte alltid de bästa. Någol som förvånar mig myckel är yttrandeatt de av mig anförda synpunkterna på vägnät, utbildning och annat ärmarginella. Jag tycker att del är förvånansvärt. Jag har faktiskt haft en starkrespekt för yrkesskicklighet redan innan någon av oss kom tillriksdagen, men denna min inställning blir något rubbad då han säger attvägnätet nere på är bra och all vägarnas beskaffenhet där inte ärnågol hinder ur lokaliseringssynpunkt. Del är så mycket underligare att han vill ge ett sådantutlåtande som han därigenom sätter sig över hela i Kristianstadslän, där han dock har varit anställd. Om ansåge delta varamarginella saker, skulle den inte lägga ner en sådan ambition på atl framhållanödvändigheten av en utbyggnad som den har gjort. Man har påtalat detta iLänsplan 70, man har påtalat del då man gjorde i ordning förslag tiUflerårsplan, man har skrivit särskUda skrivelser om detta. Det gör man inte förmargineUa ting. Jag är förvissad om atl har en annan syn på dennasak, liksom också kommunerna där nere, som gång efler gång har påtalatnödvändigheten av atl få ordentliga förbindelser både med sin egen länsstadoch, framför allt, med Malmöområdel. Jag tycker inte all man kan liUskriva sig en så högauktoritet atl man säger både tih en länsstyrelse och till de kommunalaföreträdarna för de här orterna: "Ni tänker fel, ni kan inle det här. Detär bara jag som kan bedöma del och säga vad som är riktigt." Jag anserinle att del är rikligt Jag har alltjämt den bestämda uppfattningen all de här lingen är mycketvikliga för de här delarna av länet och alt deras önskemål bör tUlgodoses. Jag tycker fortfarande atl civUministern har en benägenhetatt så atl säga stanna vid planerna då det gäller utvecklingen nere i . Idet sammanhanget skulle jag, om jag får någol berömma , vilja säga atlplaneringen där faktiskt har varit väldigt långt framme, t. o. m. innanregeringen satte i gång sill stora planeringsverk, som utmynnade ipropositionen 111 . Vi har haft ett regionplaneinslitut , somhar sökt att skapa lämpliga former för planeringen över gränserna. Vi har sedanmånga år tillbaka haft en särskild stiftelse för fritidsområden, som existerarän , och där vi ger en rätt stor summa från båda landstingenför all skapa lämpliga gemensamma fritidsområden. Som jag sade förut har vigemensamt planerat sjukvård och skolulbUd-ning. Det har varit enplaneringsaktivitet där nere som givetvis vi som bor där har respekt för, mensom jag tycker atl även civUministern kan ha respekt för. Vid den här planeringen - och där drar jag samma slutsatssom då jag förra gången var uppe här - kommer man ju tUl punkter därplaneringsorganen icke råder över resurserna. Vi råder inte över utbildningsplaneringen,vi råder inte över vägfrågorna då det gäller resurserna, utan där är vihänvisade till de awäganden som måste göras på centralt håll. Det är på denpunkten som jag skuUe vilja vädja tUl civilministern att , om hanhar lid, titta på länsplan, ty där är just de sakernaframhållna. För att vi skall få en lycklig utveckling inom vårt område är detnödvändigt all dessa kärnfrågor löses pä etl något mera generöst sätt än vadfallet varit hitintUls. den 10 aprU 1973 Ang. utvecklings- och miljöproblem Jag har självfallet respekt för delplaneringsarbete som man har utfört i , men jag har precis påsamma sätt som konstaterat alt planeringsarbetet inte har kunnatleda liU den förändring av utvecklingen i landskapet som vi alla tycks varaöverens om atl man bör eftersträva, nämligen en jämnare fördelning avutvecklingen över landskapet i dess helhet. Därför är det naturligtvis riktigtsom här har framhållit - och som jag har fattat också i alt om vi vUl driva en aktiv regionalpolitik för atl åstadkommaen jämnare fördelning av resurserna, få en jämnare fördelning av välfärden,inte bara i ulan inom landet, för att bättre kunna tUlvarata våranaturresurser och vara rädda om dem, så måste vi ha en riksplanering, och delhar vi fått; vi har fått ett regionalpolitiskt handhngsprogram som omfattarhela landet. Vi måste ha en riksplanering också för de fysiska resurserna. Del som skiljer och mig ål är atl jag förmin del menar alt när vi skall förverkliga målsättningen för regionalpolitiken,när vi skall få den här jämnare fördelningen till stånd, så skaU vi göra deltagenom ett nära samspel mellan stat och kommun. Jag är medveten om att detfordras centrala initiativ, en central vilja och en central fördelning avresurser i betydande grad för atl vi skaU uppnå den målsättningen. aUt dettahar ju ändå kommit tUl uttryck i de regionalpohtiska programmen och kommer, somen konsekvens av dem, till uttryck i regeringens övriga förslag till åtgärderför alt föha upp regionalpolitiken. Jag bara hänvisar flll åtgärdspakelel, tillutflyttningen av statliga ämbetsverk, till skatleutjämning, tiU alltdetta som kammarens ledamöter väl känner till och som är insatser för att gestöd för den här jämnare fördelningen. Men vill att vi så att säga skall samla allaäggen i en hatt, all vi med ell starkare grepp från centralt håll skall styramera effektivt direkt ute i regionerna för atl snabbare åstadkomma den jämnarefördelning som vi alla är överens om atl skapa. Jag menar då att del tvingarhonom till atl använda så hårda metoder i denna centraldirigering alt viriskerar att komma över i en byråkratisk hantering där vi inte får det utrymmesom jag tror är angeläget att vi kan få för de lokala bedömningarna, för deregionala värderingarna och för det samspel mellan olika beslutsnivåer som detfinns så myckel värde i. vill på någol sätt så gärna atl vi skall fåett snabbare resultat och få en effektivare samhäUsplanering tiU stånd, men honvärjer sig så mycket emot all vi skall tUlgripa effektivare metoder.För mig verkar del som om talade inte med kluven tunga utan urdjupet av en kluven själ i detta sammanhang. Hon betonar nämligen hur rädd honär för atl vi skall ge oss på alt styra med effektivare medel från samhälletssida, och i nästa andedrag säger hon atl del här uppbyggnadsskedet avsamhällsplaneringen har kommit alldeles , det borde ha kommit tidigare. När vi har diskuterat behovet av effektivaresamhällsplanering och aktivare insatser från samhällets sida för att styrautvecklingen i den riktning som vi hela liden är överens om, så har vi sagt attvi behöver en bättre och planmässigare hushåUning med både resurser och ökademöjligheter för samhället att med nya metoder stärka samhällets inflytande översamhällsutvecklingen totalt. Hela liden har vi från i första hand moderaternassida mött motstånd mot att vi skulle ge oss i kast med dessa former för eneffektivare hushållning och alt vi skulle la i vår tjänst effektivare medel församhället. Detta har varit fallet ända sedan den tid då vi hade atl göra meddet s. k. planhushållningsmotståndet, som ju drevs mycket hårt från hela denborgerliga sidan. Man var utomordentligt oroad för de ansatser till en aktivaresamhällsplanering som socialdemokratin då engagerade sig i, och för varjebeslut vi tagit har vi på den andra kanten haft i första hand detgamla och . Mot denna bakgrund är del gripande att uppleva atl fruSundberg kommer tUlbaka och säger: Det här uppbyggnadsskedet av en aktivaresamhällsplanering har påbörjats . Jag tror all vi i och för sig allakan vara överens om alt vi skulle önska att vi kommit i gång tidigare påvissa punkter med en aktivare samhällsplanering, men naturligtvis är fruSundberg den sista som skall anföra den kritiken. i (vpk): Det är ju så med en del människor, alt när defår höra någon som kanske litet rått och bralalt målar upp en bild av hur det förhållersig, blir de gärna moraliskt upprörda och tycker att man är respektlös. Och detär väl naturligt atl , som är en av kammarens mera framståendemoralister på detta som på andra områden, också får sådana känslor när han hörhur jag liksom försöker klä av de här problemen deras Ulusionsslöja. Om vi beaktar länsstyrelsernas och kommunernas totalasamhälleliga situation, deras situation i del stora samhälleliga spelet, är delju så all del här samhället styrs av ekonomiska lagar, som har en mycket starktendens tiU koncentration och obalans, om de får förbli oreglerade. Det som göratt samhället styrs av sådana lagar är naturligtvis ytterst att vi har ellprivalkapitalistiskt syslem med i princip fri elableringsrält som ärunderkastat dessa lagar om fortskridande koncentration. Saknar man dåtillräckligt starka maktmedel för atl ingripa i den processen, så blirnaturligtvis administrationens arbete i rätt hög grad koncentrerat lUl vad jaghär med en medveten lUlspelsning har kallat marginella problem. Deadministrativa organen får försöka, eftersom de inte kan styra de ekonomiskakrafterna i stort, att rycka åt sig de små tillgångar som de kan rycka ål sig,de små margineUa merlUlgångar som de på olika sätt kan tUlskansa sig genom altställa krav på den centrala statsapparaten, den centrala fördelningsmekanismen. Del är naturligtvis detta man sysslar med när man t. ex.försöker pressa fram en liten ökning som det ju i bästa fall kan bli avväganslagen. Och t. o. m. när det gäller en så relativt viktig fråga somgymnasiet i skall vi inle tro atl man utan starka ekonomiskaslyrningsmekanismer kan få det hela att bära frukt. Kan man inle styra ditförelag, kan man inle styra dit ekonomisk expansion från den andra sidan avSkåne, blir del ju bara så att man får ell gymnasium som ulbUdar folk som inlekan få jobb, och så måste de flytta ifrån Öslerlenregionen ännu snabbare än deannars skulle göra. Jag menar alt man, som man inser atlförvaltningen tyvärr måste arbeta med sådana här marginella ting för att tvingafram del lilla som går all tvinga fram, skall akta sig för atl tro atlförvaltningen med dessa marginella ting för det är marginella ting - kanåstadkomma en fullständig vändning av en region, en fullständig vändning av ensamhällsekonomisk process som ytterst beror på ekonomiska lagar, vilka med vårtnuvarande planeringssystem ligger utanför administrationens kontroll. Sedan tycker jag alt jämförelsen mellan slyrningsålgärdermot de intressen som representeras av de stora spekulanterna,slorfinansinlres-sena, storföretagarinlressena - vUka bestämmer överlokaliseringslägen och etableringar - och den form av våld mot barn som agarepresenterar, är sällsynt haltande. Vad vi här har att göra med är inga barn.Tvärtom är det mycket självrådiga och mäktiga herrar, som försöker trycka sinspeciella viha och sina värderingar på folkmajoriteten. Och må del väl varasagt att man måste la till ordentliga åtgärder för alt kunna säga lUl dem mednågon auktoritet, all så här skall ni inte göra, ty del medför för flertaletogynnsamma sociala konsekvenser. Slutligen log statsrådet upp frågan om samspeletmellan olika planeringsnivåer och planeringsorgan. Självfallet skall ett sådant Ang. utvecklings- och miljöproblem den 10 aprU 1973 Ang. utvecklings- och miljöproblem Om jag också har spetsat tUl mina uppfattningar i denna diskussion,så betyder inte det att jag skulle vara motståndare tiU ell sådant samspel. Menä andra sidan är väl statsrådet en av dem här i kammaren som oftastlar begreppet samspel i sin mun, och jag tror atl man skulle kunna vända litetpå saken och säga atl man inte heller på den punkten får ha några illusioner.Planeringsprocessen är ju -och i och för sig är del väl-banalt och överflödigtatt erinra ell statsråd om det, men del må väl sägas ändå här i kammaren - intebara ett samspel. Det är också en process fyUd av konflikter. Och vill manåstadkomma någonting, så måste man i del samspelet vara beredd atllägga av den väldigt mjuka och skenbart samarbetsvänliga attityden och istället manifestera en vilja, dvs. att välja mellan alternativ och mellan olikastridande , och säga att ni representerar den bästa, den mest progressivaoch folkliga lösningen eller vilken värdering man ju må ha medan däremot erlösning i detta fall måste förkastas. Man måste ha makt att kunna säga också pådel sättet. Jag har sett den nuvarande typen av planeringsslmktur somotillräcklig för de ändamål som en planeringsprocess i folkets intressen börtjäna för provinsen . Och den institutionella form som jag skuUe vilja haför den bygden och bedöma som den funktionellt lämpligaste är någon sortsinslilulionerad regionplanering i byggnadslagens mening för hela , medförhållandevis slarkl inflytande för de centrala intressena och naturligtvis ocksåför den statliga delen av förvaltningen som representerar. Ettsådant program är också nödvändigt för att lösa balans- ochinlegralionsproblemen. Jag tror allvarligt talat inte att man kan vänta såvärst mycket längre, om man vill ha en lösning efler de målsättningar som allaåtminstone i ord här i kammaren tycks vara överens om, ty sådan som planerings-och miljösituationen är i hastar liden. FruSUNDBERG (m): Statsrådet visade i sitt senasteanförande spår av politisk indignation. Jag har myckel riktigt sagt, och delvidhåller jag, att del samarbete och det samspel som förekommer påplaneringsområdel kommer . Men vad som förvånar mig är alt statsrådetLundkvist inte tycker detsamma. Ty nog hade det varit lyckligare - och talarjag inte om den statliga styrningen i detta fall, eftersom jag trodde atl vihela tiden talade om samarbetet mellan län och kommuner om del samarbetethade kommit i gång tidigare. Men ändå vill jag erinra om vad sade,nämligen att var i liden framsynt på delta område. Men det hindrar inteatl det uppbyggnadsarbetet på samarbelsbasis - och del är det som jag helaliden har talat om kunde ha kommit tidigare. Min uppfattning om den statliga styrningen behöver inteförvåna statsrådet . Jag har åtskilliga gånger i kammaren förfäktatbåde min och moderata samlingspartiets synpunkt, att vissa frågor som gällervåra naturresurser måste vara övergripande och gå före vårt gamla och givelvisbestående krav på den kommunala självbestämmanderätten. Slutligensade statsrådet alt jag hade en kluven själ, och jag förutsätterdå att ordet skäl skulle stavas med sj; jag tycker del verkar Nr 65 som omstatsrådet försökte framföra kluvna skäl, och då skaU jisdaeen den skälstavas med sk. ig p.ji 1973 Statsrådetförfäktar styrningsinslmmentet alltmer, ju längre deballen--------------- fortskrider,men jag förutsätter ändå all den kommunala självbeslämman- 'S- ut- derätteninle skall naggas alltför myckel i kanten. Jag viU påpeka att det är somhela tiden under debatten har frågat efler effektivare styrmedel. Men, som jagsade i mitt tidigare anförande, varje gång sedan skall draslutsatsen hesilerar och återfaller på förhoppningar om atl maninle skall behöva styra i varje fall från statens sida - i någon nämnvärdutsträckning. Sedan kanske jag kan få säga tUl i närdet gäller frågan om att skapa förståelse för hela det reformarbete vi håUer påmed: uttryckte sig på det sättet all jag kanske är en av dem somhär i kammaren oftast tar ordet samspel i min mun. Jag anser atl det, när viskall förändra del här samhället tUl det bättre, är mycket viktigt att viförsöker la hänsyn inte minst till lokala opinioner. Men jag har också tvingats att understundom försöka påvisaför kammaren all även lokala opinioner ibland kan la sig sådana uttryck att destäUs emot mer allmänna intressen, och att därför, med utgångspunktfrån sina generella målsättningar, måste sätta sig över de lokala opinionerna.Men jag har då ibland till min förvåning funnit all man inle bara inom deborgerliga partierna ulan t. o. m. inom kommunisterna harslutit upp bakom kravet på att i första hand de lokala opinionernas uppfattningarborde vinna gehör hos statsmakterna och alt mer gemensamma intressen borde fåstå tUlbaka och komma i andra hand. Ur de erfarenheterna har jag bl. a. dragit den slutsatsenatt vi, om vi skall la oss fram med den förankring i folkopinionen som vi önskarha för det reformarbete vi bedriver naturligtvis får lov att beakta varjemöjlighet atl skapa förutsättningar för ett gott samspel. Men vi kommersäkerligen också att tvingas att då och då, om vi vill nä resultat, väha andralösningar än de lokala opinionerna önskar. Under delta anförande övertog herrtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar.