prot · FW0932 · 1973-12-31 00:00:00 — Men det står att iundanlagsfall skall ersättning utgå för skada som inte är av direkt ekonomiskart. Det är den bestämmelsen som vi i departementet efter förra åretsriksdagsdebatt i denna frågaansåg oss kunna tillämpa på ett mycket generöstsätt. Så snart vi har haft någraersättningsfall har vi lämnat uppgifter därom till TT, och vänligt nog har manäven nämnt dessa i TV och i tidningarna. Del kan alltså inte vara så attallmänheten är okunnig om att det finns möjlighet att få ersättning även försveda och värk. HerrERNULF (fp): Jag begärde egentligen ordet för altreplikera fröken . Jag kan inte underlåta att reagera när fröken villavvisa pohsmännens krav på ersättning under hänvisning till att en helt annanyrkesgrupp, nämligen stuveriarbetarna, också har ett farligt yrke. Jagbetvivlar inte alls att stuveriarbetarna löper stor risk för olycksfall iarbete. Jag missunnar dem inte heller på något sätt det skadestånd som de kanfå - tvärtom. Den nya skadeståndslagen har i rätt stor utsträckningtillgodosett deras önskemål, även om jag nog tycker att LO:s krav i detsammanhanget på skadestånd från arbetsgivare oberoende av vållande borde hagenomförts. Men det är en annan, avgörande skillnad mellanstuveriarbetarna och polismännen i delta sammanhang. En stuveriarbetaresskadeståndskrav riktas i regel mot en arbetsgivare som har ekonomiskamöjligheter att Det leder till alt stuveriarbetaren får ut ersättning. En polismandäremot som blir misshandlad i tjänsten har ofta ett skadeståndskrav mot enperson som antingen är okänd eller som annars inte har förmåga all betalaskadestånd. Det är då som polismannen kan bli lidande ekonomiskt, och det är dåsom denna ersättningsräll behövs. säger justitieministern att i tre fall har skadadepolismän fått full ersättning efter den skönsmässiga prövning somjustitiedepartementet företar. Det kan betyda antingen att det har förelegatömmande omständigheter i polismännens fall eller att den restriktivatillämpningen i fråga om ersättning för sveda och värk ändå har medgivit full ersättningi de fallen. Men det kan naturligtvis också betyda att justitieministern irealiteten har frångått sin tidigare uppfattning och är villig attbetala polismän full ersättning för den skada som de inte kan få ersatt påannat sätt, även om det gäller sveda och värk och oberoende av om detföreligger ömmande omständigheter eller inte. Om det förstnämnda är fallet, däär den princip som departementet har fortfarande felaktig enligt min mening. Dåär det fråga om nådegåvor och inte om rätt till rimlig ersättning. Men om detandra fallet motsvarar verkligheten, nämligen att departementet i själva verkettillämpar sin skälighetsprövning på det sättet att pohsmännen får fullersättning oavsett ömmande omständigheter och oavsett vad det gäller för slagsskada, då innebär del i realiteten att justitieministern har tillgodosettreservanternas krav faslän på en omväg. Och är justitieministern beredd att ifortsättningen ge polismännen full ersättning, då ställer jag frågan varförhan inte lika gärna kan klarlägga det genom en rättslig regel, som fastslårdetta och ger polismännen den rätt till ersättning som de länge har önskat. Jag hoppas av två onda ting på det minst onda, nämligenalt justitieministern visserligen är villig att betala polismännen det de börfä men av prestigeskäl inte vill tala om detta i en uttrycklig rättsregel. I såfall får vi väl vänta tills kravet är moget för förverkligande. Jag skall i alla fall ge justitieministern ett ärligterkännande för att han ändå har en viss förståelse för polismännens önskemål.Det är glädjande. Ersättning för personskador på gmnd av brott FrökenMATTSON (s) kort genmäle: Det var en lång rad yrkeskategorier somriksdagen tänkte på när den instämde med lagutskottet som hade haft attta ställning till förslaget om skadeståndslag. Man sade då alt de i görligastemån borde få det ekonomiska skyddet genom generella åtgärder, som verkadelikformigt för alla yrkesgrupper. kom särskilt att nämna en utbyggnadav yrkesskadeförsäkringen och kompletterande ersättningsanordningar i form avkollektiva försäkringar. Jag citerade alltså direkt vad beslutade,. vill jag, herr talman, slå fast att vi, när vibehandlat det här ärendet i utskottet, har fått alla de informationer sombehövs för att ta ställning i frågan. Jag vill peka på att vi på s. 3 ibetänkandet myckel noggrant redovisar att ersättning för sveda och värk harutbetalats i ett inte obetydligt antal fall - i ett av dem med . Ersättning för personskador på gmnd av brott HerrPOLSTAM (c): Fröken tog upp frågan om bl. a.varvsarbetarna, och menade att det fanns många andra grupper som också skullebehöva ha rätt till ersättning. Visst har del bhvit bättre på del här området. Jag är denförste att medge att man på ett generöst sätt har löst de hittiUsvarandeproblemen, och det har också uttryckt sin glädje över. Men vadsom är väldigt angeläget är att de här frågorna på något sätt regleras i lag,så att polismännen vet att de har den här rätten och verkligen kan fåersättning utan att det skall behöva vara en efterhandsprövning i vade särskiltfall av om ersättning skall utgå eller inte. Av den anledningen vill jag gärnapeka på vad vi har skrivit i reservationen 2 på s. 8 i betänkandet: "Detbör i detta sammanhang beaktas att polismännen - även om också. andra grupperav arbetstagare löper påtagliga faror i sin tjänsteutövning -måste anses stå isärställning i riskhänseende med hänsyn till polisarbetets speciella art ochtill skyldigheten att ingripa också i särskilt farofyllda situationer." Vi har senast upplevt ett sådant fall: en polismanhar blivit skjuten i en Stockholmsförort. Han har varit tvungen att gå in i denhär situationen på grund av sitt speciella yrke. Det är alltså farligare änandra yrken. Jag har ingenting emot att man utvidgar ersältningsrättenoch ger ett skydd även till andra, men kräver vi insatser av speciellt farligart, bör vi också i lag tillförsäkra de utsatta polismännen den trygghet detinnebär att ha rätt till ersättning vid uppkomna skador i tjänsten. Till slut, herr talman: Det finns också en annan sida avdet här problemet, nämhgen frågan om rekryteringen till polisen. Om vi inteklarar upp den här ersättningsfrågan, kan vi riskera all få ytterligare problemmed rekryteringen. Vi har ju haft det problemet speciellt här i , därdet nu är några hundra vakanser. Jag tror att en sådan här ur polismännenssynpunkt negativ inställning kan verka hämmande på rekryteringen. Trots att manalltså har varit generös, herr justitieminister, vid bedömningen så måsteersättningsfrågan prövas i efterhand, och det är det som polismännen uppleversom negativt. Det borde vara i lag fastslaget om den här ersättningen skallutgå eller inte. Överläggningen var härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 1 av m. fl., och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vUl att kammaren bifaller justitieutskottets hemställan i betänkandetnr 5 punkten 3 mom. B röstar ja, den det ejvUl röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 1 av m, n. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåfru begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 2 av m, fl,, och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller justitieutskottets hemställan i betänkandetnr 5 punkten 3 mom, C röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 2 av m, fl. Vid omröstning genom uppresningförkla_rades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen.Då begärde rösträkning verkställdes votering medomröslningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Rätt till ersättning ur kvarlåtenskap för vård av denavlidne § 5 Rätt till ersättning ur kvarlåtenskap för vård av denavlidne Föredrogs lagutskottets betänkande nr I i anledning avmotion om rätt till ersättning ur kvarlåtenskap för vård av den avhdne. I detta betänkande behandlades motionen 1973:273 av herrarBödesson i (c) och i Bäckmora (c) vari hemställts attriksdagen hos Kungl. Maj:t skulle anhålla om utredning av möjligheterna att iärvdabalken införa en bestämmelse som tillförsäkrade familjemedlem,hushållerska eller annan den avlidne närstående person skälig ersättning urboets behållning för vårdarbete som utförts, trots att ej avtal funnits. Rätt till ersättning ur kvarlåtenskap för vård av denavlidne Utskottethemställde att skulle avslå motionen 1973:273. Reservation hade avgivits av herrarSvanström (c), (), i (c), () och iSundsvall (c), vilka ansett att utskottet bort hemställa, att med bifall till motionen 1973:273 hos Kungl.Maj:t begärde utredning av möjligheterna att i införa en bestämmelsesom tillförsäkrade familjemedlem, hushåUerska eller annan den avlidnenärstående person skälig ersättning ur dödsboets behållning för vård av denavlidne. Till betänkandet hade fogats ett särskilt yttrande avherrar i (fp) och (). i (c): Den fråga som behandlas i lagutskottetsbetänkande nr I om rätt till ersättning ur kvarlåtenskap för vård av denavlidne har varit föremål för överläggning i vid ett flertaltillfällen, varför de flesta argumenten för och emot har redovisats och är välkända. Av den anledningen kommer jag att fatta mig mycket kort. Det är hemmadöttrarna och andra som jag tänker på i dethär sammanhanget. De har exempelvis på grund av kärlek till sinaföräldrar påtagit sig vårduppgifter som de fått ingen eller ringa ersättningför. Det har från deras sida inte varit fråga om direkta krav på ersättningunder den tid de vårdade levde, utan deras tanke har varit att de skulle fåersättning en gång i samband med att den vårdade avlider. Tyvärr har det visatsig att dä något avtal ej finnes har de haft små möjhgheter alt på juridisk vägfå ut någon ersättning, om icke dödsbodelägarna frivilligt har gått med på attersättning skall utgå. Möjligheten att gå tUl domstol innebär för många enpsykisk press, och då utgången är synnerligen oviss avstår de i de alha flestafall frän att få ut den ersättning de har rätt till. Jag är medveten om angelägenheten av att anställningsavtalupprättas i och för undvikande av tvistigheter om ersättning skall utgå ellerej. Jag vill också understryka vad som görs från kommunernas sida det gällerprimärkommuner och det gäller landstingskommuner - i fråga om ersättning tillden som vårdar i form av hemsamarilersätlning. Delta är bra och det är bara attönska en fortsatt utbyggnad av denna vårdform, som innebär att de gamla sålänge som möjligt kan få vara kvar i sina hem och vårdas där. Man kanemellertid inle bortse från att det kan finnas vårdare som inte anser sig börauppbära ersättning som hemsamarit. Ulskottsreservanterna har liksom vi motionärer ansett attett tillägg i skulle införas, innebärande att den som haftvårdnaden av den avlidne oavsett om avtal finnes eller ej kunde göra sinaersättningsanspråk gällande, om vederbörande kan bevisa att det är fråga omvårdarbete och att ingen eller ringa ersättning har utgått.Utskotlsmajori-teten har inte velat vara med om att lagstiftningsvägen anvisamöjligheter för en praktisk lösning av denna fråga. Utskottet har bl. a. ansettatt förhållandena är så ohka all det inte går att åstadkomma enhetliga regler. Men detgår tydligen i . Så sent som , närmare bestämt ,infördes i den norska arvslagen en bestämmelse som ger rätt för hemmavarandebarn, som utan ersättning har tagit vård om arvlåtaren, att före arvskiftetutfå ersättning ur boet, om detta kan anses skäligt med hänsyn tillomständigheterna. Ersättningens storlek skall avpassas vid enskälighetsbedömning, som bl. a. skall ta hänsyn till den insats vederbörandehar gjort, den vårdandes utsikter i arbetslivet, hur stor arvslott vederbörandefår vid arvskiftet samt arvingarnas ekonomiska ställning. Jag tycker att det finns starka skäl för att vi även i vårsvenska lagstiftning bör inta en bestämmelse i av ungefär denlydelse som jag här antytt och som gäller i . Jag vet att det här gälleren mycket liten grupp, men fördenskull bör inte de människorna sättas påundantag. Här är det helt enkelt en fråga om rättvisa. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill reservationenavherrSvanslromm.fi. Rätt till ersättning ur kvarlåtenskap för vård av denavlidne Under detta anförande övertog herr tredje vice talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. HerrLIDGARD (m): Som i sade är dennafråga om hemmadöttrama som vi litet vanvördigt brukar säga i utskottet engammal bekant för kammaren. Det finns dock en hten nyhet . Minkollega och jag har tidigare tillhört dem som avgivit ett särskiltyttrande, men den här gången har vi anslutit oss till linje.Herr Bödesson har med praktiska exempel nu övertygat oss om att om vi verkligenvill att någonting skall göras på delta område så bör vi ta htet kraftigare tagän vi gjorde förra gången. Då sade vi bara ungefär sä, att närjustitiedepartementet ser över kan man juockså studera denna fråga litet närmare. tycker vi att den som vill göra någonting i denna frågabör kunna gå på den Bödessonska reservationen. Jag kallar reservationen såfastän vi är flera som är med om den. Det är ju ändå som ärinitiativtagare, den äran skall han ha. Jag har bhvit övertygad om att vrhär har att göra med en rättvisefråga, även om man inte skall förstora helaärendet. Jag har också kommit fram till att när vi nu biträderförslaget om en utredning finns det ingenting som tyder på att vi träder någonannans rätt förnär. Däremot kan vi skapa underlag för att åstadkomma rättvisainom en viss krets arvtagare, ch jag tycker del kan vara motiverat att göradet. Som framhöll har man infört enlagbestämmelse av detta slag i , Jag är väl inte helt övertygad om attformuleringarna i den lagstiftningen är de allra bästa, men jag hade tänkt på skulle kunna se över lagtexten och dra upp Unjernahtet klarare än i den norska formuleringen. Jag vill alltså inte direkt förordaatt vi skriver av den norska bestämmelsen. Men, herr talman, en sak vill jag understryka: på denväsentliga punkten råder det ingen som helst skillnad mellan majoriteten och Rätt till ersättning ur kvarlåtenskap för vård av denavlidne Vi är alla övertygade om att de åtgärder som primärt skall vidtasi alla dessa ärenden de är kanske inte så många - är de som anges iutskottets uttalande förra gången, då man talade om det angelägna i attregelrätta anställningsavtal upprättas, att kommunerna utnyttjar möjligheternaatt avlöna vederbörande som hemsamarit och att alla de möjligheter somarbetsmarknadspohtiken erbjuder tillvaratas. Vår reservation är inte någotalternativ till detta. Vi är fullt på det klara med att det i första hand ärden vägen man skall försöka gå för att tillgodose dessa hemmadöttrar och andrasom stannar i hemmet och vårdar sina gamla föräldrar, släktingar och vem detvara må. Jag yrkar också bifall till reservationen. i (fp): Jag vill bara säga några få ord tillunderstrykande av det särskilda yttrande som och jag fogat till dethär utskottsbetänkandet. Vi är naturhgtvis fullt på det klara med att det finns s.k. hemmadöttrar, särskilt sådana som inte är barn till den vårdade, som är ibehov av offentligt stöd till tryggande av en rimUg kompensation för sinavärdefulla vårdinsatser, som eljest skulle vara ett ekonomiskt ansvar församhället att bära. Deras ställning som egentliga anställningshavare har avohka, ofta känslomässiga skäl inte klarats upp eller varit en fråga somständigt uppskjutits. Detsamma har gällt lönefrågan. Vid vårdtagarens dödsfallbhr plötsligt de försödningsmässiga konsekvenserna av dessa förhållandenuppenbara. Som vi har hört vill motionärerna och reservanterna att s.k. hemmadöttrar skall få det allmännas stöd genom en bestämmelse i ärvdabalkenom ersättning ur dödsboets behållning för utförd vård av den bortgångne medandenne var i hvet. Som vi sökt påpeka i det särskilda yttrandet löser en sådaneventuell arvsbestämmelse, som av definitionsskäl torde vara mycket svär attformulera, inte mer än en del av det stödproblem som det här gäller. Felet medmotionen är att den nu som tidigare tar sikte på vad som skulle kunna utgå somkompensation för gjorda vårdinsatser först sedan den vårdade avlidit. Det lärför övrigt inte gå att skriva lagtexten så att inte tvistemål även ifortsättningen kan komma att anhängiggöras, t. ex. om vad som skall anses varaskähg ersättning från dödsboet. Man vinner alltså inte särskilt mycket på den föreslagnalagstiftningen. Det är betecknande att den nya norska arvslagstiftningen idenna angelägenhet, åberopad av motionärerna och i anföranden från talarstolensåsom ett nytt argument, är strängt avgränsad till att gälla enbart vårdare somär hemmavarande barn till den vårdade. Det rör sig alltså inte i denlagstiftningen om s. k. hemmadöttrar i vidare mening jag tänker särskUt påvad vi brukar kalla för hushållerskor. Det finns för övrigt en radinskränkningar inskrivna i den nya bestämmelsen i den norskaarvslagstiftningen, och jag tror att huvudmotionären, iFalköping, refererade den fullständigt. Jag hänvisar i det avseendet till s. 6och 7 i betänkandet. Det verkhgt angelägna är att samhället medverkar till att de s. k. hemmadöttrarnafår en något så när rimlig betalning för sin arbetsinsats redan undervårdtagarens livstid, så som särskilt underströk, och därtill ettrimhgt stöd på ett eller annat sätt'efter ett dödsfall, om stöd erfordras. Vi har i vårt yttrande liksom utskottsmajoriteten iövrigt pekat på de sociala omvårdnadsåtgärder som här kan komma i fråga. Jaghänvisar till vad som är upptaget i det avseendet i det särskilda yttrandetliksom i utskottsmajoritetens skrivning. Vi är inte negativa till ett försökatt ändra arvslagstiftningen på sätt som motionärerna har tänkt sig, men vitycker inte att det är påkallat med en särskild utredning därom. Frågan böruppmärksammas då en översyn av i stort kan bh aktuell. Jag beralt få yrka bifall till utskottsmajoritetens förslag. Rätt till ersättning ur kvarlåtenskap för vård av denavlidne HerrSVEDBERG (s): Denna motion ingår i iFalköping serie av motioner. Den förekom genom i förstalagutskottet, och den har funnits med i motionsförteckningen under enkammarriksdagenstre första år. Vi har hört av att det även är herrBörjesson som ensam har tagit initiativet till denna motion. Liksom tidigare vill utskottet betyga sin respekt för demsom utför vårdarbete i hemmet och även för motionären, men utskottet anser dockatt det inte är lämpligt att lagstiftningsvägen åstadkomma skähg ersättning förvårdinsatser på detta sätt genom en hopklumpad och synnerligen ovisslöneutdelning ur dödsboets tillgångar först sedan den som åtnjutit vårdenavlidit. Svårigheten med en lagreglering hänger inte minst sammanmed, såsom anförts i tidigare skrivningar och som även anfördes här avutskottets ordförande, att det här inte gäller någon enhetlig grupp. En husföreståndarinnasarbete kan ha varit mer eller mindre omfattande eller behövligt. Arbetsinsatsenkan ha betingats av särskilda personliga skäl, och den försörjning i form avbostad, mat, fickpengar, resor m. m. som kan ha utgått kan ha varit av bättreeller sämre beskaffenhet. Den som har utfört arbetet kan ha haft en god egenekonomi eller kan vara berättigad till arvs- eller testamentslott efter denavlidne. En strävan vid åstadkommandet av har varit attgöra arvsreglerna så enkla och överskådliga som möjligt så att även lekmänskulle kunna förrätta bouppteckning och medverka vid arvskifte. Vi vet att herrBörjesson är kunnig och har stor praktisk erfarenhet även när det gällerbouppteckningar. Det är därför förvånande att han inte hyser den allra minstaoro över att den lagreglering som han förordar kan bli späckad av så mångaskälighetsbedömningar och subjektiva hänsyn att en enhetlig rättstillämpningbhr otänkbar och att lagen alls inte skulle bidra till att minska antaletprocesser i dessa frågor. Det måste anses otidsenligt att ersättningsfrågan skulleregleras först vid den vårdades bortgång. Ekonomiska och andra problem kan intebli mindre för den som utfört arbetet om t. ex. en husbonde gifter sig med enannan än hushållerskan eller skaffar sig en ny hushållerska, om någon av barnentar hand om sin mor eller om ett par föräldrar eller en av dem söker sig in påålderdomshem. 12 protokoll 1973. Rätt till ersättning ur kvarlåtenskap för vård av denavlidne kanske kan invändas att de som utfört hem- ellervårdarbete men av olika anledningar lämnat det skall få möjhghet att göra sinalöneanspråk gällande vid arbetsgivares bortgång. 1 något fall skulle måhändaockså inträffa att en hushållerska med egna arvingar avled före husbonden. Dåblev det hennes arvingar som fick föra talan vid husbondens bortgång. Utskottet är av den meningen att det i hem, där det finnsekonomiska möjligheter, bör klart avtalas om ersättningen för hemarbetet. Detär tidsenligt och i linje med samhällsutveckhngen. Därigenom kan säkras en ochannan ATP-poäng. Det bhr förmånligare sjukpenningsklass vid ohälsa och säkerligenfördelaktigare även från progressiv inkomstskattesynpunkt än att i bästa fallfå lönen utbetalad i en pott i ett avlägset fjärran. Om husbonden-arbetsgivaren haft vidlyftiga affärer och gåri konkurs, skulle med den lagstiftning motionären förordar hushållerskan inteheller då kunna göra några löneanspråk gällande, vilket de kan göra som utförtarbete i andra sammanhang och därför har förmånsrätt till lön vid sådanatillfällen. Gentemot detta kan givetvis invändas att det i övervägandeantalet fäll, där vårdinsatser av denna art förekommer, helt enkelt inte finnsekonomiska möjligheter att ge skälig lön till den som utfört vårdnaden. Därfinns heller ingenting att ärva. Men det är väl i de fallen som de mestuppoffrande insatserna görs av hemmadottern eller vem det nu är, alltså i dehem där tillgångarna är ringa och inkomsterna små och allt följaktligen går åtför den dagliga hushållningen. Här går det att i verkhg mening tala om ett osjälvisktutfört vårdarbete, men i dessa fall kan motionärens förslag tyvärr inte bidratill något ökat mått av rättvisa. Här får man nog lita till samhälleligasociala åtgärder. Hemhjälpen i kommunerna har byggts ut, ochäven anhörig som utfört samarituppgifter får numera timersättning för utförtarbete. När långtidssjuka personer vårdas i hemmen utgår ersättning frånlandstingen. Även de större möjligheterna att erhålla förtidspension kan kommaväl till pass för den som utfört arbete i hemmet men som råkar i en besvärhgsituation och kanske har svårt att hävda sig på den öppna arbetsmarknaden, omhemmet av någon anledning upplöses. har nämnts här. Där har föreslagits attäven värdarbete som utförs i hemmet och inte medför så mycken lön skall varakvalificerande för kontant arbetsmarknadsersätlning, om inte vederbörande kanfå annat arbete i öppna marknaden. Det erinrades om att denna motion förekommit vid mångatidigare riksdagar men aldrig vunnit bifall. Det är möjligt att desstillskyndare menar att den kan komma att verka såsom droppen som urholkarstenen. Utskottet är dock snarare av den meningen att det är samhällsutveckhngenoch det sociala reformarbetet som har urholkat motionen och gjort denallt mindre aktuell. Del är fara värt alt ett bifall till motionen skullebidra till att konservera en förlegad samhällsuppfattning och bli ett hinderför arbetsersättning, tjänstepension och sjukförsäkring till människor som välmest av alla behöver bli i tillfälle att utverka dessa rättigheter. Jag berdärför, herr talman, att få yrka bifall till utskottels förslag. HerrBÖRJESSON i (c): Jag vill försäkra utskottets talesman herrSvedberg att jag inte hyser någon som helst oro, om reservationen eventuelltskulle' segra vid kommande omröstning.