prot · FW09127 · 1973-12-31 00:00:00 — § 1 Fyllnadsval till styrelsen för Stiftelsen () erhöll på begäran ordet och yttrade; Det på föredragningslistan upptagna valet ärföranlett av att fömtvarande riksbankschefen har avsagt siguppdraget som ledamot i styrelsen för Stiftelsen har enhäUigt godkänt en gemensam lista av det utseende somframgår av en i kammaren utdelad promemoria. I egenskap av ordförande ivalberedningen ber jag att få framlägga denna lista. Sedan härefteravlämnat ifrågavarande hsta företogs val av en ledamot jämte en suppleant istyrelsen för Stiftelsen . Den för nämnda val framlagda Ustan med partibeteckningen"Den gemensamma listan" upplästes av herr talmannen och godkändes avkammaren, varvid befanns att följande personer utsetts att för återstående delav valperioden 19711974 vara , H. , rUcsbankschef personlig suppleant för , , bankdirektör § 2 Föredrogs och hänvisades Kungl.Maj ;ts propositioner nr 169 och 173 tiU justitieutskottet samt nr 175 tUllagutskottet. § 3 Föredrogs och hänvisadesmotionerna nr 2097 tiU skatteutskottet samt nr 2098 och 2099 tilljustitieutskottet. § 4 Föredrogs, men bordlades äter justitieutskottets betänkandennr 29 och 33, lagutskottets betänkanden nr 24 och 25, försvarsutskottetsbetänkanden nr 1922 samt kulturutskottets betänkanden nr 37 och 38. Fyllnadsval tiU styrelsen för Stiftelsen § 5 Föredrogs och bifölls interpeUationsframställningamanr 144 och 145. Det världspohtiska klimatet har under senareår karakteriserats av förbättrade relationer meUan världens ledande makter.Detta har gett förhoppningar om att det tidigare kyliga klimatet med poUtiskaframstötar och kontrastötar samt propagandainvektiv skulle förbytas i enatmosfär av konstruktivt samarbete för skapande av fredligare förhållanden ivår värld. Det skuUe vara orätt att säga att dessa förhoppningar redan kommitpå skam, men den krissituation som uppkommit genom det nya kriget meUan Israeloch dess arabiska grannstater utgör ett talande exempel på hur olösta problemoch svära motsättningar av olika slag kan sätta avspänningen på spel. En gammal tes säger, att krig inte löser några problemutan endast skapar nya. Vad som har hänt i under det senastekvartsseklet motsäger i varje faU inte detta påstående. Trots att fyra krigunder utkämpats meUan och arabstater har mga fredsfördragmellan dem kunnat ingås. De tre senaste krigen kan betraktas som en fortsättningav kriget , då araberna med vapenmakt sökte förhindra att en israeUsk stati enlighet med FN;s beslut fick upprättas på palestinsk mark. FN-beslutetinnebar att skuUe delas i en israelisk och en arabisk stat. Grundvalen för ambassadör medlingsarbete var denbekanta resolution FN;s säkerhetsråd antog , enligt vilken Israelålades att utrymma arabiskt territorium som det ockuperat i sexdagarskriget.Texten tolkades olika av israeler och araber. De senare krävde att IsraeloviUkorligt skuUe utrymma aUt ockuperat territorium, medan ansåg att detvid kommande fredsförhandlingar skiUle avgöras vUka områden det skulle lämnaifrån sig. höll fast vid kravet på att erhålla "säkra ocherkända" gränser, vUket enligt dess uppfattning gjorde det nödvändigt attdet behöll vissa delar av de ockuperade områdena av strategiska skäl. MellerstaÖsterns problem hamnade i ett dödläge som de bägge supermakterna ochSovjetunionen syntes vara rätt nöjda med, åtminstone på kortare sikt. De varmedvetna om att deras intressen i området gick pä koUisionskurs och viUefördenskull undvika skärpningar i onödan av motsättningarna. Deras pohtik gickut på att vidmakthåUa mUitär maktbalans meUan deras skyddslingar, respektiveEgypten och , genom vapenleveranser tiU dessa stater. Även om huvuddelenav de levererade vapnen synes ha varit avsedda för defensiv och inte offensivutgjorde dock denna upprustning en lek med elden i ett eldfängt område. TUl slut övergick ju också leken i blodigt aUvar. Trotsatt spänningen varit hög i MeUersta Östern kom och SyriensanfaU som en chock. FN har genomdrivit resolutioner om vapenvUa och skaU genommUitär personal under FN;s flagga övervaka att vapenvilan respekteras. Jagkonstaterar med stor tUlfredsställelse att vårt land kunnat lämna en betydandekontingent tUl denna fredsbevarande styrka, som förvisso fär mycket svårauppgifter att lösa. FN har kunnat utveckla handhngskraft därför att de bådasupermakterna enats om behovet av ett slut pä striderna i ochom förhandlingar, sedan vapenvUan genomförts, i syfte att åstadkomma envaraktig fred. Det är i och de reeUa besluten har fattats ochdet är på supermakternas ledare ansvaret väger tyngst, om MeUersta Östernänthgen skaU kunna få fred och såväl israeler som araber kunna leva utan rädslaför att nya mUitära katastrofer skaU drabba dem. Det tiUstånd av varken fredeUer krig som rått meUan de öppna krigshändelserna kan inte tUlåtas fortsättaår efter är. Vägen tiU fred blir både lång och svår, det är en självklarhet sominte behöver närmare understrykas. Förutsättningarna för fred är att bådearaber och israeler tänker om och lär sig inse att förhandlingar på jämstäUdbas och inte krig kan lösa konflikter och vidare att supermakterna lägger sinrivalitet om inflytandet i området åt sidan och samarbetar konstraktivt för attäntligen pacificera den kroniska oroshärd som MeUersta Östern utgör. Fred meUan och dess grannar måste bygga på deprinciper som slogs fast i FN-resolutionen eftersexdagarskrigets slut. Såväl som de arabiska grannstaterna måste få levainom säkra och erkända gränser. En fredsuppgörelse måste det är min mening äveninnefatta en lösning av de palestinska flyktingarnas problem. Hur händelseutveckhngen i kommer attpåverka den process mot pohtisk avspänning meUan öst och väst som hittUls givitvissa goda resultat är svårt att bedöma . Klart är attrelationerna meUan och utsatts för påfrestningar på grund avderas kolliderande intressen i MeUersta Östern. Starten för säkerhetskonferensens fortsättning i Genevehar blivit trög på grund av pohtiska motsättningar som camouflerats som frågorom dagordningar för de olika utskott i vUka experterna ingår. Principerna från utrikesministermötet i äraUmänt håUna dokument, som kan tolkas på skilda sätt. Ingen lär invända mot attprinciperna för säkerheten slås fast i högtidliga deklarationer. Men de fårinte vara så aUmänt häUna att varje stat kan tolka dem som den behagar. Om manpå vUl skapa säkerhet i ordets verkliga mening måste man gä vidareoch diskutera frågorna i detalj det gäller säkerhet och samarbete, det gällerumgänge mellan människor i olika länder, det gäller rätten för aUa att åtnjutamänskUga fri- och rättigheter såsom de har fastslagits i olika internationeUastadgar. Statskuppen i med efterföljande summariska dödsdomaröver politiska motståndare till den nya militärregimen och en skoningslösförföljelse av oliktänkande utgör en av de aUra mörkaste tragedierna iLatinamerikas historia. Omvälvningen är desto mer motbjudande som imotsats tiU flertalet andra latinamerikanska länder sedan flera årtiondentillbaka styrts enhgt demokratiska spelregler. MUitärledningens brott motlandets författnmg och demokratiska traditioner och framför allt dess säUsyntbratala framfart mot ohktänkande måste skarpt fördömas. försökte om än inte aUtid med fuUt stöd av sitteget parti att hålla fast vid de regler för den pohtiska verksamheten somföreskrevs i författningen,och han motstod frestelsen att använda diktatoriska metoder för att nå sinapolitiska mål. AUendes regeringskoalition lyckades aldrig erhåUa majoritet iparlamentet, och det begränsade naturligtvis presidentens handhngsmöjligheter.Denna situation ledde fram tiU mUitärens ohyggliga statskupp. De krafter i ChUesom nu samlas för opposition mot mUitärdiktaturen och kamp för återupprättandeav demokratin bör få stöd från aUa meningsriktningar som arbetar på demokratiskgrundval. Ett nära samband med vår utrikes- och säkerhetspolitik s. k. IB-affären. Den berör också frågor av grundläggande betydelse i ettöppet och demokratiskt samhäUe; den personliga integriteten står i förgranden,men även pressfriheten har kommit in i bUden. Låt mig först slå fast att ingenting har framkommit somvisar att vi kan vara utan underrättelseverksamhet . Som ensjälvklar förutsättning för denna verksamhet måste gäUa, att den inte fårbedrivas i strid med den svenska utrikespohtiken. Både statsministem ochförsvarsministern har förklarat att alla beskyllningar om övertramp i dettaavseende saknar grund. Detta är en mycket viktig sak. Att en ordentlig utredning av affärens olika aspektermåste komma till stånd har inte ifrågasatts från nägot håU. Jag vill inteföregripa utredningen utan inskränker mig tUl ett par aUmänna synpunkter. Förstoch främst finner jag det angeläget att säga ifrån, att inget politiskt organkan tiUåtas att ingripa i de rättsvårdande myndigheternas arbete. Det är enviktig princip i en rättsstat. Om någon person som varit inblandad i affären vare sig det är fråga om någon i underrättelsetjänsten eUer det är fråga omnågon joumalist eUer någon annan har brutit mot lag, är det en fräga fördomstolar, åklagare osv. att ta ställning tiU. Sedan har vi JO,justitieombudsmannen, som ett organ för en fristående rättskontroll avmyndigheterna; såväl de rättsvärdande som de mUitära och andra. Politikerna harinte att lägga sig i den rättsliga prövningen eUer att öva indirektapåtryckningar genom uttalanden i den aUmänna debatten. Vidare viU jag understryka det tiUfredsstäUande i attenkammarriksdagen skaffat sig en arbetsapparat som gör den bättre äntvåkammarriksdagen att ta på sig sådana granskningsuppgifter vid sidan av derent rättsliga som IB-affären aktualiserar. En grandtanke bakom den nyaförfattning, som antogs första gången , är att man skaU slå vakt omriksdagen som "folkets främsta företrädare". Det är en riktig tanke.Det är nödvändigt att bevakar de medborgerhga intressena. Det är ett viktigt önskemål att den granskning som skerblir genomförd snabbt. Det är också angeläget att både ochallmänheten får en redogörelse som är präglad av aU den öppenhet som är möjlig.Frågan om någon ytterligare granskning i särskUda former är påkaUad får man taställning tUl då de ordinarie organen arbetat färdigt. IB-affären har också aktualiserat frågor om utformningenav gällande lagstiftning. Jag tänker främst på de grannlaga frågorna omhusrannsakan och beslag på tidningsredaktioner. Anonymitetsskyddet är engrundpelare för tryckfrihetsförordningen. Den som lämnar uppgifter tiU entidning måste ha detta skydd. Det är också av största vikt att inte denpersonhga integriteten kränks. Mot detta står att brottslig verksamhet intekan tUlåtasske i skydd av tryckfriheten. Det är värdefuUt att tagitupp dessa frågor tiU prövning för att se om man kan skapa ännu säkrare reglerän de nuvarande. Jag förestäUer mig att man kan finna anledning att tänka påäven andra grannlaga ingripanden än sådana mot just tidningsredaktioner. Årets val blev en ny framgång för . Drygt enfjärdedel av väljarkåren står nu bakom vår pohtik. Vi är givetvis glada ätdenna växande uppslutning kring våra idéer, som vi känner det ansvarsom den framgången ger; detta vårt ansvar vägleder oss i våra ansträngningaratt arbeta för att vår pohtik aUtmer får påverka utvecklingen. Mittenpohtiken utgör ett kraftfält i svensk politik,granden för en ny regeringspoUtik. Valutgången mnebär ingen ändring härvidlag.Just nu förbereder mittenpartierna gemensamma delegationer inför den allmännamotionstiden. Vi har fått en parlamentarisk situation som ingen tänktesig när man fastställde ledamotsantalet tUl den jämna siffran 350. StäUningen ikammaren 175-175 kan ge problem, men folket har avgett sin röst,och det är vär uppgift att med den givna utgångspunkten göra det bästa möjliga.Ett nyval kan bh nödvändigt. Jag upprepar vad jag sade när sammanräkningen var färdig;Det reducerade parlamentariska underlaget borde ha motiverat regeringensavgång. har varit och är naturligtvis beredd att ta sitt ansvar. Densocialdemokratiska regeringen har valt att stanna kvar. När den gör det såräknar den in vpk i regeringsunderiaget - det är fuUt klart - för på så sättkan regeringen sitta kvar trots det vacklande parlamentariska underlaget.I det läget finns ingen formeU grund för ett krav på regeringens avgång sålänge den inte röstats ner i i en väsentlig fråga eUer fått ettmisstroendeuttalande från . Men kvar står att kan bli dennaregerings fall. Det finns risk för en uppdelning av nationen i två blocksom kan ge en felaktig bild av hur det i många faU förhåller sig. Det finns enrisk att det som förenar oss pä det viset kan komma i skymundan. Ätt det råderenighet över partigränserna i för vårt samhäUssystem grandläggande frågor fårinte glömmas bort. I detta sammanhang måste jag erinra om de försök somsocialdemokraterna under valrörelsen gjorde att skrämma väljarna genom attpåstå att en ny regering skulle komma att äventyra den sociala tryggheten. Detfinns givetvis inte någon grund för denna skrämselpropaganda. Att man varmedveten om att det inte fanns en sådan grund framgår av att statsministerPalme efter valet påpekat att reformarbetet var starkt förankrat ioppositionspartierna. Därmed gick den sista luften ur den sä stort uppblåsta"rösta inte bort tryggheten"-baUongen. Fler människor i arbete ger resurser som skaU användas föratt höja den aUmänna välfärden, och det finns mycket att göra för att bygga utden sociala omvårdnaden. Det gäUer att satsa mest på dem som har det sämst.Ohkheter i förmåner, såsom orättvisorna i fråga om pensionsåldern, måste bort.En sänkning av pensionsåldern så att aUa får rätt tiU fuU pension senast vid 65års ålder är en förstahandsåtgärd. Den som är bärare av en jämhkhetsideologikan inte vara nöjd så länge det finns gruppersom mäste vänta tiU 67 är för att få fuU pension. Valdebatten kom i stor utsträckning att handla omsysselsättningspolitiken. Det var naturligtvis ingen tiUfällighet. Bakom osshar vi en långvarig lågkonjunktur med den mest omfattande arbetslösheten päflera årtionden. Men också den framtida sysselsättningsutvecklingen inger oro. Dagens situation kännetecknas framför aUt av att uppgångeni konjunkturen bärs upp av en kraftig exportökning. De näringar som ärinriktade på hemmamarknaden uppvisar fortfarande relativt låg ekonomiskaktivitet. Arbetslösheten ligger därför kvar på en för den nuvarandekonjunktursituationen mycket hög nivå. Investeringarna utvecklas inte heUersärskUt gynnsamt. Däremot har valutaläget förbättrats. Det har bl. a. gjort detmöjUgt att hålla en i förhåUande tiU andra länder låg ränta. Prisökningarna harvarit kännbara. I rättvisans intresse skaU emellertid sägas att också i detavseendet hgger intemationeUt sett relativt hyggligt tUl, men det reserkrav på oss om vaksamhet, så att inte de utifrån kommande prisökningarnaförstärks genom inhemskt tillagade prisökningar. Alla tycks emellertid vara överens om att den storaexportökningen relativt snart kommer att sakta av. Flera av våra viktigastehandelspartners har stramat åt sin ekonomiska pohtik. Då industrikapacitetendessutom är väl utnyttjad i många länder blir tiUväxtmöjligheterna och därmedimportbehoven mera begränsade. Osäkerheten beträffande tUlför-seln av ohkaråvaror, specieUt olja, kan självfaUet också komma att spela in. För svensktvidkommande bhr vi i en sådan situation i högre grad beroende av den rentinhemska utveckUngen. Skulle eftersläpningen i den inhemska konjunkturenfortsätta, finns det uppenbar risk för att högkonjunkturen den här gången iviss utsträckning går vårt land förbi. har både under lågkonjunkturen 1971 och 1972 ochnu krävt mera målmedvetna insatser för att komma till rätta medarbetslösheten. Sysselsättningen är och förbhr en nyckelfråga, bäde när detgäller att förbättra famUjernas och medborgarnas egen ekonomi och när detgäller att skaffa stat och kommun ökade resurser. Därför ser vi naturligtvismed tiUfredsställelse att regeringen sent omsider i viss utsträckning harslagit tiU reträtt från sina tidigare positioner och genom sin "mini-budget"deklarerat en större beredviUighet att stödja en mer sysselsättningsfrämjandepohtik. Men nog är det en i varje faU för svensk pohtik ganska överraskande ochsnabb omsvängning som regeringen och socialdemokratin då har gjort! är åtgärder av det här slaget inte längre någraöverbud. utgör åtgärder för påspädning på ekonomin inte längre nägot hot motstabiUteten i den svenska ekonomin, som finansministern, statsministern och aUaandra socialdemokrater som yttrat sig i frågan vUle ge sken av undervalrörelsen. Tvärtom är det så, och man har naturligtvis kommit tUl deninsikten, att dessa åtgärder måste betraktas som nödvändiga förutsättningar föratt fler skaU komma i arbete och arbetslösheten pressas tillbaka till enrimhgare nivå igen. Många av förslagefi i den proposition som regeringen harlagt fram verkar för övrigt vara hämtade från centems och motioneri våras. Jag tänker bl. a. på anslagshöjningarna tiU vägväsendet, anskaff- ningen avfler järnvägsvagnar tiU SJ och det utvidgade stödet tiU industriella ochkommunala miljövårdsinvesteringar. Alla dessa förslag sade socialdemokrater ochkommunister här i kammaren nej tiU . Det som jag främst saknar i regeringens ekonomisk-pohtiskaproposition är åtgärder, som tar sUcte pä att stödja och stimulera industri-och serviceföretag att öka sin sysselsättning och sin produktionskapacitet. Denobalans meUan förebyggande åtgärder och åtgärder i efterhand som vi så ofta harkritiserat kvarstår aUtså även efter det att regeringen har avlämnat dennaproposition. Vi har presenterat ett konkret handlingsprogram medmålsättningar och riktlinjer för regionalpohtiken fram tiU 1980. Centerrörelsenhar blivit starkt kritiserad för detta, och programmet har ingående granskatsfrån alla upptänkliga utgångspunkter. Efter en sådan ingående prövning harväljarna sagt sitt, och det innebar en kraftig framgång för . Vi måsteha rätt att dra den slutsatsen att väljarna har godkänt riksplan, ochdå är det för övriga partier att tänka om. De för denna plan grundläggandeidéerna måste nu fä slå igenom i det praktiska planeringsarbetet såväl påriksnivå som i länen och ute i kommunerna. Vi måste genomföra enutbyggd länsdemokrati. Inom de befolkningsramar vi har dragit upp i centernsriksplan finns möjligheter att skapa goda mUjöer i aUa delar av landet. Denhärda exploateringen av grönområden i storstadsområdena kan brytas ochmänniskorna få möjligheter tUl en nära kontakt med naturen. Storstädernastrafikapparat behöver inte bh så hårt ansträngd, och detta skapar möjlighetertiU en bättre trafikmUjö. De sociala aspekterna kan få en mer framskjuten platsi samhäUsplaneringen. Vi lade under vårriksdagen och under själva valrörelsenfram en rad förslag tiU åtgärder som hade det samlade syftet att fä tUI stånd100 000 nya jobb. Regeringen förmådde aldrig prestera något alternativ tUldetta program. Inte heller i den nu framlagda propositionen finns det någrainsatser tiU mer varaktiga lösningar av sysselsättningsproblemen. Därför måsteregeringsförslagen enligt vår uppfattning kompletteras med åtgärder av detslag som vi tidigare förordat: det gäller särskilt etablerings- ochutvidgningsstöd tUl mindre och medelstora industri- och serviceföretag, detgäller borttagande av ATP-avgiften för äldre arbetskraft utan att dettapåverkar ATP-pensionen för de äldre, det gäller utbyggnad och förstärkning avföretagarföreningarna och det gäUer ökade möjligheter för mindre och medelstoraföretag att utnyttja kapitalet i . Hur snabbt de straktureUa förändringarna och utslagningenav självständiga företag gått har vi fått många vittnesbörd om . Jag tänker då bl a. pä de talrika större företagsfusioner somoffentliggjorts . Varje sädan fusion har sina speciella aspekter.DN-koncernens köp av Svensk filmindustri måste t. ex. i hög grad bedömas medutgångspunkt från vUka verkningar det kan få för opinionsbUdningen. Cementfusionenhar däremot främst ekonomiska aspekter genom att man nu får en utprägladmonopolsituation på detta vUctiga område. Denna koncentra-tionsutveckhng äroroande och kräver ökad pohtisk uppmärksamhet. När det gäller cementfusionen tycks regeringen att döma avuppgifter i pressen ha spelat en aktiv roU för att fä tUl stånd ett samgående.Samtidigt har levererat mycket besk kritik motsamgåendet utifrån de utgångspunkter som han är satt att bevaka. Därför är detangeläget att regeringen klart deklarerar sin inställning både tiUcementfusionen och mera allmänt tUl den koncentrationsprocess som tycks gå alltsnabbare. Av övriga större företagssammanslagningar somtillkännagivits kännetecknas flera av att väletablerade storaföretag genom dessa köp gått in på helt nya tiUverkningsområden. Det finnsalltså inget naturligt samband meUan det köpande företagets och det uppköptaföretagets verksamhet. Mycket tyder pä att det i viss utsträckning är fråga omrena kapitalplaceringar. Befintliga skatte- och lagregler gör det lönsamt förkapitalstarka företag att köpa upp redan etablerade enheter. Inte minst frånsysselsättningssynpunkt är detta en betänkhg utveckling, särskilt som dessaföretagsköp inte heUer motsvaras av nyetableringar av mindre företag. De nuvarande lönsamhetsskiUnaderna meUan bl. a. de storaexportföretagen och de hemmamarknadsinriktade företagen driver givetvis pådenna utveckhng. Som jag ser det bör det i sådana faU inte komma i fråga attmedge uppskov med realisationsvinstbeskattningen. De regler som för närvarandeger regeringen möjligheter att befria fusionerade företag frånrealisationsvinstskatt, är också enhgt min mening rent allmänt mogna för enöversyn med hänsyn till den styrka och snabbhet som kocentrations-processenfått under senare är. Vårt åtgärdsprogram för 100 000 nya jobb tar främst siktepå att nedbringa den akuta strukturarbetslösheten. Men avstämningen av 1970 årslångtidsutredning och andra undersökningar visar med all tydlighet på behovetav ett mångdubbelt antal nya arbetstiUfällen under det närmaste decenniet, omdet skaU bU möjligt att ge arbete till aUa som viU ha arbete. En sådan ökning av sysselsättningen tror jag inte ärmöjlig att uppnå utan att statsmakterna gör upp en mera långsiktig plan försysselsätt-ningspohtiken och sedan inriktar sina insatser efter den. Viföreslog tiUsammans med att regeringen skulle få i uppgiftatt utarbeta en sädan plan, men det avslogs. har det störstaLO-förbundet, MetaU, tagit upp samma tankegångar och fått stöd från LOcentralt. Kanske kan detta göra regeringen mera lyhörd än den var när sammaförslag fördes fram från den politiska oppositionen. Den besvärliga situationen på arbetsmarknaden har gjortatt allt fler riktat sina bhckar mot de stora ekonomiska och sociala problemden arbetslöse kommer i. Många har ett ekonomiskt skydd vid arbetslöshetgaranterat genom arbetslöshetskassorna och det är bra. Men så länge inte allamänniskor har kunnat skaffa sig ett ekonomiskt skydd vid arbetslöshet kvarstårkravet på en allmän arbetslöshetsförsäkring. a. genom en ökad energikonsumtion harvälståndsutvecklingen kunnat fortsätta. Vi har kommit till en situation därkrav stäUs på utnyttjande av nya energikällor, främst kärnkraft. Frän centernssida har vi gjort klart att vi inte kan acceptera en fortsatt utbyggnad avkärnkraften innan säkerhetsriskerna har klarlagts. Dettagäller både driftssäkerheten och möjligheten att oskadliggöra det radioaktivaavfallet. Ingen bör rygga tUlbaka inför dennaprincipieUt viktiga fråga, frågan om denna generation har moralisk rätt att försin egen välfärds skuU stäUa krav på kommande generationer. Har vi rätt attgöra sådana inteckningar ? Om en fortsatt ökad energikonsumtionfömtsätter ett raserande av tryggheten i det ordets vidaste mening och mUjön isamhället bör man ifrågasätta om det då är ett led i en välfärdsutveckling. Det är nödvändigt att med kraft söka finna effektivaremöjligheter att utnyttja befintliga energikäUor, men också att finna nya formerför energiutvinning utan negativa effekter. Här finns många uppslag ochpraktiska försök. Det gäller utnyttjande av vinden, tidvattnet, solenergin,värmen i jordens inre m. m.