prot · FW0937 · 1973-12-31 00:00:00 — När vi nu fått uppgifter från departementet att man avser att sättai gång en liten utredning för att göra en översyn av lagstiftningen, är det välinte nödvändigt att utskottet i samma veva beställer en utredning. Vi har i densituationen hänvisat till denna uppgift från departementet och konstaterat attdet inte är nödvändigt att bifalla motionerna. , som jusysslar med dessa frågor, har inte kunnat finna att kontantförsäljningen sedanhemförsäljningslagen trädde i kraft har medfört några problem. Utskottet ansernu i likhet med tidigare att konsumentombudsmannen bör ha i uppgift att följadessa frågor. Utskottets handläggning av ärendet är alltså helt följdriktig. Jag kritiserar inte motionärernaför att de framlagt detta förslag. Men när vi i utskottet, där vi ändåvinnlägger oss om att objektivt och sakligt pröva ärendena, har funnit att mani departementet ämnar göra denna översyn, kan jag inte anse att det fanns någraskäl att reservera sig. Vi borde ha kunnat ena oss om en skrivning. HerrSJÖHOLM (fp): Det kan vara riktigt attkonsumentombudsmannen inte har märkt att det är några nackdelar förenade medatt kontantköpen inte omfattas av hemförsäljningslagen. Men kontantköpen kommeratt öka i omfattning, i all synnerhet om man sätter stopp för otillbörligtelefonförsäljning. Försäljarna kommer dä i större utsträckning alt försökasälja kontant för att därmed undgå lagens konsekvenser. Det kan ske t. ex. Översyn av hemförsäljningslagen m. m. genom sänker priserna vid kontantköp. Det har redan börjat praktiseras jag harerfarenheter av det från mitt dagliga jobb. Tyvärr kommer inte heUer aUamissförhållanden till konsumentombudsmannens kännedom. Det finns säkerhgenmassor av människor som inte ens känner till alt denna lag existerar. Vi iriksdagen är tiU för att skydda även de fåkunniga, kanske i all synnerhet dem. htar på regeringen, och det skall hangivetvis göra. Den gör allting bäst och gör det när det skall ske. I utskottetkunde vi dock inte få klart för oss att regeringen verkligen skulle ta uppkonsumentombudsmannens skrivelse och göra något åt den. Det sades inte, herrSvedberg. Man kunde inte inhämta från departementet att det verkligen skulle taitu med detta problem. I utskottsbetänkandet står bara att man"förutsätter" att regeringen vidtar åtgärder. Varför förutsätta?Varför skall inte vi i , om vi anser det berättigat, förklara att vikräver att någonting görs på detta område. Det är att gagna konsumenternasintressen, . Det sades verkhgen i utskottet att en översynaviserats, men reservanterna ville hksom inte tro det utan var angelägna om attfå tillstyrka motionerna. Det var där skon klämde. Det är så som säger. Ökarkontantförsäljningen och man kan påvisa nackdelar därmed, kommer väl även denförsäljningsformen att inordnas i lagen. kan nog vara fullt tryggi detta hänseende. Det verkar nu som om var innepå min hnje, vilket jag naturligtvis är tacksam för. Då kan vi kanske få enenig kammare i detta fall. Utvecklingen får visa om det går dithän attdet är angeläget att inordna även kontantförsäljningen i lagen. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs pä bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av i m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition; Den somvill att kammaren bifaller lagutskottets hemställan i betänkandet nr 4 röstarja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallit reservationen av iStockholm m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då begärderösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gavföljande resultat: Besökandes tillträde till hyresfastighet som hålles låstunder § 22Besökandes tillträde till hyresfastighet som hålles låst Föredrogs lagutskottets betänkandenr 5 i anledning av motion angående besökandes tillträde till hyresfastighetsom hålles låst . Fröken i (c); TiUsammans med två medmotionärer hade jagtill fjolårets riksdag en motion i samma fråga som den vi nu behandlar,nämligen att hyresvärd bör ha skyldighet att lämna tillträde för besökare tiUhyresfastigheter. Motionen var föranledd av att det blir allt vanligare attportar till hyresfastigheter hålls låsta, inte bara utan också framför allt i i varje faU - , med de problem som dettamedför för de boende. Jag har i min motion anfört en rad av de problem somdärigenom drabbar de boende, varför jag inte skaU ta upp tiden med att upprepadem här. Speciellt besvärligt är det för dem som är gamla och ensamma. ansåg också att detta verkligen varett problem som vållade stora olägenheter men yrkade ändå avslag på motionen.Motiveringen var att man kan räkna med att frågan blir föremål föröverväganden och förhandhngar meUan partsorganisationerna på hyresmarknaden.Hyresgästernas riksförbund och . Jag böjde migför den motiveringen och trodde att det fanns skäl för den förhoppningen, menjag sade också i det anförandet jag då höll att jag avsåg att komma tillbaka,om ingenting hände i frågan. Eftersom jag har fått klart för mig att ingentinghar hänt , reste vi samma motionärer frågan på nytt i motionen616. Jag har svårare att förstå utskottets motivering den härgången, när man också vill avslå motionen. säger nämhgen idet föreliggande betänkandet: "De upplysningar utskottet inhämtat ger sålundavid handen, att arbetet på sådan lösning av frågan, som utskottet förordade isitt till föregående års riksdag avgivna betänkande, ännu inte påbörjats inomde berörda partsorganisationerna. Någon anledning att därför frångå den avriksdagen tidigare intagna ståndpunkten, att frågan inte lämphgen bör bliföremål för en generell lagstiftning, föreligger dock inte enhgt utskottetsmening." Jag tycker det är en något underlig motivering, och den vittnarenligt min mening om att utskottet är ointresserat av det aktualiseradeproblemet, som verkligen det vill jag betyga är ett svårt problem för mångamänniskor. Detta fick man också klart för sig när man såg det svar som socialförvaltningen i 5 protokoll 1973. Besökandes tillträde till hyresfastighet som hålles låstunder Stockholmhade avgivit , när utskottet hade skickat motionen på remiss dit. Därkänner man väl till frågan och hade starkt understrukit nödvändigheten av attproblemet blir löst. har också antalet lästa portar ökat, ochproblemet har alltså inte blivit mindre. Det naturliga borde ha varit, tyckerjag, att man i utskottet, eftersom man där är ense med oss motionärer omproblemets omfattning, och dä man kunnat konstatera att inga försök tilllösningar på frivillig väg gjorts, i varje fall hade övervägt, huruvida manlagstiftningsvägen kan komma åt frågan; men ingen som helst diskussion om dettaförekommer i lagutskottets betänkande nr 5. Jag skaU inte heller yrka bifall tillmotionen, men jag hoppas att lagutskottet , när frågan pä nyttaktualiseras i , verkligen går in på sakfrågan. Det är den faktisktvärd. HerrWIKLUND i (fp): Som framgår av det enhälligautskottsbetänkandet har utskottet kommit till samma ståndpunkt som dådetta ämne också behandlades. Jag skulle verkhgen önska att den problematik som dras uppi motionen var så enkel som motionärerna anser att den är. Vi i utskottet anserliksom motionärerna att det här rör sig om en fråga som är synnerUgenbeaktansvärd, men den lämpar sig inte enhgt utskottets mening för enallmängiltig reglering genom lagstiftning har vi i varje fallinte kunnat komma till den uppfattningen att det här går att effektivt lösafrågan lagstiftningsvägen. Utskottet har understrukit att det enda praktiska menlikväl inte särskilt ideahska uppslaget för en förbättring av de hyresgästersmöjligheter att normalt ta emot besökare, som bor i fastigheter med ständigtlåsta portar, är att installera porttelefon. Installering av sådana fortgår iStockholms centrala fastighetsbestånd och förmodligen även på andra häll, därman av kända skäl nödgats införa ordningen med även låsta portar. Denna frågas lösning borde vara av hög angelägenhetsgradmen har hkväl inte tagits upp på den väg, som förefaller vara rimlig ochnaturlig och som också ligger närmast till hands, nämligen genom attpartsorganisationerna på hyresmarknaden söker tillsammans finna former för hurproblemen skall kunna lösas i det enskilda fallet. Jag är övertygad om attdessa problem kan vara mycket besvärande. Det är dä märkligt att t. ex.hyresmarknadskommittén, som är ett förhandlingsorgan gemensamt för och med uppgift att bl.a. syssla med boendeförhållanden av olika slag, inte tagit upp den här fråganeller fått någon påstötning om de missförhållanden, som beskrivs i motionen. Utskottet vidhåller att förhandhngsvägen åtminstone måsteprövas och vill med sitt uttalande därom fästa partsorganisationernas uppmärksamhetpå de i motionen påtalade olägenheterna i större bostadsområden med på dagarnalåsta portar för de motåtgärder, som dessa organisationer gemensamt kan finnalämphga och möjliga att vidta. Jag vill påpeka att utskottets betänkande är enhäUigt och aUtså stöds även av dem i Jag yrkar bifall till utskottets hemställan. Fröken i (c): Jag är glad alt i såoförbehållsamt erkänner problemets omfattning, men han säger att detinte är så enkelt som motionärerna tror. Jag kan försäkra att jag aldrig trottatt det är så enkelt, men i försöker vi ju lösa inte bara de enklaproblemen. säger också att denna fråga inte lämpar sigför lagstiftning. Jag skuUe önska att utskottet i sitt betänkande bättre hademotiverat detta. Jag har svårt att i betänkandet finna några sådanamotiveringar. Jag är starkt medveten om hur pass svårt problemet är attlösa, och eftersom jag är övertygad om att motionen kommer igen vare sig detnu blir från mig eUer någon annan hoppas jag verkligen att man då kommer attägna mer intresse åt att försöka komma litet längre på vägen mot en lösning. Överläggningen var härmed slutad. § 23 Utgifterna inom utrikesdepartementetsverksamhetsområde Föredrogs utrikesutskottetsbetänkande nr 1 i anledning av Kungl. Maj:ts i propositionen 1973:1 gjordaframställningar rörande utgifterna för /74 inomutrikesdepartementets verksamhetsområde jämte motioner. Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Maj:t hade i propositionen 1973:1 bilaga 5 punktenD3 föreslagit att till Övrig information om i utlandet /74 anvisa ett reservationsanslag av . 1 detta sammanhang hade behandlats motionen 1973:1112 avherr Wirmark m. fl. (fp, c, m) vari hemställts att beslutade att för forskarutbyte mednationella vetenskapsakademier i och inom ramen för träffadeöverenskommelser för /74 skulle erhålla anslag på sammanlagt , varav frän Styrelsen för teknisk utveckling, 30 000kronor från statens naturvetenskapliga forskningsråd samt från anslaget Övrig information om att till Övrig information om i utlandet förbudgetåret \913I14anvisa ett iförhållande till Kungl. Maj:ts förslag med höjtreservationsanslag om , varav skulle användasför forskarutbyte med nationellavetenskapsakademier i och , samt att i skrivelse till Kungl. Maj:t begära att fr. o. m.1974/75 hela medelsbehovet för delta forskarutbyte i Ingenjörsvetenskapsakademiensregi skulle ske genom anslag under Övrig information om i utlandet. att med bifall tillKungl, Maj:ts förslag och med avslag på motionen 1973:1112 till Övrig informationom i utlandet för /74 anvisade ett reservationsanslag av3 . 1. av herrar Wirmark (fp), i (c),() och (), i (c) samt () som ansett att utskottet bort hemställa, 1, i skrivelsetill Kungl. Maj:t begära att fr. o. m. 1974/75 medelsbehovet förforskarutbytet med och i regiskulle täckas genom anslag under Övrig information om i utlandet, 2, anse motionen1973:1112 1 övrigt besvarad med vad reservanterna anfört, 3, till Övriginformation om i utlandet för /74 anvisa ettreservationsanslag av . har jag tillsammans med herrarStaffan Burenslam och NUs G, Åsling i motioner påvisat behovet av enutvidgning av forskarutbytet med och med , Jagsyftar här pä det forskarutbyte som planeras och utföres avIngenjörsvetenskapsakademien, IVA, Vi motionärer anser att detta utbyte bör ges en högreprioritering än och att det aUtså bör tillåtas att expandera. Vi har ocksåframhållit vikten av att staten genom sin anslagsgivning skapar bättreförutsättningar för en långsiktig och god planering av utbytet. Behovet av detta samarbete är väl aUa överens om.Erfarenhetsutbyte och gemensamma satsningar på större projekt har visat sig fåbetydelse för utvecklingen inom forskningen. Forskarutbyte överbryggar depolitiska gränserna och skapar värdefulla kontakter. Forskarsamarbetet kanockså i gynnsamma fall bidra till en utveckling av handeln mellan de berördaländerna, vilket också är ett angeläget önskemål från svensk sida. De nuvarande svårigheterna sammanhänger dels med dentotala anslagsvolymen och dels med den nuvarande formen för finansiering avdetta utbyte. Det senare sker genom att bidrag ges ur tre olika anslag under treohka huvudtitlar; under anslaget Övrig information om i utlandet påutrikestiteln som vi nu diskuterar, under anslaget tUl Styrelsen för tekniskutveckhng på industridepartementets huvudtitel och under anslaget till Statensnaturvetenskapliga forskningsråd på huvudtitel. Dettasystem har medfört att man pä IVA gjort upp planer på grundval av deöverenskommelser om forskarutbyte med ett visst land som regeringarna ingåttmen att man sedan funnit att anslaget varit otillräckligt för att genomföraalla de planerade projekten. Här behövs alltså en ökning av anslaget för att täcka denexpansion av verksamheten till ytterligare östeuropeiska stater, som ochBulgarien, och tUI som är både planerad och önskvärd. Vår motion avsåg att genom en höjning av anslaget, som vinu diskuterar, skapa utrymme för hela det anslagsbelopp på 0,5 miljoner kronorsom IVA har begärt /74. Vi motionärer har noterat med tillfredsställelse attbindande besked har givits av att inom ramen förregeringens förslag till anslag /74 medge en sådan ökning att det avIVA förutsedda medelsbehovet därigenom kommer att täckas. Utrikesutskottetunderstryker också att man önskar att så sker. Jag finner därför att motioneni sak på den här punkten är tillstyrkt och att vi motionärer har kunnat nuavstå från att kräva en ytterligare höjning av det totala anslaget på den härposten. Däremot kvarstår finansieringssystemet i sin splittradeoch svåradmi-nistrerade form. Erfarenheterna har visat att det nuvarandesystemet medför långvariga förhandlingar och diskussioner med många parter. Detinnebär - jag upprepar det - att IVA inte innan verksamhetsåretbörjar får vetskap om vilket samlat anslagsbelopp man kan påräkna förforskarutbytet med och . Det i sin tur minskar givetvismöjligheterna till rationell planering, och det kan också i fortsättningenmedföra sådana kalamiteter som inträffat i det förgångna, nämligen att manmåste inställa planerade projekt. Jag vill bara hänvisa till att avtalet omutbyte med har måst sägas upp av det här skälet. Vår slutsats ärdärför att den bästa och mest ändamålsenliga ordningen är att de statligabidragen kommer från ett enda anslag och då lämpligen via det anslag vi nudiskuterar under utrikestiteln. Det är motiverat med hänsyn till att dettasamarbete rymmer viktiga utrikespolitiska aspekter, vilket ju också markerasgenom de ofta mycket högtidliga och positiva deklarationer som göres avrespektive utrikesministrar eller andra framstående ledamöter av regeringar näröverenskommelser ingås. Vi har också ett motsvarande kulturellt utbyte medöststaterna. Det sker via Svenska mstitulet, och anslaget för denutbytesverksamheten kommer just på utrikestiteln. Genom en sådan ändring som reservationen föreslår får IVAockså besked i samband med statsverkspropositionen om storleken av de samladebidrag som man kan påräkna precis så som på den punkten nufår besked om sitt anslag. När vi motionerade i detta ärendefäste utrikesutskottet vikt vid att överläggningar då pågick mellan berörda departementom en mer enhetlig finansiering. Man noterade att överläggningarna syftade tiUatt eliminera olägenheterna med det rådande finansieringssystemet. Men som vivet strandade dessa överläggningar på grund av rivaliteten mellan ohkadepartement. Det är därför som behöver klart uttala sin mening,vUket reservationen också föreslår. Det kan naturligtvis hävdas att i synnerhet Styrelsen förteknisk utveckhng har ett intresse av att vara med i planeringen för det härutbytet. Jag vill då understryka vikten av att detta inte nödvändigtvis måstefå till följd att en del av anslaget måste utanordnas av STU. STU kan mycketväl vara inbegripen i planeringen av verksamheten även om man på det sätt somreservationen förordar anslår hela det statliga bidraget under tredjehuvudtiteln. För det här ändamålet har för övrigt redan en arbetsgrupp skapats,där både IVA och STU är representerade. Med hänsyn till vad jag har sagt, herr talman, yrkar jagbifall tiU reservationen vid punkten 7 i utrikesutskottets betänkande nr 1. Idetta anförande instämde (). Som påpekat är detta en gammalbekant liksom många andra frågor som får behandla. Några delademeningar om önskvärdheten av ett ökat forskarutbyte med östländerna och nuockså med förehgger knappast. I varje fall är utrikesutskottets samthgaledamöter överens om det. Det betonades i utskottsbetänkandet för tvä är sedanför första gången då väckte sin motion att det var önskvärt, ochman hoppades på en vidare omfattning av verksamheten. Därför behövs inte detpåpekande som gör här , att verksamheten bör tillåtasexpandera. Förhällandet har ju tvärtom varit sådant att vi med glädje kankonstatera att denna verksamhet ökar år . MedelstiUgången har aldrig utgjort och kommer såvitt jagförstår inte heller att utgöra någon hindrande faktor för en sådan utveckling.Tvärtom har det ju försäkrats under utskottsbehandlingen att medel för de resorsom kan vara aktuella också finns tillgängliga. Pengarna behöver sålunda inteutgöra någon begränsningsfaktor i detta sammanhang. Jag har svårt att se att ett bifaU till reservationenskulle på något sätt ändra omfattningen av denna mycket viktiga verksamhet.Varifrån pengarna sedan anslås är ju en sekundär fråga, möjligen enlämplighetsfråga. Medlen utgår nu från flera huvudtitlar, och flerafackdepartement är inkopplade. har ju observerat att STU fyller enviktig funktion i detta sammanhang när det gäller både förberedelserna ochuppföljningen. Då är det självfaUet i och för sig också rätt naturligt attanslaget utgår därifrån. Det är emeUertid en ganska hkgiltig fråga, herrtalman, den enda som återstår. Den saknar väl egentligen betydelse. Jag vill bara fästa kammarens uppmärksamhet pä attutskottet gjort följande uttalande: "Utskottet har erfarit att depraktiska svårigheter som här avses, dvs. dröjsmål i besluten på verksnivåbeträffande medelsanvisning till IVA, numera har bemästrats." Jag yrkardärför, herr talman, bifall till utskottsmajoritetens hemstäl- Nr 37 hänvisar till att det i utskottetsbetänkande uttalas att de praktiska svårigheterna numera skulle ha bemästrats.Jag vill bara säga att därom är inte alla eniga. IVA, den ena parten, anser attsvårigheterna kvarstår och att man inte har fått garantier för en sådanbehandling av detta ärende att man vet vilka anslag man skall få. Därmedär det, , inte någon hkgiltig fråga. Genom utskottsmajoritetensskrivning har vi inte fått någon garanti för att det organ som sköter dettautbyte, nämhgen IVA, i samband med framläggandet av statsverkspropositionen fårreda på vilket totalt belopp det har att räkna med. Får man inte reda på dettotala beloppet, blir det osäkerhet i planeringen. Kommer beskedet mycket sentkan det hända - vilket redan har skett att vissa aktiviteter får inställas, ochdet stämmer illa med den bedömning som både och även regeringenstalesmän gjort av värdet av detta utbyte när de ingått överenskommelserna dehar ju ingåtts på initiativ av regeringen. Jag finner det obegripUgt att inteIngenjörsvetenskapsakademien på ett tidigt stadium kan få reda på vilka medelsom kan disponeras för utbytesverksamheten. Här tror jag inte riktigt att herrWirmark kan leda i bevis vad han sagt. Jag vill också tillägga att jag känner inte till någotfall där dessa svårigheter utgjort ett hinder för en planerad resa. HerrWirmark åberopar utbytet med , men jag kan upplysa om,utan att därför förlänga debatten på den här punkten, att det var helt andraomständigheter som föranledde att det avtalet om forskarutbyte fick diskuterasi en ny omgång. Till det sista vill jag bara säga att deinformationer som nu delgav kammaren stämmer inte med deinformationer som vi motionärer har fått. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 1 av m. fl,, och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller utrikesutskottets hemställan i betänkandetnr 1 punkten 7 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen nr 1 av m, fl. Information om mellanfolkligt samarbete och utrikespolitiskafrågor Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då begärderösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gavföljande resultat; Punkterna 8 och 9 Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Information om mellanfolkligt samarbete ochutrikespolitiska frågor Maj;t hade föreslagitriksdagen att tUl Information om mellanfolkhgt samarbete och utrikespolitiskafrågor för /74 anvisa ett anslag av . I detta sammanhang hade behandlats motionen 1973:631 avherr () vari hemstäUts att beslutade att anslaget tillEuroparörelsens Svenska Råd uppräknades med och att som en följddärav till Information om mellanfolkligt samarbete och utrikespolitiska frågor- punkten E 3 i bilaga 5 till statsverkspropositionen - sålunda anvisades ettanslag av . att med bifall tiU Kungl. Maj;ts förslag och medavslag på motionen 1973:631 till Information om mellanfolkligt samarbete ochutrikespolitiska frågor för /74 anvisade ett anslag av 1 630,000kronor. 2. av herrTuresson (m) som ansett att utskottet bort hemställa, att i anledningav Kungl. Maj;ts förslag och med bifall till motionen 1973:631 till Information om mellanfolkligt samarbete och utrikespolitiska frågor /74 anvisade ett anslag av . Om vi skall kunna hoppas på varaktig fredmellan länder och fredlig samverkan över nationeUa gränser måste vi vetaväldigt mycket om varandras länder och folk. Men det räcker inte att enbart ettantal experter eller särskilt intresserade har sådana kunskaper. Det ärnödvändigt att också sprida kunskaperna om andra folk till det egna folketsflertal. Det är hka angeläget att kunskaperna vidgas till andraområden än de dagsaktueUl intressanta, t. ex. de handelspohtiska. För att denförståelse skall kunna skapas mellan olika folk som främjar en verkligsamverkan över gränserna krävs kunskaper om samhällslivets alla områden. Den ioch för sig utmärkta information som ges i publika- tionsserieAktuellt i handelspohtiken behöver därför kompletteras med annatinformationsmaterial, som berör lagstiftningsfrågor, ekonomi och skatter,straffrätt och kriminologi, social välfärd, naturvård, regionalpolitik, kulturoch undervisning och mycket annat. svenska råd har bidragittill sådan upplysning genom ett antal skrifter, vilka lämpar sig både förenskilt studium och underlag för arbete i studiecirklar. Rådets verksamhet ärdärför enligt min mening värd att stödjas. Det har statsmakterna gjort genomatt lämna ett anslag på . 1 åretsstatsverksproposition föreslås att det anslaget bibehålles oförändrat. Det ärenligt min åsikt inte tillräckhgt, eftersom kostnaderna har stigit. Statensbidrag till denna nyttiga verksamhet bör också öka någorlunda i takt medkostnadsutveckhngen. Jag har yrkat på en sådan uppräkning i en motion tillårets riksdag, och i reservationen 2 till utrikesutskottets betänkande har jagföljt upp motionsyrkandet.