prot · FW09147 · 1973-12-31 00:00:00 — Vi har jordbrukets anspråk på att via sin produktion vara med i eninkomstutveckling där har vi prisstegringarna -, vi har de prisstegringar somvi importerar från omvärlden och vi har de prisstegringar i vårt egetfolkhushåll som är en sekundär effekt av de prisstegringar som vi exporterartill omvärlden. Vi har gjort vissa försök att avgränsa det sammanhanget, jagtänker nu närmast på överenskommelsen mellan regeringen och sågverksindustrinnär det gäller dubbla prisnivåer. Regeringen accepterar att sågverken tar utde priser som världsmarknadens efterfrågan konstituerar, men sågverken ärtvingade att hålla ett lägre pris här hemma i vårt land via en överenskommelse. Jag vill minnas att det var som tog upp enredovisning över prisstegringarna på papper, bomull och åtskilliga andraväsentliga varor, som han vägde in i den historiska beskrivningen. Fortfarandesitter jag då naturligtvis och väntar på att skall meddelareceptet ochförklaringen till hur man skall komma till rätta med detta. Vi har försökt göra det när det gäller virket och haraccepterat en prisstegring på den inhemska marknaden som hgger mellan 50 och 60procent över bottenläget medan våra exportörer tar ut priser som ligger 100 125procent över bottenläget på exportkvantiteterna. Det var ett konkret resultatav våra funderingar. Vad är det konkreta resultatet av ? Menar han att vi skall göra något hknande när det gäller t. ex.papper eller massa? Skall vi ge oss på pappersindustrin och skogsindustrin ilandet och repetera den överenskommelse som vi har med sågverksindustrin? Dåhar vi måhända en praktisk möjlighet att hålla papperspriserna litet lägre ilandet än vad en konsekvensverkan av den internationella marknadenspapperspriser konstituerar. Här är vi framme vid de allvarliga frågorna iproblemställningen. Då är det inte bara en redovisning av att nu har det blivitså här i den historiska utvecklingen och det är olustigt. Vill till med medicinen, med korrigeringarna, med att få ordning på det hela,då bjuder konsekvensen att säger: Jag rekommenderar regeringen attgå vidare på den inslagna vägen med dubbla prisnivåer för att dämpaprisstegringen, som jag har uttryckt så att vi exporterar prisstegringen ochfår konsekvenser av det även hos oss. vet jag inte om har tänkt så långt när detgäller konsekvensen och logiken i sitt resonemang, och har han inte gjort detär det väl för mycket att begära ett svar så här utan vidare av honom. Men hankanske har andra lösningar på det här kinkiga prisstegringsproblemet. Det ärlätt att diskutera, men vi står ständigt inför frågan hur vi skall komma tillrätta med det. Man kan lägga ut texten länge om det danska valet. Jag vetinte om den svenska är ett lämpligt forum för sådana kommentarer. Vadjag emellertid vet är att man i har haft en prisstegring som har varitstarkare än vad vi har haft här i . Man har, om jag skall tro den internationellastatistiken, i passerat oss även i fråga om att lägga skatter påmedborgarna. Jag är rätt överraskad över det, men det är vad deninternationella statistiken visar. Man har vidare inte kunnat klara sin ekonomi på det sättetatt man kunnat betala sina nödvändiga utgifter utan har i allt störreutsträckning fått finansiera sina egna utgifter via internationell upplåning.På den sista punkten skiljer vi oss ganska väsentligt från våra danska vänner.Jag skall inte kritisera dem det har väl funnits motiv för det handlandet -men det är åtskilligt av anledningarna till oron och kanske till det högstförbryllande och, som jag sagt, tragiska utslaget av den valopinionsom vi avläste . Jag tror att det var som vidare i snabb taktändå besinnade sig och sade; Jag kan ju inte bara göra historiska redovisningaroch tala om offentliga siffror utan jag skah väl också ge finansministern någotav en , så att han vet vilka budord han har att följa för att det helaskall bli bättre och riktigare. Då kom in påbesparingsutredningen, som syftade till att stat och kommun skall varaförsiktigare med sina utgifter. Jag vet inte hur starka förbindelserna är i dagmellan och åtskilligt av förälskelsen tycks ju hasvalnat - men det är litet originellt att talar om nödvändighetenav sådana besparningar sedan i i samma debatt harsagt det var fel att ålägga kommunerna det skattestopp som föranlederbesparingarna det passade nämligen inte ihop med konjunkturpolitiken. får väl ett visst gehör hosmänniskor, om man pekar på att byråkratin växer och det därför är nödvändigtatt stat och kommun och offentlig sektor i övrigt sparar. Det rimmar emellertidi dagens läge illa med den ofta lika flitigt framförda uppfattningen att det nuav konjunkturpolitiska och arbetsmarknadsmässiga skäl behövs en kraftigareaktivitet från stat och kommun och offenthg sektor i övrigt. Det är vidare alltid så att varje besparingsingripandedrabbar speciella intressen. När dessa speciella intressen bhr träffade, är detfå inom oppositionen som är beredda att fullfölja sitt resonemang genom attsäga: Ni får finna er i detta. Det får bli mindre pengar för det och detändamålet. Det får bli mindre tjänster på det och det området. Det får blidyrare på det och det området. Man kan ju göra besparingar om man är beredd att dra in påden statliga subventionspolitiken och ersätta den med en prisstegring hos denenskilda konsumenten. Vi skulle väl allesammans, herr talman, tjäna på om dessasammanhang kom till uttryck litet renhårigare i den allmänna debatten än genomdet där allmänna talet om att vi skall spara, varefter man sedan med djuptystnad förbigår vad denna besparingsaktivitet egentligen för med sig. Jag har talat om . Min danske kollega satte sig som ordförande i en parlamentariskbesparingsutredning nere i . Jag kan gärna ta av mig hatten för honommed tanke på det friska humör han gick till verket med. Han levererade ettförslag där man skar ned de sociala reformerna och drog in på det offentligasbidrag till social verksamhet. Man var beredd att ta de konsekvenserna, heltenkelt därför att den ekonomiska situationen, som man bedömde den. tvingade enatt svälja den beska medicinen. Det blev inte mycket av det där. När utredningen sedankonfronterades med den politiska verkligheten var det ingen som ville följaupp den. Och jag har precis samma erfarenheter från tidigare försök att i någotslags interparlamentarisk samverkan pruta av på den svenska statsverksbudgeten.Två gånger har jag upplevt det som finansminister, och varjegång har det slutat utan något som helst resultat. Där har min starkareservation mot de här lösningarna sin mycket bestämda förklaring. Jag gjorde några anteckningar i anledning av herrBurenstam inlägg. Jag har redan bemött detta. Även han började ju medett försök att tala om, hur klok man var i oppositionen och hur motsatsengällde hos regeringen när man diskuterade frågan om vilka bud och överbud somfanns i fråga om statsutgifterna; det spelade ju en stor roll i valdebatten. Sedan vill jag minnas att sade attfinansministern väl nu borde ta tillfället i akt och redovisa något slagshandlingsprogram för den nya, specifika ekonomiska situation som vi ser i ögonenmed hänsyn till utvecklingen på oljesidan. Jag tror att om det inte redan äröverstökat så sitter statsministern tillsammans med handelsministern ochindustriministern just och har en allmän presskonferens här i huset, där hanredovisar det program som regeringen har enat sig om och som vi anser nu kanpresenteras i anledning av den akuta oljesituationen. Jag har också en känsla av att det under morgondagenkommer att bli en stor energidebatt interpellationsvägen här i kammaren, därbåde statsministern och industriministern är invecklade. Följaktligen skulle vimöjligen av många rationella skäl kunna avstå från att utveckla våra synpunkterpå den här frågan . Den har sin rätta plats om vi lugnar oss någondag. Jag skulle emellertid vara frestad att säga till herrHermansson att man löser inga oljeproblem på det gesvinta sätt som han anvisar;Ont vi bara hade haft en nationaliserad oljehantering här i landet, så hadesituationen varit helt annorlunda säger . Så är det ju inte. Vadvi upplever nu är ett krig mellan och arabländerna, där arabländerna pågrund av en viss oförmåga att mäta sig med på slagfältet i ställetanvänder sina oljekällor som ett instrument i krigföringen men inte riktatmot utan mot omvärlden i övrigt. är ju helblockerat frånoljetillförsel därför att man officiellt har sagt en del vänliga ord om Israeloch dess kamp. så beroende som det var av oljan - fick finna sig ismäleken att avge något slags lojalitetsförklaring till araberna och motsatsentill för att över huvud taget få den oljetilldelning som landet behöver. Man klarar inte oljeproblemet på det enkla sätt som herrHermansson beskriver, om det tyvärr - har blivit ett problem där det är andrating som är avgörande för om olja skall rinna till en nation eller om den skallvara blockerad från olja. Jag tror nog att det är riktigt att i debatten göra denenkla reflexionen och ger mig säkerligen rätt i vad jag sägernär han drar slutsatsen av vad som har hänt i och vad som i övrigthänder nationerna ute i . Vi har ju allesammans suttit vid TV-apparaternaoch avlyssnat de arabiska oljeministrarna, som säger att i takt med att Israelgår tillbaka från de ockuperade områdena kommer oljan att släppas på. NärJerusalem är återlämnat till araberna och Golanhöjden besatt av syrierna, dårinner oljan till , till , till och alla andra länderprecis på samma sätt som tidigare, förklarar araberna. Men om situationen harblivit sådan, så lönar det sig inte att säga att vi skulle ha haft ett heltannat utgångsläge om vi hade nationaliserat oljehanteringen i vårt land. Även den offentliga sektorn, herr talman, har ju - förvilken gång i ordningen vill jag låta vara osagt - varit föremål för debatt . Jag var rätt glatt överraskad när jag läste interpellationsdebatten mellanstatsministern och folkpartiledaren, som på den här punkten från ett avoppositionspartierna redovisade en med uppfattningarna i vårt parti ganskasamstämmig åsikt. Jag tror också att man från debatten skall utlämna sådanainslag som "de många byråkraterna" och "allt flerbyråkrater". Jag vill minnas att det var som älskadedessa verbala uttryck. Köerna kan tas såsom ett uttryck för brist på byråkrater- det var väl ungefär vad försökte säga att någon annanhade sagt. kan man ta bort köerna med prissättningen på tjänsterna det vetvi allesammans. Men vi haFiiite"" ansett att det varit den rättavägen, och därför får vi försöka klara av den tjänstefråga som det här rör sigom det må vara köer vid sjukhusen eller köer vid daghemmen eller var det nuän är genom insatser från den offentliga sidan. Självfallet betyder det dåfler tjänstemän, som kommer att göra sitt arbete utan att man behöver hänga pådem den diskriminerande beteckningen "byråkrater". Visserligen har Ghstrup fått 28 mandat i den danskariksdagen genom att tala om att han skall avskaffa de flesta statstjänstemän.Jag vet inte om det är det som har inspirerat jaghoppas att det.,inte är det. Men det är ju ett sorgligt exempel på att man meden lös och ovederhäftig argumentering kan vinna proselyter, även om man sedan idet långa loppet måste konstatera att resultatet blev någonting helt annat änvad man kanske innerst inne önskar. tar upp frågan om avveckhngen av momsen påmaten som ett slutmål och såsom ett första steg en reduktion avmervärdeskatten på de tunga livsmedlen. Han vänder sig mot de borgerligapartierna och anklagar dem för att här ha svikit honom. Han har ju tidigarehaft anhängare i denna sin propaganda. Även om fortsattemotionsledes, så har de sedermera inför de allvarliga funderingarna inomfinansutskottet avstått från att driva sin uppfattning om 3 procents reduktionav livsmedelsmomsen och förenat sig med de andra partierna om att det i det härläget väl är lika bra att ha den kvar. är ju i en avundsvärd situation iförhållande till politiker inom alla andra partier, när han talar om avvecklingav momsen på livsmedel. Jag går emot , för jag måste ständigtfundera på de ekonomiska konsekvenser som det här är fråga om. Jag vet inte omdet är dessa synpunkter som har gjort att även det moderata partiet harbesinnat sig under diskussionerna i finansutskottet och således intereservationsvis för fram sina motionsförslag. Men går ut och säger: Det här är en enkelmatch. Man höjer, säger , arvs- och gåvoskatten, vilket på ettår ger ca 135 mUjoner. Jag kan försäkra att det här är enhuvudvärk som jag söker komma till rätta med vid behandhngen avarvsbeskattningens konsekvenser för de små familjeföretagen. Och det spelaringen roll om jag talar med en familjeföretagare som röstar på , ensom röstar på , en som röstar på eller en som röstar påOlof , för de har i dessa frågor en speciell uppfattning, och denöverensstämmer inte med utan går i rakt motsatt riktning. Detta är en av de verkligt svåra frågorna man kan inteklara den så enkelt som genom att säga att vi lägger på en kraftigarearvsbeskattning. fortsätter: Låt oss lägga på extrabolagsskatt; det ger oss 450 miljoner! Ja, det ger det optiskt, men irealiteten tror jag inte ett dugg på det. säger vidare: Låt oss skärpaavskrivningsreglerna för rörelse- och hyresfastigheter, så har vi 200 miljoner!Höj reklamskatten och ta in en kvarts inUjard på det! Låt oss införa omsättningsskattpå handeln med aktier och ta in 350 miljoner! Låt oss höja den allmännaarbetsgivaravgiften från 4 tUl och ta in 550 miljoner! Låt ossbegränsa avdragsrätten för skuldräntorna och den vägen ta in 600 miljoner! Låtoss göra vissa förändringar i fråga om avgiftsuttaget tillfolkpensionsavgiften, och vi har 950 miljoner. Jag tar nu förslag som de serverades imaj månad . Och slutligen föreslår då ; Låt oss skära nedkostnaderna för försvaret med 2 miljarder, så har ju finansministern fått sinapengar! Det är ju i och för sig riktigt. är i denavundsvärda situationen i alla sådana här debatter att han kan föreslå dettaoch visa på pengar som skall kompensera finansministern. Men lika väl som jag att det är en försvinnande minoritet som vill anvisapengar efter de linjer som rekommenderar. Och är juförslagen inte särskilt mycket värda, när en majoritet av denna kammare bestämtsäger att dessa finansieringsmetoder är omöjliga. Vi har en budgetfinansiering av de tunga livsmedlen.Den kostar mycket pengar. Skall vi fortsätta med den fram till den I juh nästaår får vi räkna med att ovanpå det som vi nu har anvisat behövs det ytterligareca 300 mUjoner. Och om vi inte vill ta konsekvensen av enganska brutal prisstegring på dessa tunga hvsmedel utan vill fortsättasubventionen ytterhgare , med tillägg av vad som då kommer att krävas förden inkomstförbättring som väl jordbrukarna gör anspråk på , så bhr det fråga om ytterligare bortåt 500 miljoner. Det gäller att skaffa dessa pengar på ett eller annatsätt, och då kan man fråga: Behöver vi över huvud taget hålla på och diskuteravar man skall skaffa pengarna? Kan man inte utifrån de här luftiga utgångspunkternaom det subtila och abstrakta utrymmet för ökad aktivitet och ökade utgifterbara ta på sig utgifterna och hoppas på att det hela går bra? Ja, jag envisasmed att ha den kanske något gammalmodiga uppfattningen att det skall finnas enviss förbindelse mellan vad staten kostar på sig och vad staten har förinkomster, och då är ju frågan mycket besvärligare. Slutligen har jag till min glädje inregistrerat attfinansutskottet jag tror att det är första gången har uppmärksammat och isitt betänkande skrivit att när det gäller utvecklingen av den statligaupplåningen får man alltid i sista hand ta med i beräkningen vilka konsekvenserden har på den svenska kreditmarknaden, enkannerligen på den svenskakapitalmarknaden och den konkurrens om kapitalmarknadens medel som vi ständigtupplever. Under detta anförande övertog herr förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HerrKRISTIANSSON i Harphnge (c) kort genmäle: Finansmmistern sade att jag tycks ha en annanuppfattning än , och då syftade han på mitt uttalande omskattestoppet kontra den offentliga sektorn. Ja, herr finansminister, fråganhuruvida det är rätt eller fel åtgärd är naturligtvis beroende inte bara pååtgärden i fråga utan också på när den sätts in. Och har jag denuppfattningen att sett från konjunktursynpunkt kom åtgärden fel i tiden, ävenom jag i princip inte har något emot att man håller skatter nere. Sedan feltolkade finansmhiistern mig, när han kopplade insysselsättningsfrågan och ville göra gällande att jag sagt att man helt enkeltskulle ha den offentliga anställningen, enkannerligen kommunernas anställning,som en sysselsättningsbuffert. Det kom finansministern fram till från sammafelaktiga utgångspunkter. Jag är fullt på det klara med att man inte utanvidare kan anställa och avskeda folk inom kommunerna, och från sidahar vi ju påtalat det förhållandet i samband med att finansministern har ställti det ovissa frågan om fortsatt statsbidrag till anställning försocial hemhjälp respektive i familjedaghem. Det är väl om något ett exempel påcenterns inställning till denna fråga. Vad jag menade med mitt uttalande var,att när vi länge haft en ständigt uppåtgående trend på den offentliga sektornoch det har fått gå utan att man från regeringens sida har gjort någonting åtdet, då måste det vara fel att plötsligt när konjunkturen vänder ocharbetslösheten ökar slå till bromsar som tvingar kommunerna att minskaanställningarna. HerrLÖFGREN (fp) kort genmäle: är det omöjligt att bemötaallt det som finansministern sade om mina anföranden. Jag finner det emellertidintressant att notera hur finansministern här försöker slingra sig frånansvaret för att man gjort en konjunkturbedömning i aprilmaj och tydligenhåller fast vid denna i valrörelsen samt beskyller oppositionenför att man där har varit oansvarig, när man hade en annan uppfattning redan imaj månad. Vidare finner jag också en annan sak intressant. Jag harinte framfört några officiella siffror på prisökningarna. Exemplen var tagnafrån ett enda företag, och alla varorna gällde inköp hos det företagetsinköpsavdelning. Jag har gjort det därför att de priserna säger något heltannat än de officiella statistiska uppgifterna, som anger väsentligt lägrepriser. frågade hur jag vill lösa problemen. Ja, jagtycker att jag har sträckt ut handen i ett försök att enas inom de olikapolitiska partierna, så att vi kan ta allvarligt på frågorna och enas omlösningarna. Och har jag efterlyst en större beredvillighet från detsocialdemokratiska partiets sida att pröva de förslag som vi har lagt fram.Sedan tycker jag att vi borde kunna sätta oss ned och försöka komma fram tilllösningar, ty nu befinner vi oss i ett ytterligt allvariigt läge. Jag räknadeockså upp sju olika punkter, men när sedan skulle svara på det istället för , så nämnde han frågan om besparingsutredningen,tydligen för att få tillfälle att lufta något slags oenighet mellan mig ochherr i . Det är intressant att han inte tog upp de förstaav de synpunkter jag framförde, t. ex. frågan om en lösning avinflationens orättfärdiga höjning av skatterna. Varför nämnde inte om det? När man i ett allvarligt läge försöker framföra synpunktersom borde leda till att vi satte oss ned och enades om vad vi skah göra, såavvisar detta genom att anföra ett exempel som han vill ta tillintäkt för att i Harphnge och jag skulle ha ohkauppfattningar. () kort genmäle: Av långa anförande förefallerdet som om han ansåg att det i den situation som vi befinner oss i inte går attgöra någonting åt de stora problemen. Man kan inte kritisera regeringen för dess prognoser,påstod . Det går egentligen inte att göra några vidare braprognoser, för det är så svårt. Dessutom hade all sakkunskap tidigare tycktprecis som . Jag skulle vilja göra gällande att det är helt fel.Oppositionens tidigare ställningstaganden och förslag till olikaekonomisk-politiska åtgärder har varit grundade på prognoser gjorda av andrapersoner och av oss själva, och hade man lyssnat på vad vi sade, hade vi fåtten bättre ekonomisk utveckling under dessa år, . Det var också omöjligt att göra någonting när det gälldeenergiproblemet. Det var inte ens tillåtet att kritisera majoriteten ifinansutskottet för att den inte i likhet med oppositionen ville skriva att manmåste ägna uppmärksamhet åt detta. Jag tror inte att det bara är ochindustriministern och handelsministern som måste syssla med dessa frågor; jagtror att också måste ägna sig åt dem. Vi har inte tid att nu gå inpå en stor energidebatt, men det vore fel om inte vore närvarandevid den debatten och diskuterade vilka ekonomisk-pohtiska åtgärder somkan bli nödvändiga. Vidare var det fel att tala om de stigande priserna. Detfanns ingenting som kunde göras här. Jag skulle vilja påstå att ett rimligareskattesystem skulle innebära att man finge en rimhgare prisutveckling än vihar. Jag har också pekat på möjligheterna att bättre driva på investeringar somkan vara kostnadssänkande, så att man på det sättet kan förhindra att detuppstår prisstegringar. Jag tror inte heller har rätl när han sålättfärdigt avfärdar tanken pä en rimlig växelkurspolitik. Under allaomständigheter är det så, , att om man för en bättrestabiliseringspolitik än andra länder, skapas det också utrymme för en mer aktivväxelkurspolitik som gör att vi kan avskärma oss från prisstegringarnautomlands ifrån. Besparingarna var det enligt inte hellermöjligt att göra någonting åt. För att undvika att hamna i en sådan situationsom den Glistrup utnyttjar måste man i ett läge där denoffentliga sektorn ökar vara medveten om de krav detta ställer på ennäringspolitik som verkligen ger det långsiktiga underlaget för en förbättringi den offentliga servicen. Jag tror att man tar för lätt på det från finansutskottetsmajoritet. Det är icke jag som har talat om folk som byråkrater - detvar som i sin uppsats tog upp det som en av riskerna med en starktväxande offentlig sektor, och det var som i en interpellationsdebatthäromdagen talade om vårdpersonalsbyråkrater. 6 protokoll 1973. HerrHERMANSSON (vpk) kort genmäle: Jag skall ta upp två frågor därfinansministern förde polemUc mot mig. Den första gäller slopande av moms påmaten. Finansministern sade att de borgerliga partierna har svikit , deras svek gäller inte mig utan löntagarna och konsumenterna, som de ipressen och på annat sätt försökt inbUla att de är anhängare av att man skulleslopa moms på maten. Här avslöjas att de inte alls är det. Finansministern tycker att jag befinner mig i enavundsvärd situation när jag ställer detta krav jag vet inte omfinansministern själv skulle vilja vara i en mera avundsvärd situation när detgäller skattepolitiken därför att jag inte behöver visa varifrån man skall tade pengar som bortfaller från statskassan om man slopar moms på maten. Imotsats till de borgerliga partierna har emellertid vi anförtalternativ. Vi har inte slarvigt sagt att man skall ta bort dessa 4 miljarderkronor utan vidare, utan vi har försökt anvisa alternativa skattehöjningar -bolagsskatter, beskattning av kapital osv. - som skall täcka in dessaminskningar. tycker att våra förslag inte är genomförbara, ochdet kan vi ha olika meningar om, men jag vill peka på ett problem som han ochhans partivänner ja, vi alla - kommer att ställas inför mycket snart. har gett tilläggsdirektiv till den sittandeskatteutredningen, där jag också är ledamot, och sagt att utredningen skalllägga fram förslag om skattesänkningar som uppgår till . Detär precis hka mycket som det kostar att slopa moms på maten, och dessa 4miljarder kronor skall enligt tilläggsdirektiven till skatteutredningen täckasin genom ökat skatteuttag av annat slag. pekar framför allt på ettökat avgiftsuttag från produktionen - höjning av arbetsgivaravgiften osv.