prot · FW09102 · 1973-12-31 00:00:00 — Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Förhandlingarnaleddes till en början av herr tredje vice talmannen. § 1 Denregionalpolitiska stödverksamheten m. m, (forts,) Fortsattes överläggningen angående inrikesutskottetsbetänkande nr 7, Jag skall säga några ord om sysselsättningsläget iGöteborgsregionen, Situationen där understryker hur viktigt det är att man iregionalpolitiken tar hänsyn tUl vissa straktureUa frågor, kom en aUvarlig omsvängning. LandshövdingErik har visat att senare hälft ökade antaletsysselsatta i med 6 000 personer men den offentliga sektorn ökade med14 000, De i näringslivet anställda minskade alltså; en nettominskning av detidigare sysselsatta som var så stor som 8 000 på bara . Vissa ljusglimtar finns . Men vi får inte glömmanågra omständigheter som långsiktigt verkar negativt. För det första; GenomDanmarks inträde i EG kommer i några fall företagsetablering ochföretagsutvidgning att gå förbi. För det andra: Vissaföretagsledningar flyttar ut från , främst till Stockholmsområdet.Huvudkontoren läggs alltså på annat häll. Det betyder dels att arbetsplatserförloras, inte minst av den typ kvinnorna mest efterfrågat, dels attbeslutsfattandet blir mera avlägset och att därför det "automatiska"intresset för sådana fortsatta etableringar, som beror på ägarens ochföretagsledningens bostadsort, minskar för del. För det tredje: MUjöfrågorna tUlmäts med rätta ökad vikt.Ohejdad expansion kan inte tUlåtas. Men konkurrenskraft har tidigaremte främst legat hos den mer mUjövänliga, lättare industrin utan hos sädanaindustrier där hamnen och övriga kommunikationer betytt mycket, vilket sombekant mest gäller den tunga industrin. Den lätta industrin kan ofta läggasungefär var som helst och genom sitt höga löneläge har varje storstad ennackdel i fräga om sädan industri. Dessa tre för negativa längsiktstendenser som jaghär personligen angett är ännu relativt svaga. Men de är dock entydiga och kanfå kraftigare verkan på . Därför gäller det att motverka bl. a.varje liten tendens tUl den s. k. Norrköpingssjuka som kännetecknas av attföretagsledningar flyttar ut och lättare industri hastigt minskar. och har storafördelar att erbjuda men dessa möjligheter fordrar ett gott handlag irikspolitiken för att bli rätt tillvaratagna. Den högaarbetslöshet som råder i landet och i många regioner är 9 protokoll 1973. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. något avdet aUvarligaste pä länge för ungdomarna, för de äldre och inte minst förkvinnorna. a. gifta kvinnor alltmer söker sig ut pä arbetsmarknadenmöts de dels av den svåra arbetslösheten - som alltid drabbar de nytiUträdandehårdast, därför att de inte har några aktuella yrkesmeriter att visa upp ochdels möts de i bl. a. av en näringsstruktur som är oförmånlig. Jag vUl betona att läget i O-län i övrigt uppvisarbetydande sysselsättningsproblem som fordrar stöd och åtgärder, framför allt iden norra länsdelen. I motion 848 har tiUsammans medfolkpartiets övriga fem riksdagsmän från anknutit till ett viktigtutlåtande från . I det redovisas att "utmärkande förGöteborg är att förvärvsfrekvensen för kvinnor är lägre än i , Malmöoch riket". Jag visar här på TV-skärmen siffrorna över förvärvsfrekvensenhos kvinnor i de tre städerna; , 56,7 och Göteborgendast . Skillnaden uppgår alltså tUl iförhällande tUl och 4 enheter i förhällande till . Vad innebär dessa tal mer konkret för de enskUdamänniskorna och famUjema? Jo, de betyder att om förvärvsintensiteten förkvinnorna i hade kunnat vara lika hög som i , då skulle det iGöteborg ha funnits arbete åt 10 000 fler kvinnor! 1 stadskontors arbetsmarknadsrapport fördecember 1972 framhälles: "Antalet arbetslösa kvinnor är därmed det högstasom förekommit ." Detta ställeri blixtbelysning vikten av ett mer mångsidigt näringsliv. De senaste siffrorna som kommit avser ochpoängterar för oss nägot mycket allvarligt vid en jämförelse med siffrorna förprecis . Trots en början till konjunkturförbättring i landet uppvisarGöteborgs kommun men det är detta område som denna färska statistikgäller ingen minskning av antalet anmälda arbetslösa kvinnor utan t. o. m. enviss ökning, nämligen frän 1215 till 1 243. Problemet är långsiktigt ochsvårartat. Detta visar för övrigt också den avstämning av 1970 årslångtidsutredning, som finns i bU. 3 s. 63 till den reviderade finansplan somvi fick . Utskottet hänvisar till redovisningen där,nämligen att man för och A-region räknar med en minskning avantalet sysselsatta i tillverkningsindustrin mellan åren 1970 och1975 samt med mellanåren 1975 och 1977. Jag ber i övrigt att få understrykasynpunkterna om ett balanserat näringsliv, som framförs i motion 848 av herrSven m. fl. I den begär vi att hos Kungl. Maj:t anhåller,att behovet att tillföra lättare industri ochserviceverksamhet för att motverka strukturarbetslöshet beaktas i den allmännaregionalpolitikens strävan att skapa näringspolitisk balans i alla delar avlandet. 1 detta anförande instämde i (fp). HerrJANSSON (s): Det var med stort intresse man emotsåg Kungl.Maj;ts proposition nr 50, angående medlen i den fortsatta regionalpolitiskastödverksamheten. De förslag som läggs fram innebär en konkretisering av deolika åtgärder som samhället skaU vidta för att uppfylla målen i detregionalpolitiska handlingsprogram som pä regeringens förslag fattadebeslut om höstas. Särskilt för oss, som haft tillfälle att ute i de olikalänsstyrelserna syssla med dessa frågor under arbetet med Länsprogram 70, varsresultat ligger tUl grund för beslut i regering och riksdag, har det varit avspecieUt intresse att ta del av de konkreta förslag som regeringen nu läggerfram tUl stöd för en förbättrad regional balans. Det principuttalande somriksdagen gjorde vid dessa frågors behandhng innebarsammanfattningsvis; "Regionalpolitiken bör syfta till en sådan geografiskspridning av de tillgängliga resurserna att människorna i de ohka regionernakan erbjudas likvärdiga sysselsättningsmöjligheter och en hkvärdig tiUgång tUlsocial, kommersiell och kulturell service samt god mUjö." Av utskottetsskrivning framgår vidare; "Inom de olika regionerna bör resursernakoncentreras i den utsträckning det är nödvändigt för att skapa sädifferentierade arbetsmarknader och sådan servicekvalitet som motsvararmedborgarnas önskemål och behov." Det råder ingen tvekan om att detta är en synnerhgenavancerad målsättning, vars uppfyllande kommer att kräva betydande samhällsinsatser.Samtidigt skall vi vara medvetna om att detta har kommit att skapa storaförväntningar bland människorna ute i de olika regionerna. Förväntningarna kannaturligtvis inte infrias pä en gäng, utan det är ett arbete som ger resultatpå . görs det betydande satsningar på detta område. Detregionalpolitiska stödet föreslås i propositionen utbyggt tUl att omfatta 2,5miljarder kronor . Av detta belopp faller 450 miljonerkronor pä lokaliseringsbidrag och avskrivningslän och påutbildningsstöd, sysselsättningsstödet får 150 mUjoner kronor och 1550 mUjonerkronor ställs tUl förfogande för lokaliseringslän. Tar man del av de konkreta förslag som ställs ipropositionen finner man att det huvudsakligen är inom stödområdet som de ökadesatsningarna sker. är det väl ganska naturligt att resurserna i första handsätts in i stödområdet och i de delar av landet där behovet av förbättradsysselsättning och service är störst. Att man i första hand skaU satsatiUgängliga resurser i dessa områden är vi ju alla eniga om. En uppsplittringav resurserna på alltför mänga områden skulle naturligtvis inte få densammanlagda effekt som det här kan bli fråga om. Ä andra sidan får inte regionalpolitiken i vårt landenbart bli en angelägenhet för regioner och orter inom stödområdet. Efter det mycketomfattande arbete som genomförts ute i länen i övrigt där man arbetat framprognoser och målsättningar för den regionala utvecklingen, där genomriksdagsbeslut utpekats primära, regionala och kommunala centra i varje län,där man uppställt vissa prognoser för befolkningsramar o. d. förväntar mansig naturhgtvis att vissa åtgärder skall vidtas som gör det möjligt att uppnåde regionalpolitiska mål som uppställts även för dessa Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. regioneroch som regering och riksdag har stäUt sig bakom. I motionerna 224 och 1691, som behandlas iinrikesutskottets betänkande nr 7, har vi med några lokala exempel försöktpåvisa nödvändigheten av att satsningar i vissa faU görs även i regionerutanför stödområdet. Motionerna har inte mötts av någon större entusiasm iinrikesutskottet, och jag skall inte ta kammarens dyrbara tid i anspråk för attfördjupa mig i den argumentation som vi har i motionerna. Vi får väl tUlfäUeatt återkomma i andra sammanhang. Beträffande den samhälleliga kontroUen och insynen i deföretag som har erhållit lokaliseringsstöd kan man hälsa med tiUfredsstäUelseatt en viss skärpning kommit tUl stånd härvidlag och att en särskUd expertgrupphar inrättats inom som fått i uppdrag att pä central nivåfölja upp och bevaka verksamheten i de företag som erhållit statligtlokaliseringsstöd. Jag tror nämligen att det är alldeles nödvändigt attsamhället skaffar sig sä goda instrament som möjligt för att se tUl att detstöd som ges tUl privata företag i dessa sammanhang verkligen får densysselsättnings- och regionalpolitiska effekt som är avsedd. Tyvärr har vikunnat konstatera att mindre seriösa företag understundom inte har motsvaratförväntningarna i det avseendet. Personligen tror jag dessutom att det ligger mycket i denpropå som framfördes från ,nämligen att de anställda i de företag det här gäUer bör få möjlighet att varamed och kontrollera och få insyn i hur lokaliseringsmedlen används samt attfungera som remissinstans dä frågor om lokaliseringsstöd inom olika branscherskall avgöras. Det råder väl inget tvivel om att det är de anställda i ettföretag som näst företagsledningen själv har den bästa uppfattningen om hurföretaget som sådant fungerar. En ökad samhälls-och löntagarinsyn istödföretagen tror jag blir en nödvändighet för framtiden. Jag hälsar alltså det nu aktuella regeringsförslaget medtiUfredsstäUelse och hoppas att konkreta förslag, där sädana visar signödvändiga, beträffande övriga regioner i landet pä regionalpolitikens områdeså småningom också skall utkristalliseras. Jag har följaktligen inget annatyrkande än bifall tUl utskottets hemställan. Slutligen, herr talman, hoppas jag att det fätal avkammarens ärade ledamöter som är närvarande har observerat att jag på denna"hembygdens dag" - den andra här i inte harnämnt mitt hemlän vid namn, än mindre riktat något angrepp mot mina borgerligakolleger pä länsbänken. ansåg att detta skall varanågon sorts "hembygdens dag". 1 och för sig ligger det inte någotnedsättande i det. Vi skall mmnas att det är delarna som utgör helheten, ochdärför är det helt naturligt att de olika regionerna får komma tUl tals. I motionen 849, avlämnad av i ochundertecknad, yrkas att då det gäller regionalpolitiska åtgärdertillföres inre stödområdet. Som motiveringar anförs bl. a. frånkommunikationssynpunkt oförmånliga läge, näringslivets ensidiga sammansättning med storastrukturomvandlingsproblem, den höga arbetslösheten, den oförmånligabefolkningsutvecklingen och befolkningens ålderssammansättning, det högakostnadsläget, inkomstförhållandena, som tyvärr är de sämsta i riket, och dethöga skattetrycket. Starka motiveringar finns alltså enligt vår mening attföra tUl inre stödområdet. Man kan säga att på , liksom i fleraandra delar av landet, råder ständig lågkonjuntur. Vi har därför ingaförväntningar för vidkommande på fördelar av den nu annalkandehögkonjunkturen. I stället fruktar vi att det kommer att uppstå enn sug frånGotland av arbetskraft. Vi behöver motsatsen vi behöver ett sug till Gotlandav kapital och arbetstillfällen. Enligt föreliggande förslag från finansutskottetkommer skatteutjämningen nu att bli bättre för del. Men, herr talman,detta är medicin tUl den sjuke som är nödvändig . Vad vi behöver ärockså en hälsokost i form av ett expansivt näringsliv. har inte ansett sig kunna tillstyrka vårmotion. Vi beklagar detta inte minst på grund av att snar hjälp ofta ärdubbel hjälp. Vi tolkar emeUertid inrikesutskottets ställningstagande så anser att problem bör vara möjliga att lösa utan att ta tUl sälångtgående åtgärder som att föra tUl inre stödområdet. Vi hoppas attutskottet får rätt på den punkten. Om sä inte skulle bli fallet, får vi välåterkomma med vår framställning. Personligen tror jag att inre stödområdetsåtgärdspaket, med bl. a. generösa lokaliseringsbidrag, sysselsättningsstöd ochförsök med industricentra, tillämpade på gotländska förhållanden under enövergångstid, skulle hjälpa upp ur vågdalen, för att använda enspråkbild som kan vara adekvat för denna havsomslutna region. Utskottet har emeUertid gjort en s. k. välviUig skrivningoch menaratt bör ses på samma sätt som gränsområdena till inrestödområdet. Därmed bör enligt utskottets mening gäUa en generös tUlämpning vidutgivande av lokaliseringsstöd. Detta uttalande kan komma att få stor betydelseför , och vi är givetvis tacksamma för det. I reservationen 10 förordas att det även pä försök börvara möjligt att pröva införande av sysselsättningsstöd för del. Jag yrkar bifall tUl reservationen 10. Jaganser det vara meningslöst att yrka bifaU till i och minmotion. Den regionalpoUtiska stödverksamheten m. m. HerrJONSSON i (fp): Betydelsen av regionalpolitiska insatser iskilda delar av landet har under den länga debatten belysts av flera talare.Från har vi deklarerat vår positiva inställning tUlregionalpolitiken och framhållit nödvändigheten av att särskilda åtgärder sättsin för att komma till rätta med den obalans som från sysselsättningssynpunktråder inom landets olika regioner. Jag kan där hänvisa tiU vad tidigare talarefrån anfört i denna debatt om vår allmänna syn på regionalpohtikensutformning och viU inskränka mig till att beröra ett par motioner, sombehandlats i detta utskottsbetänkande och som berör mitt eget län, Kopparbergslän. Det är ganska naturligt att man i en regionalpolitisk debatt ägnar sig åtdet län som man känner bäst till. Den regionalpohtiska stödverksamheten m. m. Låt mig först säga att under 1960-taletutsatts för hårda påfrestningar genom den betydande utflyttningen. Å andrasidan kan framhållas att de lokaliseringspolitiska åtgärder som satts in harbidragit till en avmattning i denna utflyttningsvåg.Statistiken visar att en avsevärd mängd nya arbetstUlfäUen tiUkommit genomdessa åtgärder. Men arbetsmarknaden på vissa orter är fortfarande ensidig,och i vissa regioner råder en undersysselsättning. Ett mer differentierat näringslivframstår därför som ett klart önskemål. I all synnerhet gäller dettaglesbygden, som är stor i . Att större delen av länet sedanfjolårets beslut i ligger inom det aUmänna stödområdet är därför enfördel, då det öppnar möjligheter för ytterligare regionalpolitiska insatser. Även efter den utvidgning som fjolårets riksdag beslötbefinner sig dock fortfarande och kommuner utanför området.I flerpartimotionen 1973 - , och stårbakom den har återigen yrkats att en ändring här borde komma tUl stånd så attlänet i sin helhet tillhörde stödområdet. Jag vill bara beklaga attinrikesutskottet inte funnit skäl tillstyrka denna motion. Utskottet hänvisartUl det ställningstagande som gjorde, när denna regionlämnades utanför pä grund av att tillräckliga skäl inte ansågs föreligga för enändring. Visserligen skriver nu utskottet att Ludvikaregionen utgörett sådant gränsområde till det allmänna stödområdet, där särskUd hänsyn skalltas vid prövning av regionalpolitiskt stöd. Men låt mig säga att möjligheternatUl ett mera differentierat näringsliv, som i denna region vore önskvärt, skuUeöka om också denna region införlivades med det allmänna stödområdet, så attlänet därmed i sin helhet tillhörde området. Även om det inte heller nu går attåstadkomma en ändring, så innebär det inte att vi därmed lämnar frågan, utandet blir väl anledning att återkomma ett annat år. När det gäller inre stödområdet har vi i motionen 1746 är1973 också den frän , och yrkat att Malungsoch kommuner skulle tUläggas det inre stödområdet. Motiveringen är bl.a. att övriga delar av A-regionen, dit hör, redan befinner siginnanför den gränsen. Samma sysselsättningsproblem råder emellertid i Malungsom i övriga delar av regionen, och samma sak kan sägas om kommun. Detär därför högst angeläget att de speciella sysselsättningsbefrämjande åtgärder,som kommer det inre stödområdet tUl del, genom en ändring av inre stödområdetsgräns kunde vidtas också i dessa kommuner. kan man kanske uppfatta inrikesutskottets skrivning idess betänkande som en anvisning om att en ändring i denna riktning bör vidtas,när regeringen går att besluta om den framtida gränsdragningen. Det harytterligare understrukits i reservationen 10, där man med hänvisningtiU att också norra bör komma in i inre stödområdet utgår från attstödområdet skaU vara en sammanhängande enhet. Med vad departementschefen haranfört torde detta tillgodose önskemålen beträffande och Vansbrokommuner. mål harstarkt framhållits även från kommunalt håU samt av i Länsplan 70.Inrikesministern har i debatten sagt att regeringen kommer att pröva vargränsen skall gä i . Jag vill dä uttrycka den förhoppningen attfrågan därigenom skall fä en positiv lösning. Låt mig också framhålla att det är nödvändigt att enservicegaranti kommer tUl stånd för de mindre orterna i glesbygden. Det ärviktigt inte bara för befolkningen där utan också för att man därigenom kan gemöjligheter till en fortsatt utveckling inom dessa orter. Jag vill sedan säga några ord om motionen 1526, där jagtUlsammans med hemställt om prövning av frågan om att kunnaförlägga ett industriellt centram i . Som vi framhåller i motionen,har denna region i hög grad berörts av stmkturförändringarna. Vissa delar avregionen, som geografiskt omfattar hälften av länets yta, har under 1960-taletoch ända in hårt drabbats av befolkningsminskning. Det har bl. a.sin grund i bristen pä arbetstUlfäUen, och det är därför nödvändigt att härsätta in särskilda sysselsättnings-befrämjande åtgärder. Den industriellautvecklingen i norra och västra behöver ytterligare förstärkas. I propositionen föreslås nu att försöksverksamhet skallbedrivas genom förläggande av industriella centra tUl och . Imotionen har vi föreslagit att man borde pröva förläggandet av liknandeverksamhet till eller lät mig säga Mora-Orsaområdet, då de båda kommimernautgör en i många avseenden gemensam arbetsmarknad. Ett industriellt centrum därskulle ha betydelse även för den övriga delen av planeringsregionen genom depositiva följdverkningar som en ökad industriell verksamhet skuUe fä. I den här frågan skriver utskottet att om erfarenheternafrån den försöksverksamhet som man etablerar i de nyssnämnda kommunerna blirpositiva, finns det anledning räkna med att ytterligare industricentra kommertUl stånd. I reservation 13 framhälles att överväganden om den fortsattautbyggnaden av verksamheten bör inriktas pä i denna och andra liknande motionerföreslagna orter. I det avseendet kan eller Mora-Orsaomrädet hamöjligheter att svara mot de förutsättningar som bör vara för handen när detgäller att bygga upp industriella centra inom det inre stödområdet. Jag har i den här frågan inget annat yrkandeän bifall tiU reservation 13 och de övriga reservationer där representanter förfolkpartiet förekommer. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. m. HerrKARLSSON i (s): har jag fört en kamp för attåstadkomma ett bra regionalpolitiskt förhållande i norra och västra att framhålla betydelsen av att även dessa bygder får del av samhälletsregionalpolitiska stödåtgärder i hela dess vidd. Västra och norra harjag ansett ha samma bekymmer som kommunerna iNorrlands inland har, kommuner där en strukturförändring skett i samband medatt jord- och skogsbruk undergått genomgripande förändringar, varigenom mängatidigare arbetstUlfäUen gått förlorade. Den regionalpolitiska stödverksamheten m. rn. kommer att fatta beslut som innebär enutvidgning av det inre stödområdet tiU att omfatta norra , och dåutskottet utgår frän, som man uttrycker det, "att stödområdet skall varaen sammanhängande enhet synes vad departementschefen anfört tillgodoseönskemålen i motionerna" och sä räknar man upp ett antal motioner,däribland nr 1672, där jag står som första namn. Den här skrivningen tolkar jag som ett tiUstyrkande avmotionen och att och kommuner skall föras till det inrestödområdet. De två Västerdalskommunerna behöver allt det regionalpolitiskastöd de kan få för att näringsliv, service och kommunerna i sin helhet skaUutvecklas positivt. Jag tror att dagens beslut kommer att betyda mycket fördetta. Jag förutsätter att, när Kungl. Maj;t får fullmakten attutöka det inre stödområdet, hela Västerdalarna, alltså både och Vansbrokommuner skaU fä följas åt. Jag har svårt att förstå skillnaden mellan vadutskottsmajoriteten säger och vad reservanterna skriver i reservationen.SkiUnaden är väl att reservanterna nämner och vid namn medanutskottsmajoriteten för sin del talar om att det inre stödområdet bör varasammanhängande. Eftersom norra , dvs. , uttryckligen skallföras tUl det inre stödområdet måste också Västerdalarna, dvs. ochVansbro, föras dit om det skall vara sam manhängande. För mig finns det anledning att uttrycka glädje närriksdagen snart kommer att fatta beslut, ett beslut som innebär att ochVansbro förs tiU det inre stödområdet. Det kommer säkert, vilket jag tidigareanfört, att vara gynnsamt för framtida utveckling i kommunerna. Låt mig slutligen, herr talman, säga några ord om behovetav att Lud-vika planeringsregion, dvs. och kommuner, förstill det allmänna stödområdet. I motionen 522 av och herrMellqvist avser man naturligtvis planeringsregion och inte Ludvikakommun som det står, felaktigt efter vad jag kan förstå, i att-satsen. Dettasom ett påpekande till vad sade här före middagspausen. Omutvecklingen i hela skall vara positiv är det angeläget att hela länetförs tUl stödområdet. står endast och kommunerutanför. Dessa måste föras till allmänna stödområdet, och det bör ske nu ochsom konsekvens av det blir hela med i stödområdet. Även omLudvika och inte har alltför stora problem har därtidigare varit en stor befolkningsuttunning, som bör beaktas när man skallbedöma behovet av att föra dem tUl det allmänna stödområdet.Befolkningsminskningen har, som sagt, varit stor i många är och mängaarbetstUlfäUen har försvunnit. Om de förs tiU allmänna stödområdet skulle detabsolut vara en utveckling tiU det bättre. För min del har jag med det sagdavelat påpeka betydelsen av att och förs till det allmännastödområdet, vilket då alltså innebär att hela länet hamnar inom det. Debatten har i mycket blivit ett eko avdebatten i anslutning tiU beslut om ettregionalpolitiskt handlingsprogram.Den har Ulustrerat att alternativet tUl regeringens och socialdemokratinsaccepterande av en fortsatt koncentration av sysselsättning och boendealltjämt är riksplan. Det beklagliga i den här debatten ligger framförallt i den ensidiga målformulering som socialdemokratins företrädare gör sigskyldiga tUl. Bundna av målformuleringen framhärdar de i uppfattningen att detinte är realistiskt att ge skogslänen deras andel av befolkningstiUväxten ochdärmed förenade ökade samhällsresurser. Den fräga man stäUer sig, efter att ha lyssnat tilldebatten , är hur man på detta sätt skaU kunna skapa den framtidstro ochden utvecklings-vUja som man i skogslänen så väl behöver som en kraft förutvecklingen. I var det en enig länsstyrelse som slöt upp bakomdet äskande om resurser som tog sig uttryck i målsättningen 144 000 invånare. Dettakarakteriserades som en minimimålsättning, vUken riksdagsmajoriteten tyvärr isitt beslut sänkte med mellan 9 000 och 19 000 invånare. Den fråga man ställer sig är hur regeringspartiets lokalaföreträdare skall kunna skapa tiUtro till en sädan politik. Man har alltsåförst gått med på en lokal målsättning och sedan nödgats backa ut från den ochacceptera en långt lägre ambitionsgrad.