prot · FW09141 · 1973-12-31 00:00:00 — Utskottets skrivning är nära nog ännu mer välvilhg änsjälva motionen, men det är ju inte sä underligt att utskottet inte yrkarbifall tiU en motion när hela frågan inte är klar och utredd i alla desskonsekvenser. Vi har skrivit att vi sympatiserar med och har förståelse förmotionen, men vi anser oss inte kunna vara med om att höja bidragsunderlaget.Vi menar att vi fär a-wakta resultatet av handikapputredningen och ta slutligställning när vi bedömer den utredningens betänkande. En motionär kan ju kosta på sig att yrka nära nog vad somhelst. En av mina partikamrater, som också var motionär, sade tiU mig: Iprincip anser jag att aUa motioner bör avstyrkas. Det hade han säkert rätt i,ty i regel är motionsyrkanden inte utredda på sådant sätt att kammaren börbifalla dem. Det bör vara mera klara linjer, så att vi vet vad det är vi gör.Jag tror därför att det är tiUräckUgt med vad utskottet här har skrivit. Jagunderstryker att vi inte ställer oss avvisande till motionärernas syfte, men vimenar att vi först bör avvakta handikapputredningens betänkande. Med detta yrkar jag bifall tUl utskottetshemstäUan. HerrHAMRIN (fp); Om och skatteutskottets majoritetföljer den regeln att alla motioner bör avstyrkas, så kan jag förstå denbristande logiken i majoritetens skrivning. Men dess bättre har man inte sammauppfattning i de flesta andra utskott, utan där kan det faktiskt förekomma atten vettig och klok motion i en fråga mycket väl kan tUlstyrkas. Jag hoppas attskatteutskottet kan komma fram liknande inställning. I det faU det här gäller finns helt enkelt ingenting attutreda. Vi vet att 480 hter bensin är Hka med i skatteäterbäring,hkaså vet vi att handikapputredningen har ett förslag att bilkostnadsbidragetskall bestämmas tUl per bU och år, vUket motsvarar ungefär 700 hter.Motionärerna, som jag erkänner är socialt medvetna, har föreslagit uppräkningtiU bensin, vUket gör i återbäring för var och en.AUa vet att detta är ett provisorium. Men vad vi inte vet är när vi kan få endefinitiv lösning på dessa frågor; den saken är beroende av närhandikapputredningens betänkande resulterar i ett förslag frän Kungl. Maj:t. Sämycket vet vi ändå av erfarenhet att det lär dröja innan de här frägoma harfärdigbehandlats, och det finns ingen anledning att under utredningstidenmissunna de handikappade med bensindrivna fordon ungefär samma fördel somhandikappade med dieseldrivna fordon nu har. Så enkeltär faktiskt förslaget. Hert (): Det finns tiUfäUen då även skatteutskottettillstyrker motioner, men jag skaU gärna erkänna att det är ganska sällsynt. Iregel är motionerna i skatteutskottet av en annan karaktär än motionerna imänga andra utskott. Om någon exempelvis motionerar om en flaggstång päriksdagshuset, sä fordrar det inga särskUt stora utredningar. Men sä enklamotioner fär vi mycket säUan i skatteutskottet. Där är det i stället fråga omatt skaffa fram pengar tiU utgifter eUer att ändra skattesystemet e. d., ochdet kan man inte göra utan vidare. Jag vUl i aUa faU medge att man inte skall följa principenatt avstyrka alla motioner; det gör vi inte heller. Men den här motionen harinte behandlats annorlunda än aUa andra. Vi inom utskottet har inte verkan avförslagen hka klar för oss som motionärerna har. Om vi nu skaU diskutera förslaget mera ingående viU jagsäga att det fmns en massa invahder här i landet som över huvud taget inte fårnågon bil. Skall man dra upp orättvisor olika handikappade emellan så kunde manlika gärna tala om dem som kanske aldrig ansöker om en bU fastän de behöver enoch varken får dieselolja eUer bensin. Men det är en sak för sig. Motiveringentill att vi inte tUlstyrkt förslaget är inte att det är omfattande det medgervi att det inte är utan att vi vill ha klart för oss vad det innebär innan viändrar på förhållandena. Bidrag för drivmedelsskatt tiU handikappad ägare avmotorfordon HerrHAMRIN (fp): anfördes det nya skäl av , somjag mäste uppehålla mig något vid. Ett var ekonomiskt. Jag har redan sagt attförslaget skuUe innebära en merbelastning på statens budget med 1 miljon. Detär pengar jag erkänner det. Men när man rätt som det är har möjligheter attskaka fram 2,5 miljarder vilket jag inte rriotsätter mig tycker jag att detborde finnas plats för den miljon som det här är fråga om, speciellt somavsikten är att inte förrycka balansen mellan dem som har dieseldrivna och demsom har bensindrivna fordon. Enhgt utskottsbetänkandet vill inte heller herrBrandt att man skall förrycka Bidrag för drivmedelskatt till handikappade ägare avmotorfordon Skälet är alltså att vi vill undvika effekten atthandikappade med bensindrivna fordon övergår till dieseldrivna bilar. Dettycker jag är ett fuUgott skäl. Jag tror för min del att det är fråga om ett rentförbiseende i propositionen. Det har utskottsmajoriteten också insett. Menpropositionen är skriven, och den kan utskottet tydligen inte ändra i. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifaU tilldels utskottets hemstäUan, dels reservationen av fru andre vice talmannenNettelbrandt m. fl., och förklarades den förra propositionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voteringsproposition; Den som viU att kammaren bifaller skatteutskottets hemstäUan i betänkandetnr 61 röstar ja, den det ejvUl röstar nej. Vinner nej har kammaren bifalht reservationen av fru andre vice talmannenNettelbrandt m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Däherr begärde rösträkning verkstäUdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat; § 11 Föredrogs betänkanden; Nr 63 i anledning av Kungl. Maj;ts proposition 1973:164angående godkännande av ytterligare tilläggsprotokoU meUan samt Storbritannienoch rörande ändring i det i undertecknadeavtalet för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av skatteflyktbeträffande inkomstskatter, i dess ändrade lydelse enligt det protokoll somundertecknats i och det tilläggsprotokoU somundertecknats i Nr 64 i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:176angående godkännande av tiUäggsavtal tiU avtalet meUanSverige och för undvikande av dubbelbeskattning beträffande skatter åkvarlåtenskap Nr 65 i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:184med förslag tiU lag om ändring i lagen (195 1 ;69l) om viss hndring iskattskyldigheten för den som icke tiUhör Nr 66 i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:191med förslag till förordning om ändring i förordningen (1960:258) omutjämningsskatt å vissa varor Kammaren biföll vad utskottet i dessa betänkandenhemställt. § 12Rättegången i tvistemål om mindre värden, m. m. Föredrogs justitieutskottetsbetänkande nr 36 i anledning av propositionen 1973:87 med förslag tiU lag omrättegängen i t-vistemäl om mindre värden, m. m. jämte motioner. I propositionen 1973:87 hade Kungl.Maj:t, under åberopande av utdrag av statsrådsprotokoUet över justitieärendenför den 16 febraari 1973, föreslagit rUcsdagen att anta i propositionen framlagdaförslag tiU 1. lag omrättegången i tvistemål om mindre värden, 2. lag om ändringi utsökningslagen (1877:31 s. 1), 3. lag om ändringi lagen (1929:145) om skUjemän, 4. lag om ändringi rättshjälpslagen (1972:429). Beträffande propositionens huvudsakhga innehåU anfördesföljande; "Propositionen innehåller förslag tiU lag omrättegången i tvistemål om mindre värden. Syftet med lagen är att förbättra denenskildes rättsskydd främst genom att nedbringa parternas kostnader i rättegångarom mindre värden. Detta sker genom att förenkhngar av den nuvarande ordningengenomförs i betydelsefulla delar. Lagen gäller i tvister där tvisteföremålets värdeuppenbart inte överstiger hälften av basbeloppet för oktober föregående år,dvs. Oavsett värdet skall dock en tvist kunna handläggas enhgtden nya lagen om den huvudsakligen rör fråga varöver utlåtande har avgetts avreklamationsnämnd. Förfarandet är utformat så att den enskilde skaU kunnaföra sin talan utan juridiskt biträde. Domstolarna skaU tUlhandagå allmänhetenmed allmänna råd och upplysningar om ohka möjligheter att få tvister prövadevid domstol eUer reklamationsorgan. Om en tvist förs tUl domstol, skalldomstolen bistå och vägleda parterna vid talans utförande samt se tiU atttvistefrågorna bhr klarlagda och målet utrett efter vad dess beskaffenhetkräver. I fräga om rättegångskostnaderna behålls nuvarandehuvudregel att den som förlorar målet skall ersätta motparten dennes kostnader.EmeUertid begränsas ersättningsskyldigheten till absolut nödvändiga kostnader.Sålunda ersätts biträdeskostnad endast i mycket begränsad utsträckning. Vidareföresläs regler som innebär att sakkunnigutredning skall kunna införskaffas pådet allmännas bekostnad bäde i konsument-mål och andra mål där sådansakkunnigutredning behövs. Tingsrätts avgörande får överklagas endast i vissa särskUtangivna fall, t. ex. om prejudikatsintresse förehgger. I samband med den nya lagen föreslås vissa följdändringari utsök-rungslagen, lagen om skUjemän och rättshjälpslagen. Den nyalagstiftningen föreslås träda i kraft den ." Rättegången i tvistemål om mindre värden, m. m. I dettasammanhang hade behandlats motionerna 1973:1914 av () och fruSundberg (m) vari yrkats att beslutade 1. attlagen om rättegängen i tvistemål om mindre värden ej skulle Rättegången i tvistemål om mindre värden, m. m. tiUämpas om part framställt önskemål därom och rätten fann att särskildaskäl talade härför, 2. att tvister somhuvudsakligen gällde fråga, varöver utlåtande hade avgivits avreklamationsorgan som Kungl. Maj;t bestämde, skulle behandlas enhgt ovannämndalag endast då i övrigt ovannämnda lag §§ 1 och 2 skulle tillämpas, 3. att fysiskperson vid tvist med juridisk person skulle tiUerkännas ersättning av allmännamedel för rättegångsbiträde eUer ombud, om rätten, med hänsyn tUl hurkompUcerat målet var, så fann lämpligt, 4. att ersättningför rättegångskostnader fick avse ersättning för förlorad arbetsförtjänst försädan tid för resor och för instäUelse som sammanlagt överskred fyra timmarsamt 5. att de i proposition 1973:87 föreslagna reglernaför prövnings tillstånd i hovrätt skulle avslås samt 1973:1931 av m. fl. (m) vari hemstäUts attriksdagen skulle avslå propositionen 1973:87. A. att rUcsdagen beträffande behovet av den ipropositionen 1973:87 föreslagna lagstiftningen skulle avslå motionen 1973:1931, B. att beträffande tillämpningsområdet med avslagpå motionen 1973:1914 i denna del (yrkandena 1 och 2) skulle bifaUa propositionen såvitt avsåg 1 och 2 §§ i förslaget till lag om rättegängen i tvistemål om mindre värden, C. att beträffande ersättning för tidsspillanmed avslag pä motionen 1973:1914 i denna del (yrkande 4) skuUe bifalla propositionen såvitt avsåg 8 § i det under B ovan angivna lagförslaget, D. att beträffande ersättning av allmänna medelför kostnad för rättegängsbiträde eller ombud skulle avslå motionen 1973:1914 i denna del (yrkande 3), E. att beträffande rätten att fuUfölja talantiU hovrätt med avslag på motionen 1973:1914 i denna del (yrkande 5) skulle bifaUa propositionen såvitt avsäg 22 § i det under B ovan angivna lagförslaget, F. att för sin del skulle anta enikraftträdandebestämmelse för det under B ovan angivna lagförslaget med av utskottet föreslagen lydelse, innebärande att nämnda lag skulle träda i kraft , G. att rUcsdagen skulle bifaUa propositionen såvitt avsågdet under B ovan angivna lagförslaget i den mån det inte omfattades av vad utskottet hemställt ovan, H. att för sin del skulle anta enikraftträdandebestämmelse för det i propositionen framlagda förslaget tUl lagom ändring i utsökningslagen (1877:31 s.l) med av utskottet föreslagen lydelse,innebärande att nämnda lag skulle träda i kraft den , J. att för sin del skulle anta enikraftträdandebestämmelse för det i propositionen framlagda förslaget tiU lagom ändring i lagen (1929:145) om skUjemän med av utskottet föreslagen lydelse,innebärande att nämnda lag skulle träda i kraft den , K. attriksdagen för sin del skulle anta en ikraftträdandebestämmelse för det ipropositionen framlagda förslaget tiU lag om ändring i rättshjälpslagen(1972:429) med av utskottet föreslagen lydelse, innebärande att nämnda lagskulle träda i kraft den I juh 1974, L. att skulle bifaUa de i propositionenframlagda under HK ovan angivna lagförslagen i den mån de icke omfattades avvad utskottet ovan hemstäUt. 1. vid punkten A av () samt herrar (), i (c). Polstam (c). i (c), Henmark (fp) och Leuchovius (m) som beträffande behovet av den i propositionen 1973:87 föreslagna lagstiftningen ansett att utskottet under A bort hemställa, att i anledning av motionen 1973:1931 gav Kungl.Maj;t tUl känna vad reservanterna anfört om reformen som en grundval förförsöksverksamhet, 2. vid punkten E av () samt herrar (), i (c). Polstam (c). i (c), Henmark (fp) och Leuchovius (m) som beträffande rätten att fullfölja talan tiU hovrätt ansett att utskottet under E bort hemstäUa, att med förklaring att propositionen icke kunnatantas i oförändrat skick i anledning av motionen 1973:1914 i denna del (yrkande5) för sin del skuUe anta 22 § i det under B i utskottets hemställan angivnalagförslaget med den ändringen att lagmmmet skulle erhålla av reservantemaföreslagen lydelse, innebärande att reglema skulle kompletteras med ettstadgande enhgt -vilket prövningstillstånd fick meddelas i fall dä anledningförekom tUl ändring i det slut vartiU tingsrätten kommit. Det lagförslag som nu har att tastäUning till innehåller flera betydelsefulla nyheter i fråga om förfarandetvid våra allmänna domstolar. Huvudpunkterna i förslaget är vid det här lagetväl kända. I mål där tvisteföremälets värde inte överstiger hälftenav basbeloppet skall tUlämpas ett förenklat rättegångsförfarande. Det hela ärutformat så att den enskUde skall kunna föra sin talan utan juridiskt biträde.För att detta skall bh möjligt tiUdelas domstolen en mer aktiv roU iförfarandet än den har enhgt nuvarande rättegångsbalk. Domstolen skaU blandannat vägleda parterna vid talans utförande samt se till att tvistefrågornablir klarlagda och målet utrett efter vad dess beskaffenhet kräver. Nuvarande huvudregel, att den som förlorar målet skallersätta motparten dennes kostnader, behälls. Genom förslaget begränsas emellertidersättningsskyldigheten till absolut nödvändiga kostnader. Kostnad förjuridiskt biträde ersätts bara i mycket begränsad utsträckning. Möjligheten attöverklaga domstols avgörande inskränks. Talan mot tingsrätts avgörande färfullföljas endast i vissa särskUt angivna faU, t. ex. om prejudikatintresseföreligger. Grundtankenbakom förslaget är att skapa ett mindre kostnadskrävan- Rättegången i tvistemål om mindre värden m. m. Rättegången i tvistemål om mindre värden, m. m. deförfarande i mindre tvistemål utan att rimhga krav på rättssäkerhet eftersatts.För närvarande går bara en liten del av alla de rättsliga tvister som uppstårpå ohka omräden till allmän domstol. Jag tänker bl. a. på tvister mellannäringsidkare och konsument angående förvärv av vara eller tiänst för enskiltbruk. Eftersom nuvarande tvistemälsförfarande är både dyrt ochtidskrävande är det också förklarhgt att tvister av vardagligt slag görs upputom rätta. T. o. m. i fall där tvisteföremålets värde uppgår till flera tusenkronor framstår det i allmänhet inte som ett realistiskt alternativ för denenskilde att vända sig tiU domstol. Men detta innebär i sin tur att denenskilde ofta måste träffa en uppgörelse utom rätta på sämre villkor än hanskuUe ha kunnat erhålla, om ett förenklat förfarande vid domstol stått honomtiU buds för att lösa tvisten. Nuvarande ordning medför således ett allvarligträttssäkerhetsproblem. Det råder knappast delade meningar om behovet av denreform som föresläs i propositionen. Det torde också råda långtgående enighetom vilka vägar som skaU beträdas, om man viU förbättra den enskildesmöjligheter att hävda sin rätt inför domstol. Den kritik som har riktats mot förslaget gäUerhuvudsakligen enskildheter. Den går emellertid också ut på att de föreslagnaförenklingarna i nuvarande processordning är betänkliga från rättssäkerhetssynpunkt.I denna del viU jag framhålla att kritiken är missvisande när den ställer detföreslagna förfarandet mot noggrant reglerade procedur. Detär givet att reformen på vissa punkter lämnar mindre garantier än nu gällanderegler för att ett materieUt riktigt avgörande kommer tUl stånd i en påbörjadprocess, men man kan inte stanna vid en så begränsad jämförelse. TiU bilden hörockså alla de faU där nuvarande ordning av kostnadsskäl inte är användbar ochalltså inte ger någon rättssäkerhet alls. Som jag framhållit i propositionen måste en awägning görasmeUan intresset av att upprätthäUa bästa tänkbara garantier för ett riktigtdomstolsavgörande i varje enskilt faU och intresset av att åstadkomma ettsnabbt och kostnadsmässigt rimUgt och därigenom också någorlunda ofta anlitatdomstolsförfarande. Utskottsminoriteten uttrycker viss oro för reformensverkningar i rättssäkerhetshänseende och hänvisar bl. a. till bristen påformella föreskrifter om förfarandets utformning. Man vill se förslaget i desshelhet som en grundval för försöksverksamhet och framhåller att en omprövningbör ske senast inom tre är. Jag delar inte reservanternas oro för reformensverkningar. Jag finner det naturligt att ett förfarande som skaU passaskiftande situationer och innebära en snabb och enkel handläggning inte tyngsav en detaljerad reglering. Som betonas i propositionen ger den föreslagnaordningen utrymme för en mycket flexibel tillämpning. Enklare mål kan iallmänhet avgöras på ett formlöst och smidigt sätt. I mer komplicerade mål lärhandläggningen komma att nära ansluta sig till det ordinära tvistemålsförfarandet.Enligt min mening torde en sådan ordning inte innebära några risker fränrättssäkerhetssynpunkt. Jag är övertygad om att tiUämpningén kommer att ske medomdöme och ansvar vid de allmänna domstolama. Vad jag nu har sagt utesluter givetvis inte att frägan omförfarandets utformning tas upp på nytt när man vunnit närmare erfarenheter avdetta. Man får här, liksom i andra situationer dä man prövar en ny processuellreglering, följa utveckUngen och se, om förfarandet behöver justeras i nägoteUer några avseenden med hänsyn tiU vad som kommer fram vid tUlämpningen. Jaghar därför i propositionen understrukit att reformen i viss mån kan ses som enförsöksverksamhet. Sammauppfattning har lagrådet gett uttryck för. en värdering bör ske är det enligt minmening för tidigt att nu uttala sig om; det är självfallet angeläget attreformens praktiska tillämpning redan från början följs med uppmärksamhet. Jag viU också säga några ord om reservanternas synpunkterpå fuUföljdsreglerna. Reservanterna anser att de avvikelser frän det ordinäraförfarandet som präglar propositionsförslaget gör det angeläget att principenom prövning i två instanser bibehålls i sädan utsträckning att materielltoriktiga avgöranden i största möjliga mån kan ändras. Man föreslär därför enordning som innebär utomordentligt vida klagomöjlig-heter. TUl detta viU jag först och främst framhålla att detföreslagna förfarandet ingalunda rent allmänt är sämre än den ordinärarättegången beträffande mindre tvistemål. Tvärtom kan den nya ordningen i mångafaU vara mera ägnad att få fram ett materieUt riktigt resultat jag tänker bl.a. på de nya reglerna om materieU processledning. Enligt förslaget skaU detfinnas möjligheter att korrigera oriktiga domar. Regeln i förslaget fångarenligt min mening in de situationer där det är angeläget att klagomöjlighetfinns. Förutom i prejudikatsfall och fall där ny bevisning är aktuell finnsmöjlighet tiU ny prövning också i bl. a. det fallet då tingsrättensrättstiUämpning måste antas vara oriktig. Enhgt min mening tillgodoser dessaregler alla rimhga rättssäkerhetskrav. Man mäste vara klar över att ökade klagomöjUgheter haravsevärda nackdelar. Förutsättningarna för att komma fram tiU ett snabbtavgörande skulle försämras och kostnadema för både parter och domstol skullestiga. Detta gäller antingen man handlägger målen muntligt eller skriftligt.Den ökade tidsätgängen och partskostnaderna skulle kunna användas som ettobehörigt påtryckningsmedel för att förmå part att efterge sin rätt. EnUgt minmening är det här en viktig punkt i förslaget. Ökade möjligheter tiU fuUföljdskulle på ett aUvarligt sätt kunna motverka syftet med reformen. Rättegången i tvistemål om mindre värden, m. m. FruKRISTENSSON (m): Som justitieministern väl egentligen harantytt, råder det enighet i justitieutskottet om att en sädan reform som den ipropositionen föreslagna om rättegäng i tvistemål om mindre värden ärangelägen. Också vi har noterat att det från rättssäkerhetssynpunkt är tveksamtatt sä stor del av frågor som rör mindre värden inte kommer till rättensprövning därför att parterna avstår från att processa just pä grund av attprocesskostnaderna överstiger tvisteföremälets värde. Det är ju enotillfredsställande ordning. Vi har alltså alla i utskottet den uppfattningenatt en reform är angelägen. Rättegången i tvistemål om mindre värden, m. m. Man skulle kunna säga sig att en sådan här reform måhändakunde ha anstått och att frågan kunde ha behandlats med den aviseradeutredningen om en översyn av . Men vi har sagt oss att detrimhgen måste dröja ett stort antal är innan man ser resultatet av en sådanöversyn. Det kan då inte vara rimUgt att låta en sådan här delreform anstå. Men det hindrar inte att samtliga utskottsledamöter i vissmån har känt tveksamhet inför förslaget, som ändå innebär en rätt storprincipiell nyhet - låt vara att vi sedan har accepterat nyheterna tillövervägande del, även reservanterna. Vad vi har ställt oss frågande till äravgränsningen av tUlämpningsområdet, obUgatoriet, förbudet mot ersättning föradvokatkostnader, domstolens nya roll och fuUföljdsbegränsningen. Jag trodde länge att vi i utskottet skulle kunna bhöverens, eftersom de nya reglerna i viss mån får ses som en försöksverksamhet,vUket även departementschefen antydde. Vi har från reservanternas sidaytterligare velat understryka det och hävdar att förutsättningen för att manskaU acceptera en reform, för vilken man kan sätta så stora frågetecken, bordevara att det verkligen klart sägs ifrån att detta betraktas som enförsöksverksamhet med en i tiden angiven begränsning. Det är på den punkten somden stora skUjaktigheten egentligen hgger. Jag vet inte om herr statsrådet härnärmare vill utveckla vad han lägger in i begreppet "i viss mån enförsöksverksamhet". Det får ju inte vara ord som inte innebär någonting irealiteten. Men när nu reservantema anser att det är viktigt att dethär verkhgen fär karaktären av en försöksverksamhet, sä har vi också velat setill att man, när tiden för försöksverksamheten löper ut, också har förutsättningaratt bedöma och utvärdera reformen. Det är också, som jag ser det, anledningentiU reservationen 2. För att man skall kunna utvärdera hur de nyaföreskrifterna beträffande underrätterna fungerat i praktiken anser vi att detmåste finnas ytterligare en instans som i större utsträckning än vad man tänkersig enligt propositionen har möjlighet att bedöma hur denna reform fungerat urrättssäkerhetssynpunkt, dvs. i hur många mål det funnits anledning att göraändringar i underrättens domslut. Vi anser det vara en väsentlig förutsättningför denna utvärdering. Vidare har vi, som herr statsrådet kanske uppmärksammati reservationen 2, sagt att om man då fär positiva erfarenheter av reformen, såkan vi i det läget gå tillbaka till den lagtext och det snävarefullföljdsförfarande som föreslås i propositionen och som utskottsmajoritetenansluter sig till. Det är väl kanske inte så konstigt att man känner en visstvekan inför denna reform. Obestridligen får våra underrätter när det gällerförfarandet i dessa mindre tvistemål en delvis ny roll. För min personliga delviU jag gäma säga att jag ser domstolens mer aktiva ledning av processen somnågonting bra i och för sig, men min fräga därvidlag är: Vad får det förkonsekvenser när det gäller allmänhetens uppfattning om domstolarna?