prot · FW0970 · 1973-12-31 00:00:00 — Han ger inle några förhoppningar om alt det skall bli ett tidigarefärdigställande, och det är en besvikelse, måste jag säga, ur många synpunkter.Man måste gå tiUbaka litet i historiken för atl förstå den besvikelsen. Statsrådet säger all man har fåll föratsätlningar försnabbaste möjliga genomförande av projektet och att anläggningsarbetena kanpåbörjas "redan" . Det var ju sä atl sedan riksdagenframfört sina önskemål gav departementet luftfartsverket i uppdrag atl se påsaken, och verket kom med sitt förslag om den nyageneralenlreprenaden som beskrivs i svaret. Syftet var atl man skulle kunna fåflygplatsen färdig 1976, och det var just del nya syslem som departementschefenredogör för som skulle möjliggöra etl färdigställande del året. Men del hadeförutsatt atl arbetet påbörjades . Det var förutsättningen i dentidsplanen, och luftfartsverket förordade för sin del den lösningen. Verketkunde inle garantera all flygplatsen skulle bli färdig 1976, men man sade altdenna metod hade de bästa förutsättningarna för alt del skulle lyckas. Därförvar del med mycket stor förvåning som vi noterade att Kungl. Maj:t den 5 maj1972 Ang. färdigställandet av storflygplatsen vidHärryda Ang. färdigställandet av storflygplalsen vidHärryda sade atlman skall inrikta sig på atl arbetet skall vara färdigt . Luftfartsverketanvisade sålunda en metod med vilken del skulle vara möjligt atl påbörja detegentliga anläggningsarbetet 1972 och med färdigställande , mendepartementet sade ifrån alt man skulle inrikta sig på alt ha arbetet klart1977. Det var ju en besvikelse. har ytterligare ett motiv liUkommit för att forceraarbetet, nämligen den stora arbetslösheten bland tekniker och anläggningsarbetare. Såvitt jag förstår är en av svårigheterna dearbetsförhållanden som råder inom luftfartsverket. Verket har för närvarandemycket stora uppgifter. Man skall bl. a. ha arbetena på färdiga. Ochmed den expertis som finns tUlgänglig kan del vara svårt att forceraarbetet på Landvellerflygplatsen. Men där har jag i en tidigare debattrekommenderat departementschefen alt se lill all luftfartsverket tar i anspråkden expertis som finns utanför luftfartsverket och som har problem msdsysselsättningen på grund av den kraftiga nedgången av byggnadsarbete. Manskulle med andra ord inle ha den jämna sysselsättningen i luftfartsverket somhuvudprincip utan i stäUet se vad man kan göra för att motverka arbetslöshetenoch forcera byggandet av Landvellerflygplatsen. verkar del som om vi är ganska sent ute och att delinle finns stort hopp om att fä den flygplatsen färdig , och i dellägel tror jag atl departementschefens skrivning i statsverkspropositionen börkunna ha till huvudsyfte atl se lill att del inle blir ytterligare uppskov. Tyatt ha flygtrafiken på 1978 är någol som ingen med kännedom omflygtrafikfrågor över huvud tagel vågar tänka på. Det skulle bli en orimligsituation. Och med kännedom om hur projekt av detta slag av olika orsaker kanförsenas är det utomordentligt angeläget att flygplatsen blir färdig ochfärdig i så god lid all man hinner trimma in verksamheten innan flygplatsen tasi bruk, så att vi inte får ett nytt , i . Och ävenom departementschefen nu inte kan företa en sådan forcering som jag här talatom, efter.som vi är sä sent ute, hoppa;; jag ändå atl vi får flygplatsen färdigför trafik . Jag tycker inle att man skall ge upp allt hopp orn ensådan forcering. Jag häller emellertid med onr att utsikterna inte är särskiltljusa. 1 vilket fall som helst gäller det att forcera arbetet så myckel allflygplatsen blir färdig i sä god lid alt man kan la emot flygtrafiken 1977 samtalt personalen får tillräckligt med tid på sig för att lära känna den nyaflygplatsen och trimma in sig där. Vi har ju nu en alldeles speciell situationpå arbetsmarknaden, men statsrådet vet hka bra som jag att även om vi får enförbättring av konjunkturen kan vi ändå inte räkna med att arbetssituationenkommer att hjälpas upp i första hand bland anläggnings- och byggnadsarbetare.Där får vi räkna med en viss eftersläpning. Men jag får väl ta statsrådetsuttalande i slutet av svaret som ett tecken på att kommunikationsministernpersonligen kommer all övervaka all alla länkbara åtgärder kommer att vidtasför all förkorta byggnadstiden, och då vill jag än en gång understryka all delfinns en möjlighet för luftfartsverket all anhta expertis utanför verket föralt påskynda arbetet. Jag tycker att det egentligen inte finnsmycket för mig alt tillägga efter del i sagt. Jaguppfattar av inlägg att han har förståelse för behovet av allsnabbi få flygplatsen färdig och del kan vi vara helt eniga om. Jag tyckermig också kunna utläsa av vad har sagt all han har ganska storförståelse för de svårigheter som trots aUl finns när man skaU bygga en så storanläggning som den del här är fråga om. Man kan naturhgtvis det kan vi också vara eniga om -ställa upp mål för vad man skuUe önska och kanske låta dem bli litet djärvareän man tror blir möjligt atl klara. I delta fall skuhe del kanske vara Utet feltrots aUt. 1 och med alt man beslutat sig för att sälta i gång ell sådant härstort arbete kan del nämligen vilket också antydde -finnasolika ting som försvårar bygget och därmed förlänger byggnads-liden. Om vi kan - och del skaU vara vår absoluta målsättning -vara färdiga med den här nya flygplatsen sä att den kan las i bruk under senaredelen av 1 977 skall det ändå kunna sägas vara etl gott resultat. Jag tror också kan tillägga alt del, även om vi hade aUa de möjligheter som herrGustafson antydde någol om, mer expertis av olika slag osv., ändå finns direktafysiska hinder för atl klara del hela rent arbelsmässigt. Jag vUl inle la uppnågon diskussion i detalj, ulan jag viU bara antyda alt det verkligen finnsstora uppgifter att genomföra i samband med den här byggnationen. Det räckerinle aUtid med satsningen på den personella eUer den ekonomiska sidan. Del må vara hur del vill med det. Här har jag i svaret somär lämnat lill , trots den tidspress som aUtid uppstår i sådanahär sammanhang, tillåtit mig att upprepa vad jag anförde i statsverkspropositionenom all luftfartsverket såvitt' möjligt bör påskynda arbetets genomförande. Ochdel är, som jag säger, en markering av angelägenheten alt på alla sätt försökaförkorta byggnadstiden. Ingen skuUe bli gladare än jag om vi kunde åstadkommaen ytterligare förkortning av tiden, men jag tror att det skulle vara fel avmig all säga att det är vad vi tror blir verklighet. Ett sådant uttalandeskulle kunna missuppfattas. Målsättningen är vi tillsammans överens om, herrGustafson, nu gäller det all med aUa krafter göra det bästa möjliga sä att viså snabbi som möjligt får en stor och modern flygplats i . Ang. färdigställandet av storflygplatsen vidHärryda HerrGUSTAFSON i (fp): Det är klart att man inle kan vara så därsärskilt nöjd om flygplatsen blir färdig 1977 eftersom enhäUigt harsagt ifrån all man skulle förkorta den liden. Kan man inle göra det har manalltså misslyckats i sina strävanden. Del här önskemålet har inte barariksdagen uttalat, utan luftfartsverket har också i en officiell framställninglill departementet sagt ifrån att verket förordar en vägsom skulle innebära färdigställande av flygplatsen . Därför var delförvånande när regeringen trols delta fastställde lidpunkten förfärdigställandet flU 1977. Jag haralltså uppfattningen att del hade varit tekniskt möjligt atl 13 protokoU 1973. den 13 aprU 1973 Om åtgärder mot att elever i gymnasieskolan avbryter sinutbildning sätta igång arbetena 1972, men del tjänar inte mycket liU att diskutera det , herrstatsråd. Det går inle att ändra på . vill jag i stället la fasta påstatsrådets uttalande atl vi skall göra aUl som står i vår makt för etltidigare färdigstäUande av flygplatsen. Med hänsyn till att statsrådet här haråberopat alt tidpunkten - 1977 - överensstämmer med den målsättning som angavsi överenskommelsen meUan staten och berörda regionala intressenter, viU jagsäga att de regionala intressenterna är utomordentligt angelägna att arbetetpåskyndas. Det förhållandet all det står 1977 i överenskommelsen innebär inteatt del är deras önskan att flygplatsen tas i bruk då; de har böjt sig för detmeddelandet. Jag har haft kontakt med ordföranden i vederbörande organ, och hansäger atl finns del någon möjlighet att få flygplatsen färdig tidigare så ärman utomordentligt glad och lacksam för det. Jag förutsätter också alt denna debattnår utanför del här husets väggar, liU luftfartsverket, och att man där görytteriigare ansträngningar för alt förkorta byggnadstiden. Överläggningen var härmed slutad. § 12Om åtgärder mot att elever utbildning Herr utbildningsminislern erhöll ordel för altbesvara fröken () framställda interpellation, nr47, och anförde: Fröken har frågat mig, om jag avservidtaga några åtgärder i anledning av all ett betydande antal elever i gymnasieskolanavbryter sin utbildning, varigenom skolresurserna icke utnyttjas på ettönskvärt sätt. Under del har vissa undersökningar belystomfattningen av studieavbrotten i gymnasieskolan. Enligt en avskolöverstyrelsen gjord jämförelse mellan å ena sidan antalet elever igymnasieskolans linjer i årskurs 2 och å andra sidanantalet elever i årskurs 1 var antalet elever ca 10 procentlägre i årskurs 2. Denna undersökning, som avser hela riket, bygger dock pågruppdata, varför några slutsatser på individbasis inte kan dras ur materialet. Utredningen om skolans inre arbete har sedanpublicerat resultaten av en undersökning om studieavbrott bland de elever sompåbörjade studier i gymnasieskolan i . I huvudsak gerundersökningen följande resultat. av eleverna avbröt sin skolgångunder . Lägsta andelen studieavbrytare uppvisade de mestteoretiskt inriktade linjerna. Om man bortser från dem som lämnar skolan framt. o. m. sjunker andelen studieavbrytare i hela gruppen . Denna minskning är större vid de yrkesinriktadestudievägarna. Lika många pojkar som flickor avbryter studierna. Det förehggerenligt undersökningen ingen markant skillnad i betygsavseende mellan de eleversom lämnat skolan och övriga elever. kommer ytterligare material atlpubliceras. Det kan finnas en rad förklaringar tiU studieavbrott. infinnersig som nämnts inte till terminsstarten. Men del stora antalet avbrottförorsakas av alt elever avbryter sina studier under terminerna. I vilkenutsträckning detta sammanhänger med att inte aUa elever som söker tillgymnasieskolan får sina förstahandsönskemål tillgodosedda lämnar den nupublicerade undersökningen ingen uppgift om. Antalet elever som lämnat den naturvetenskapliga linjenhar varit påfallande stort under läng lid: delta har bl. a. ansetts sammanhängamed de krävande studierna. En del elever som planerar alt söka till vissutbUdning gör också s. k. taktiskt betingade avhopp för att ha större chans attsenare komma in vid denna utbUdning. Bakom elevernas studieavbrott kan givetvisockså döha sig sociala problem som har sin rot i andra förhållanden än deskolmässiga. Sådana problem torde dock vara vanligare bland dem som inle sökerlill eller inle kommer in i gymnasieskolan. 1 det här sammanhanget vill jag gärna framhålla atl detförhåUandet alt en elev lämnar sin ulbUdningsplats i gymnasieskolan inte alllidbehöver innebära någol negativt. Han kanske vinner inträde på en utbUdningutanför gymnasieskolan eUer ett förvärvsarbete som han har större intresse av.Bl. a. utbyggnaden av vuxenutbUdning och nya kompetensregler ger ungdomenstörre valfrihet på skolans område. När inte längre utbildningen förbehållsungdomsåren, kan eleverna göra ett avbrott i studierna och senare återupptadessa när intresset för studier ökat. Ett sådant uppehåll i studierna kan varatill fördel för både den enskilde och samhället. En del av de problem som hänger samman med studieavbrottenkan komma att få sin lösning genom ändringar i gällande bestämmelser om urvaltill frivilliga studier. 1 direktiven liU betygsulredning har jag bl.a. framhålht följande. "Jag viU även peka på att det ökade intresset föryrkesinriktade studier under senare lid skärpt konkurrensen så atl elever medlåga betyg i vissa fall inle tagits in på den yrkesinriktade gymnasieskolelinjede i första hand sökt till men däremot beretls plats på en mer teoretisktkrävande linje. De sakkunniga bör därför diskutera om del inom vissautbildningsvägar finns behov av alt modifiera intagningssystemel för alt kunnata in elever som har redovisat mindre goda teoretiska studiepresta-lioner menvilka det av andra skäl är angeläget alt bereda plats i gymnasieskolansyrkesutbildande studievägar. En speciell fråga som de sakkunniga bör beakta ärutbildningsutskottets av godkända uttalande (UbU 1972:31 s. 10, rskr1972:240) om att man bör söka rätta till icke önskvärda effekter av gällande kvoteringsbestämmelser.En sådan förändring bör dock ske med bibehållande av de grundläggande syftenamed nuvarande kompetensregler." Jag vill i delta sammanhang även erinra om den kraftigaförstärkning av studie- och yrkesorienteringen i bl. a. gymnasieskolan somgenomförs nästa budgetår. Kostnadsökningen härför uppgår lill ca 15 miljonerkronor. Här aktuella frågor kommer också all belysas inom utredningen omskolans inre arbete. Den nu föreliggande rapporten bör kunna ge utredningenvägledning i dess fortsalla arbete på bl. a. delta område. Om åtgärder mot alt elever i gymnasieskolan avbryter sinutbildning den 13 aprU 1973 Om åtgärder mot att elever i gymnasieskolan avbryter sinutbildning FrökenLJUNGBERG (m): Jag villförst tacka utbUdningsministern för det svar som jag har fått, vilket verkligenär ett svar på min fråga men som också innehåller, som jag ser det, stoff lUlen debatt. Problemet med studieavbrott i gymnasieskolan har under densenaste tiden behandlats vid flera tUlfällen jag är fullt medveten om det och det har angripits här i kammaren ur olika synvinklar. Min synvinkel harfäst uppmärksamheten på de ekonomiska effekterna av studieavbrotten. Jag hargjort det, inte därför all jag i och för sig anser att de effekterna är deviktigaste, men del brakar ju vara så, att de ekonomiska frågorna har störreförmåga att få politiker att reagera än sådana frågor som har med pedagogik ochpersonlighelsulveckling all skaffa. Jag har i min interpellation pekat på en utredning somgjordes i . Den är inte ny det är väl den gjordes.Den visade en årlig förlust för kommuns del av ett belopp på mellan2 och i outnyttjade resurser. Multiplicerar man den siffranmed antalet gymnasiekommuner, kommer man fram lUl en alarmerande stor summa,och då måste man verkligen fråga sig: Vad är att göra? Statsrådet omnämner i sitt svar två senare undersökningar,som såvitt jag kan se bekräftar resultat i fråga omavbrotts-frekvensen på gymnasiet. Statsrådet säger nu atl del finns en radförklaringar, och han anger själv fyra orsaker. Den första orsaken är otillfredsställelsen hos de eleversom har hänvisats till annan studielinje än den de i första hand har sökt tUl.Det är klart alt sådan otillfredsställelse kan skapa en psykologiskt ogynnsaminställning till studierna hos eleverna, del är jag fullt på det klara med. Den andra orsaken skulle vara att studierna är förkrävande - den hänger väl ihop med den första. Del är framför allt kraven pånaturvetenskaplig linje som för många skulle vara alltför höga. Den treoje orsaken skulle vara taktikavhopp. Där måste jagfråga om inte taklikavhoppen beror på någon olämplig konslraktion av kompetens-eller intagningsbeslämmelser, om sådana avbrott har någon större frekvens. Den fjärde orsaken är sociala problem som har sin rot iandra förhållanden än de skolmässiga, och sådant kan väl också förekomma. Men sedan summerar statsrådet detta på ett som jag tyckeröverraskande sätt. Det är inte så alarmerande, del är inle alltid negativt medstudieavbroit. Ett vippehåll i studierna kan tvärtom vara till fördel för bådeden enskUde och samhället. Ja, även om det självfallet kan vara förhållandet inågra enskilda fall, kan del inte få las lUl intäkt för atl bortförklaraföreteelsen - studieavbrott i gymnasieskolan - , när studieavbrotten harkommit upp i en så stor mängd. Det här uttalandet förvånar också på etl annat sätt. Jagär inle riktigt på det klara med vad vår utbildningsminister egentligen menar'.Del ekonomiska problemet med de inle utnyttjade resurserna, som jag hai antytt,har ju faktiskt en sådan storleksordning att åtminstone kommunerna måsteuppmärksamma det i sin skolplanering. Det är väl också något som man från dencentrala ledningens synpunkt måste titta på. Kan det för övrigt vara riktigt atl avbrott i studierna ärnågol förkastligt i men gynnsamt i gymnasiet? Jag ställer denfrågan därför att utbUdningsministern myckel bestämt har ullalat sig i negativriktning när del gäller att lösa problemet skollrötthel i genom alllUlåta ett studieavbrott. Jag citerar ur en informationsskrift , där utbUdningsministern säger: "En elev kan i undantagsfall slippa gå i nian" skollröllhelen sätter ofta in mellan åttan och nian - "om skolstyrelsentar ansvar för lämplig sysselsättning. Men delta är en dålig lösning påproblemet skollrötthel. Skolan måste i stället söka finna arbetsmetoder som göralt alla elever upplever skolan som meningsfull." Del sista håller jag med om. Men här slår alltså klart ochtydligt all del är en dålig lösning atl låta en skolelev i avbrytastudierna för kanske en praktisk sysselsättning . Jag menar förmin del atl det kan vara lättare atl återföra den yngre skoltrötla eleven igrandskolan till skolstudierna än den äldre gymnasieeleven. 1 varje fall ärskolledare i gymnasiet myckel bekymrade över den här avbroltssilua-tionen. I enartikel i tidningen en artikel sombehandlade just problemet med studieavbrott lar författaren också upputbildningsministerns påstående om det positiva med studieavbrotten igymnasieskolan. Författaren skriver: "Utbildningsministerns tidigare oftaförekommande tal om nyttan av ell sabbatsår har också verkat lockande på många,som tycker atl arbetet i skolan är tungt. Resultatet av sabbatsåret blir oftatotalt övergivande av studierna." ErfarerUieten visar nog alt gymnasieelever inte orkarstarta på nytt. Det är väl också på det sättet alt en avbruten studiegång pågymnasiet -och talar jag i viss mån av egen erfarenhet somgymnasielärare - ger liksom ett ärr i personligheten, etl ärr som har svårt altläka - man har en känsla av ell misslyckande. Jag tror fördenskull all del ärriskfyllt atl säga, såsom utbildningsminislern har gjort i svaret lill mig, altdel inle är så alarmerande med de här studieavbrotten utan del tvärtom kan varapositivt med uppehållet i studierna för både den enskilda och samhället det sistahar jag kanske litet svårt att förstå, inte minst som min utgångspunkt vardetta med outnyttjade resurser på gymnasiet. Men statsrådet svarar också på min fråga om planeradeåtgärder och redovisar tre sådana. Den första är betygsulredning som skall gelösningen på många av de här problemen genom ändringar i gällande bestämmelserom urval lill frivilliga studier. I del sammanhanget tar statsrådet också uppjusl den fråga som behandlats i tidigare och som ledde till ellriksdagsbeslut om atl man bör söka rätta till icke önskvärda effekter avgällande kvoleringsbestämmelser. Eftersom del är etl riksdagsbeslut skall delväl ske, men skjuls hela denna fråga in i betygsulredningen och dessutom medkommentaren all en "sådan förändring bör dock ske med bibehållande av degrundläggande syftena med nuvarande kompetensregler". Jag är litet oklaröver vad statsrådet menar med "syftena med nuvarandekompetensregler". Om åtgärder mot att elever i gymnasieskolan avbryter sinutbildning Om åtgärder mot att elever i gymnasieskolan avbryter sinutbildning En sak måste vi väl ändå vara överens om, och det är attgenomgång av gymnasieskola ger bättre utgångsläge för fortsalla studier. Del ärenligt mitt sätt att se en sanning som inte längre bör döljas för eleverna. För övrigt väntar statsrådet på resultaten från den s. k.SIA-utred-ningen. Statsrådet framhåller också - med all rätt den kraftigaförstärkningen av studie- och yrkesorienteringen, som föreslås genomförasnästa budgetår och som kommer alt dra en ganska försvarlig kostnad. Jag troratl det är väl använda pengar, betydligt mera väl använda pengar än de outnyttjaderesurserna i gymnasieskolan . Låt mig få säga ytterligare ell par saker. Räcker det dåmed detta som åtgärd? självfallet inte när det gäller den ekonomiska aspektsom jag lade på del hela. Jag frågar om man inle skulle kunna göra någonting snabbareoch mera effektivt. En sak har jag antytt i min fråga, och del är om man inteskulle kunna ålägga de elever som har fått meddelande om att de inta.gils igymnasieskolan all före terminens början ge besked om huruvida de tänker ta sinanvisade plats i anspråk eller icke. Det skulle för de lokala skolmyndigheternabetyda att de kunde se tUl att platserna verkligen blev utnyttjade och inle -som ofta är fallet - slår outnyttjade ett bra stycke in på höstterminen. Del andra som jag tycker mig ha anledning fråga statsrådetom ytterligare är följande. Om vi är överens om alt eleverna behöver stöd förall klara sina problem och att förstärkningen av studie- och yrkesorienteringenär en åtgärd i detta syfte, sä är del väl ändå inle allt. Måste det inte lillslut kompletteras med det stöd som innebär alt eleverna får känna skyldighetenatl uppfylla vissa rimhga krav, bl. a. i fråga om att inställa sig påarbetsplatsen och alt delta konlinuertigt i arbetet? Det är ju ett av deviktigaste villkoren i del arbetsliv som de sedan skall komma ut i och som debereds för. Jag syftar naturligtvis på möjligheten alt införa ennärvarokontroll av ett annal slag än vad man har, en närvarokontroll som ocksåbör kombineras med en frånvarokontroll. Även om man fäster stort avseende videlevernas valfrihet, så behöver eleverna slödel av att skolan håller reda påvar de finns och vad de håUer på med när de uteblir från arbetet. Det är ändåmänniskor i uppväxtålder det handlar om, och skolan sviker sin uppgift om deninle hjälper eleverna i själva arbetssammanhangel. Jag skulle gärna se alt utbUdningsministern på den punktenuttalade sig litet mera positivt och därmed bekräftade de tongångar som påsenare tid har kommit från sida och där man har betonatskolans uppgift när det gäller alt försöka komma underfund med anledningen tillelevernas frånvaro. HerrWIKSTRÖM (fp): Fröken har tagit upp en mycketviktig fråga i sin interpellation. Jag vill knyta några reflexioner till denhär debatten. Det är uppenbart alt gymnasiefrekvensen faktiskt äravsevärt lägre än vad vi har trott. Det är också uppenbart all studieavbrottenökar och alt de lUl antalet är skrämmande många. Vi håller på all få ettverkligt problem med drop-ouls, studieavbrytare, i både högstadiumoch gymnasieskolan. Här verkar det som om arbetsmarknadssituationen spelar enavgörande roll. I varje fall tycks det vara vanligare nu än förr all eleversäger all utbUdning inte lönar sig. Jag tror det är viktigt att vi sompolitiker och skolpolitiker slår fast all utbildning alltid lönar sig. Dåtänker jag inte enbart på det lite mer materiella perspektivet, hänsynen tUlarbetsliv och karriär, utan också på personlighetsutveckling ochallmänbildning, att över huvud tagel få en så god start som möjligt i livet.Utbildning är en förmån. Men del är uppenbart alt det på nytt måste göras klartför elever både på högstadium och i gymnasieskolan att detta ärett erbjudande och en förmån som samhället kommer med. Etl problem är atl det är samma kategori elever som harsvårigheter i högstadium och i gymnasieskolan.Många av dem slutar efter . Det tycks vara 20 000-25 000elever som lämnar ulan någon vidareutbUdning.Örebroundersökningen, som utbildningsministern hänvisar lill, tycks visa attomkring tre fjärdedelar av eleverna går vidare tiU gymnasieskolan, men altnärmare av dem sedan lämnar gymnasiestudierna redan under förstaläsåret. Del är alldeles tydligt att många av dem har känt sig skoltrötta redanunder , och det har naturligtvis inte blivit bättre under det förstaåret i gymnasieskolan. kommer de här ungdomarna atl mötas av väldigt storaproblem.