prot · FW0934 · 1973-12-31 00:00:00 — Utantvivel är d£ mycket angeläget att man försöker knyta , dess befolkningoc de norrländska industrierna närmare landet i övrigt och närmar kontinenten.Enhgt företagare och indu.striledare där uppe är transpor kostnaderna ett stortproblem. Det vanligast förekommande önskemåk på företagarkonferenser är att manskall försöka udämna fraktkos naderna och kostnaderna över huvud taget försåväl person- sor godstransporter. Problemet har tidigare behandlats i motionerav rni m. fl. och ingår som förslag i moderat.a samlingspartiets . Mot den bakgrunden, fru talman, kommer i varje faU jag al stödjareservationen och yrkar härmed bifall till densamma. Med detta anförande, i vilket herrWinberg (m) instämde, va överläggningen slutad. Propositioner gavs på bifall tUldels utskottets hemställan, del reservationen av i Glömminge m.fl., och förklarades de förra propositionen vara med övervägande ja besvarad.Sedan her i begärt votering upplästes och godkändes följandvoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller näringsutskottets hemställan befänkandetnr 6 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallit reservationen av Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då i Byskebegärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Dennaomröstning gav följande resultat: § 3 Bankväsendets utformning Föredrogs näringsutskottetsbetänkande nr 7 i anledning av motioner angående bankväsendets utformning. I betänkandet behandlades motionerna 1973:345 av m.fl. (vpk) vari yrkats attriksdagen uttalade sig för att i statens ägo överföra det samladeaffärsbanksväsendet och reorganisera detsamma utifrån de i motionen angivna synpunkternasamt hos regeringen hemställde om förslag härom och 1973:1475 av i (c) varihemställts att hos Kungl. Maj;t skulle anhålla om förslag tillnäringspolitiskt program för banksektorn med syfte att begränsa maktkoncentrationenhos de stora affärsbankerna och skapa en decentraliserad maktstruktur. 1. att riksdagenskulle avslå motionen 1973:345 om förstatligande av affärsbankerna, 2. att skulle avslå motionen1973:1475 om ett näringspo-htiskt program för banksektorn. 1. beträffande förstatligande av affärsbankerna a. av herrar Bödesson i Glömminge och i Byskesamt (samtliga c) som ansett att utskottets yttrande i viss del skulle ha av reservanterna angiven lydelse, b. av i (vpk)som ansett att utskottet under 1 bort hemställa, att med bifall till motionen 1973:345 som sinmening gav Kungl. Maj:t till känna vad reservanten anfört angåendeförstatligande och reorganisation av bankväsendet, 2. beträffande näringspolitiskt program förbanksektorn a. av herrar i Glömminge och i Byskesamt (samtliga c) som ansett att utskottet under 2 bort hemställa, att med bifall tUl motionen 1973:1475 hos Kungl.Maj;t skulle anhålla om förslag till näringspolitiskt program för banksektornmed syfte att begränsa maktkoncentrationen hos de stora affärsbankerna ochskapa en decentraliserad maktstruktur, b. av i (vpk)som ansett att utskottets yttrande i viss del skulle ha av reservanten angiven lydelse. HerrBÖRJESSON i Glömminge (c); Frågan om bankväsendets utformning hardiskuterats här i , och debatten kom i synnerhet genomsammanläggningen av Skandinaviska banken och EnskUda banken att få en speciellkaraktär. föreligger ett utskottsbetänkande, som bl. a. behandlarmotionen av i , där det yrkas att ettnäringspolitiskt program upprättas för den svenska banksektorn och att detsvenska bankväsendet ges en mera decentraUserad struktur. Det är ungefär sammayrkanden som återfanns i en motion av tiU förra årets riksdag.Det skaU också nämnas att kommunisterna återigen har motioneratom ett förstat-Ugande av hela affärsbanksväsendet. När vi behandlade hela denna fråga här iriksdagen det var närmare bestämt utspann sig en ganskaomfattande debatt, och jag skulle tro att det kommer att sägas en hel del äventUl dagens utskottsbetänkande. Jag vUl för min del hävda att det svenskabankväsendet väl i stort sett är stabilt och fungerar ganska bra. Om det harförekommU några äventyrligheter , torde de ligga mycket långttillbaka. Utskottet avvisar motion och anger såsomskäl att en fortsatt strävan till fusionsbildning och tUl olika former avsammanläggning skulle kunna vara rekommendabel och att det måste finnas bankerav betydande storlek som kan ta sig an affärer inom import- ochexportmarknaden. Vi reservanter tycker inte att dessa skäl är tillräckligtstarka för att motionen skall avvisas, och vi tror att det svenskabankväsendet, om sammanläggningarna får fortgå, inte kommer att få någonlycklig utformning. AUteftersom affärsvolymen ökar i samhället kommer välbankernas storlek och omsättning och därmed deras kapacitet att öka av sigsjälv. Så har ju skett under hela deras utvecklingstid. Utskottet anför att det finns tendenser till ett ökatregionalt beslutsfattande inom bankväsendet, men jag tvivlar på att det kanvara i någon större skala. Det skulle möjligen vara i fråga om en delsmådetaljer, men när det gäller de större och viktigare ärendena är jagövertygad om att handläggningen koncentreras alltmer. När nu sammanläggningen pågår undan för undan ochriksdagen intar den hållning som den gör, uppfattas detta säkerligen påbankhåll som en rekommendation att fortsätta att sammanslå bankföretag. Vad t.ex. Jordbrukskassan-Föreningskassan och sparbankerna även i mycket små enheterhar betytt för den breda allmänheten när det gäller bankärenden kan knappastöverskattas, och det avgörande är just att de är spridda och decentraliserade isitt beslutsfattande och att de har en stark förankring lokalt och regionalt. I förra årets betänkande, som av en slump har samma nummersom årets, nr 7, sade utskottet att det från koncentrationsutredningen kundeförväntas ett slutbetänkande , vari konsekvenserna avkoncentrationsföreteelserna inom bankväsendet torde komma att belysas, 1 årnämns det ingenting om koncentrationsutredningen i utskottets skrivning. Ärutskottsmajoriteten måhända inte riktigt säker på att man kanställa sig bakom vad man skrev ? Det kan hända att vi av utskottetstalesman får ett besked om varför utskottet signalerade ettslutbetänkande från utredningen men inte har ansett detta varavärt att nämna i utlåtandet. Utskottet framhåller att postbanken skall skapa regionalaenheter, och det kan ju vara gott och väl. Men har man följt postbankensutveckling på landsbygden, så vet man att koncentrationen har medfört avigsidornär det gäller servicen. Många postkunder som tidigare haft fem minutersgångväg för att uträtta sina postbanksärenden får nu färdas en eller en och enhalv mU för att uträtta samma ärenden. De som försvarar koncentrationen säger: Men se så mångakontor det företaget får. Se så många mUjoner i omslutning som det blir. Och sehur stor procent av inlåningen man får efter de här fusionerna. Men jag tyckeratt man därmed har tappat det värdefullaste i hela verksamhetsförloppet. Detär, anser jag, inte frågan om att visa upp hur stor man är, utan det är fråganom bankväsendets nära kontakt med de enskUda människorna och om bankväsendetsöverskådlighet. Det hela går igen, när man sammanslår postbanken ochKreditbanken som båda är statliga banker. Här inträffar just vad vi tidigarehar understrukit i debatten: tar den enskilda bankrörelsen ett steg motkoncentration, så måste staten ta samma steg. Man vill ju, som det brukar heta,hänga med i konkurrensen. Det är den här rullningen som vi avser attdämpa med ett näringspolitiskt program för banksektorn, som skulle verka somett bromsande elastiskt band och lugna ned den här fusionsutvecklingen. Ettöverförande av bankväsendet i statens ägo, som kommunistmotionen 345 föreslår,är en för oss främmande lösning. Vi anser som sagt att koncentrationen redan nuhar gått för långt. Jag beratt få yrka bifall till reservationerna 1 a och 2 a. HerrSVENSSON i (vpk): Frågan om makten över affärsbankerna, överfinanskapitalet, är kanske den viktigaste enskilda ekonomiska maktfråga somför närvarande diskuteras i landet. Det är mot den bakgrunden ganska märkligtatt , vilket man för övrigt kunde göra också , se den överslätande stiloch attityd som präglar utskottsmajoritetens sätt att besvara framstötarna frånvpk och från . I förra årets betänkande gjorde sig utskottsmajoriteten enbetydande möda att försöka påvisa att det i själva verket inte var en såsärskUt stor koncentration inom affärsbankssektorn. Man presenterade i detårets betänkande en hel lista på affärsbanker, en tabell. Där framställde mansaken så att dessa banker flertalet av dem var provinsbanker, men de storadominerande affärsbankerna fanns givetvis också med - konkurrerade medvarandra. De var självständiga gentemot varandra, och deras antal var någonsorts garanti för att det fanns konkurrens, för att koncentrationen inte allsvar ett så stort problem som motionärerna -också den gången från vpk ochcentern gjorde gällande. Det tråkiga var, som vi hade anledning att påvisa idebatten, att den där tabellen inte var ledsagad av någon undersökning avägandeförhållandena. Gjorde man en sådan undersökning, vilket redovisades i a, av mig, kom det fram att ägarna bakom dessa förment självständiga bankeri nio fall av tio var någon av de två stora affärsbankerna - och företrädesvisSkandinaviska enskilda banken. När man från utskottsmajoritetens sida hävdadeatt den här tabellen över de förment självständiga bankerna var ett bevis påkonkurrensen inom affärsbankssektorn betydde det alltså ingenting annat änhävdandet av den något bisarra tesen att svarade förkonkurrensen på det sättet att han konkurrerade med sig själv Den tabellen är förklarligt nog utelämnad iutskottsbetänkandet, I övrigt är det sig generande likt. Man nöjer sig nu medatt anföra att affärsbankernas inflytande över den totala inlåningen ochomsättningen inte är så rasande stort affärsbankernas andel av inlåningenutgör - och pekar på alla de andra kreditkällor som finns. Därmedförbigår man det som vpk-motionärerna mycket kraftigt trycker på, nämhgen denhelt olika karaktären av den makt och det inflytande som finns i de storaprivata affärsbankerna och det som finns på sparbankssektorn, inomjordbrukskasserörelsen och pä den redan statliga delen av banksektorn. Detintressanta är nämligen inte exakt hur stor del av krediterna som hör hemma iden ena eller andra sektorn av bankväsendet utan hur stor den totalasamhälleliga och ekonomiska makt är som varje del av bankväsendet, ochspeciellt det privata affärsbanksväsendet, representerar. Det är ju enkvalitativ karaktärsskillnad mellan det inflytande och den makt somrepresenteras av en renodlad kreditinstitution som en sparbank och en storaffärsbank. Den stora affärsbanken är inte bara en kreditkälla och en bank ibegränsad mening, den är också ett nervcentrum för ekonomisk makt och ägande avvida mer kvalificerad natur. Till de finansgrupper som dominerar de storaaffärsbankerna är ju också knutna makten över större delen av det svenskaindustrikapitalet och makten över inriktning och ägande inom större delen avdet svenska produktionslivet. Denna dubbla funktion att affärsbankerna delsär banker, dels också är centra dit ägande och kontroll över produktionslivetsnyckelsektorer koncentreras är egentligen det viktigaste. Därvidlag skiljersig onekligen affärsbankerna på ett avgörande sätt från andra delar avkreditväsendet, vilkas rent kreditpolitiska funktion är väsentligt mermarkerad. När man ser vad de stora affärsbankerna har för makt päolika områden i samhällslivet - över produktionslivet, över industrin finnerman att den kontroUen är oerhört starkt koncentrerad. Inom själva banksektorn,om vi bara ser till bankföretagen, råder en extrem koncentration päaffärsbankssidan. Det är egentligen bara två stora maktgrupper som man där kanurskilja - Skandinaviska enskilda banken och Svenska . Den bilden av en extrem koncentration skärps högstväsentligt när man går över till att se på vilken roll dessa två speciellafinansgrupper, dessa två jättelika finanspolitiska och monopolkapitalistiska toppgrupper,spelar i produktionslivet och i industrin. Det gäller framför alltSkandinaviska enskilda banken, vars position är utan jämförelse. Jag tror t. o.m, att det är svårt - och jag kan där åberopa koncentrationsutredningenskonstateranden även om man går tiU avancerade kapitalistiska länder iandra delar av världen att finna något motstycke till att en enda bank, en endaspeciell, starkt avgränsad liten finansgrupp har ett så enormt inflytande överdet ekonomiska livet i ett enskilt land. Jag har gjort ett grovt urval och bara plockat fram denverkhgt maktpolitiskt tunga sektorn inom produktionslivet, alltså de börsnoteradeaktiebolagen som har över 50 mUjoner kronor i aktiekapital - detta är en någotgrov metodik, det erkännes, men man får på det sättet med ca 60 av de verkligajättarna, de som dominerar svensk ekonomi och svenskt produktionsliv. Av dessa59 börsnoterade aktiebolag med i aktiekapitalkontrolleras 24 av Skandinaviska enskilda banken, och det är också de allrastörsta aktiebolagen som finns bland dessa 24, 12 stycken kontrolleras avSvenska , ytterligare 10 kontrolleras av en kombination avSkandinaviska enskUda banks- och Svenska handelsbanksintressen. Sedan finns detytterligare 6 av de 59 som kontrolleras av någon av dessa båda toppgrupper, SEBeller SHB, gemensamt med någon tredje finansgrupp eller gemensamt med staten en kombination som intressant nog också förekommer. 7 av 59 står utanför dennakrets och är rent äganderättsligt i väsentlig mån självständiga, vilketnaturligtvis inte betyder att de inte kan vara kreditmässigt i hög gradberoende, och faktiskt också är så, av någon av de stora finansgrupperna. Av aktiekapitalet i dessa storföretag - och även om det ärett sätt att mäta som är något oegentligt, eftersom bakom en och samma summa inommeUt kapital i och för sig kan stå olika grader av makt och ekonomiskatillgångar, kanske man kan acceptera det som en grov vägledning kontroUerarSkandinaviska enskilda banken ensam . kontrollerarSkandinaviska enskilda banken tUlsammans med Svenska , ochSvenska kontrollerar ensam . Mer än 85procent av aktiekapitalet i storföretagen kontrolleras alltså av tvåstorfinansgrupper, två storbanker. Ändå säger utskottets majoritet i sitt betänkande att detär en överdriven oro när man talar om att denna koncentrationsgrad skulleutgöra en maktpolitisk fara. Man kan då fråga sig: Hur hög skall den procentenvara för att utskottet skall behaga bli oroat? , somsocialdemokraterna i denna fråga som i sä många andra har lierat sig med, sernaturligtvis lika gärna att det blir ; det är ju fuUt logiskt medderas politiska övertygelse. Men den intressanta frågan är: Vid vilkenkoncentrationsprocent blir socialdemokraterna oroade? De är inte oroade vid 85procent. Någonstans mellan och måste alltså deras orointräda. Det är en ganska snäv marginal som den har att röra sig på i så fall;. Deras hnje hgger de facto mycket nära . smyger man in en brasklapp i utskottsbetänkandet. Mansäger: "Självfallet måste dock skadlig ekonomisk maktkoncentration förebyggas. "Det är intressant. Det låter säga sig, men vi har alla sett att det låter sigicke lika lätt göra. När den stora bankfusionen med sina särskUdaskattelättnader och gratisförmåner kom till stånd, hur förebyggde dårepresentanterna för de grupper som utgör majoritetssidan i utskottet denskadhga maktkoncentrationen? Och hur var det med insynen den 10 protokoll 1973. gången denna insyn som man fäster sä stor vikt vid och vars existens man gör så stortnummer av, denna insyn som man gör till ett huvudargument för att inte ta itumed den äganderättshga och maktpolitiska kontrollfrågan? Vi vet alla att denstora bankfusionen inte bara aktivt understöddes, den vållade inte alls någonoro, det var inte alls tal om att förebygga någon skadlig maktkoncentration,utan det var tal om att uppmuntra och aktivt understödja med förmåner enskadlig maktkoncentration. Vi vet också att denna fusion överraskade även mångaledande socialdemokrater, inklusive dem som bland sina funktioner räknadeuppgiften att vara någon sorts representanter för ett slags samhällsintressevisavi banksektorn. Sedan heter det i utskottsbetänkandet att kreditväsendetförutsätter stora enheter. Det är en vacker lovsång till den kapitalistiskakoncentrationsteorin. Men den synen skulle ha blivit logisk enbart under enförutsättning. Om man verkligen eftersträvade stora enheter för samordningensskull på kreditväsendets område, då vore nämligen just en stor statligaffärsbank, som tog hand om det nu privata affärsbankskapitalet, den endaorganisatoriskt riktiga och logiska lösningen. Att som så ofta i debatten hävdaatt WaUenberg och Svenska i alla fall är svenskar och att det ärbättre att kontrolleras och dirigeras av svenska maktgrupper, eUer maktgrupperi vilka ingår svenska medborgare, än av någon stor utländsk bankkoncern, det ärsom alla vet ett irrationellt argument. Det är en högst formell svenskhet somdessa finansjättar besitter. När det gäller deras sätt att bedöma det svenskafolkflertalets intressen visavi sina egna så tror jag att deras synpunkter ärvida mer multinationeUa än nationeUa. Vi betonar mycket starkt i vår motion att ettförstatligande av affärsbanksväsendet skapar på intet sätt socialism och är isig självt, taget som en isolerad åtgärd och som ett rentäganderättsöverförande, icke nödvändigtvis en socialistisk åtgärd. Men det ärobestridligen ett maktpolitiskt slag mot storfinansen, dess herravälde och dessdirigering av svensk ekonomi och politik. Och självfallet kan organisationeninom ramen för ett statligt bankväsende byggas upp på ett sådant sätt att detinte hknar de nuvarande statliga bankerna, som väsentligen tUl sin karaktär äratt beteckna som statskapitalistiska, utan kommer att innebära ett praktisktfolkinflytande och en o:ffentlig politisk styrning av kapitalströmmarna ilandet. Det är två frågekomplex som är aktuella hiir och som manskulle vilja StäUa under diskussion. Man skuhe vilja ha ett svar frånsocialdemokraterna hur de inför sig själva kan försvara och lösa det dUemmasom de här är utsatta för rent maktpolitiskt. Först och främst ställer man sig frågan; Varför är ni såangelägna om att i det här utskottsbetänkandet bagatellisera den klartdokumenterade och av era egna koncentrationsutredningar klart bekräftade enormamaktkoncentrationen? Och varför underskattar ni den oro som kommer tiU uttryckinför den här maktpolitiska koncentrationen inte bara från vänsterpartietkommunisterna, inte bara från , vilket så att säga företräder desmåborgerliga mellanskiktens berättigade rädsla för del allt mäktigarestorkapitalet, utan också från mycket stora delar av det socialdemokratiskapartifolket, som ofta har betraktat kravet på ett överförande i statlig ägo avdet privata affärsbanksväsendet som närmast ett klassiskt historisktsocialdemokratiskt krav? Varför motarbetar ni så intensivt kongressopinionen iert eget parti i den här frågan? Och varför skaU ni till varje pris mobiliserabåde och mot de kongressombud som vid den senastesocialdemokratiska partikongressen tog upp och drev den här frågan som vi nufrån vpk driver i denna kammare? Varför fäste ni så stor vikt vid att slå nedden kongressopinionen? Ni låter utföra koncentrationsutredningar, som på ettavslöjande sätt talar om hur det är ställt med maktkoncentrationen inom detekonomiska livet. I och för sig var det inget nytt ni kom med; utredningar avdet slaget hade ju då utförts av vpk:s partiordförande. Men det komju i alla fall officiella statliga utredningar som satte dessa fakta på pränt. Ni använder denna bild som koncentrationsutredningen gerför att i valtaktiska sammanhang söka mobilisera upp småfolksopinionen motstorfinansen när ni behöver det. Men mellan valen är ni en hämningslös ochtrogen hjälpare åt storfinansen och hamnar troget, liksom i den här frågan, påsamma sida som storindustrins och storkapitalets partipolitiskaföreträdare i den här . Jag skulle vilja stäUa några frågor tUl den representantför socialdemokratin som skall försvara utskottsmajoritetens betänkande. Hurtror ni någonsin att arbetarmakt kan skapas i det här landet med det tiUståndpå affärsbanksväsendets område som ni här så intensivt försvarar? Hur tror niatt man skall kunna hävda några andra principer än den flackavinstmaximeringen och profittänkandet om man inte griper sig an medmaktproblemet inom den privata affärsbankssektorn? Hur tror ni att styrning av kapital till ekonomiskt nutiUbakagående regioner någonsin skall kunna åstadkommas med det bankväsende somnu finns? Hur tror ni att prioriteringen mellan oUka sociala behovpå lång sikt inom produktionen, inom forskningen osv. skall kunna tillgodoses ifolkflertalets intresse så länge vi har denna enorma koncentration avkapitalströmmarna och makten över den i två jättelika finansgrupper, styrda avett ytterst htet antal människor som står i stark förbindelse med det utländskastorkapitalet? Hur tror ni att kapitalexporten, som är ett probleminte minst från tUlväxt- och sysselsättningssynpunkt i det här landet, skallkunna påverkas och förhindras med den äganderättsliga och maktpolitiskastruktur som finns? Hur tror ni över huvud att någon form av närings-ochsysselsättningspolitik skall kunna föras i det här landet med ett privat:affärsbanksväsende och med dessa stora finansgrupper, om denna näringspolitikoch regionpolitik och vad det nu gäller skaU bh någonting annat än en trogenspeghng av den utveckhng som de storkapitalistiska intressena driver och som delagbundet följer? Det kan väl konstateras att socialdemokratins gamlapartiprogram, som alltid med klassisk konsekvens tog upp just kreditväsendetsförstatligande som ett väsenthgt krav, nu som alla vet är avskaffade.Och det är begripligt, för deras krav rimmade väldigt dåligt med den hjälp tUlstorbanksfusioner som den socialdemokratiska regeringen har ägnatsig åt. Men man frågar sig osökt ibland, inte minst som gammal f. d.socialdemokrat: Hur skulle de socialdemokratiska pionjärerna, som skrev degamla socialdemokratiska programmen, ha reagerat om de sågsocialdemokratin här samarbeta med tUl storbankernas skydd och i enpropaganda som går ut på att bagatellisera det hela och påstå att ettmaktpolitiskt problem i den här frågan egentligen inte finns? Sist och slutligen: Vi delar många av desynpunkter som har fört fram i den här frågan. Men som alla vet och somvi också har redogjort för i våra reservationer har vi en annan utgångspunkt.Vi tror att på grund av det faktiska förhållandet att den avanceradekapitalismen har en lagbunden tendens till koncentration är det endast merbegränsade - i och för sig inte betydelselösa - framgångar som kan vinnas genomatt man på olika sätt med organisatoriska och legala restriktioner sökermodifiera koncentrationsgraden inom finanskapitalet. Vi tror emellertid inteatt man på den vägen kan stoppa kapitalismens lagbundna utveckling vibetraktar det som i någon mån orealistiskt. Men självfallet uppfattar vicenterns deklarationer här som vida mindre oacceptabla ur vår synpunkt änutskottsbetänkandets hämningslöst storfinansiellt inriktade ideologiskauppläggning. I voteringen kommer vi inom vpk att göra så att vi i förstaomgången yrkar bifall till och röstar för reservationerna 1 b respektive 2 b.Slås de i voteringen om kontraproposition ut av reservationer kommervi för vår del att avstå. Vi vUl väl dock kanske deklarera, som jag nu antydde,att den ideologi som styrt utskottsmajoriteten är för oss väsentligt meroacceptabel än den syn som styr mer kritiskt präglade framträdanden. i (c): Enligt min mening är koncentrationskrafterna isamhället starkare . Affärsbankerna och tUl dessa knutnainvestmentbolag samt de omfattande band som finns mellan affärsbankerna ochstorföretagen - detta komplex tillsammantaget är en av de viktigastedrivkrafterna bakom koncentrationsprocessen i det svenska näringslivet. Därföråterkommer också denna debatt gång på gång och måste så göra, tUl dess vi harfunnit instrument som förmår tygla denna utveckling.