prot · FW0947 · 1973-12-31 00:00:00 — Jag ber att få tacka industriministern försvaret på min interpellation. Det var ett positivt svar med en klar deklarationav intresse av ett engagemang i oljeprospekteringen i . Bakgrundentill min interpellation är utvecklingen på världsmarknaden 5 protokoll 1973. Ang. de norska olje-och gasfyndigheternas betydelse förSverige för olja.Även om det inte finns anledning att dramatisera utvecklingen och tala omenergikris, är det uppenbart att vi nalkas ett läge där det kan uppstå vissatemporära försörjningssvårigheter med olja i avvaktan på utvecklingen av andraoch alternativa energikällor. Detta motiverar en höjd beredskap från svensksida när det gäller att ta till vara energikällor inom vårt land lika väl somdet kräver en höjd beredskap i handelspolitiskt avseende för att tillförsäkravårt land leveranser från närbelägna energikällor. Oljan lär , som jag påmint om i min fråga, svara för 75å av totala energibehov. Enligt tillgängliga kalkylerberäknas förbrukningen 1980 vara . Oljans procentueUaandel i industrialslringen beräknas då vara . Särskilt har en ökad konkurrens från kunnat noteras beträffandeden råolja som tidigare ansetts reserverad för europeiska köpare. Anledningenhärtill är den stora energikonsumtionen i , som i ökad omfattning måstetäckas genom import av utländsk olja. Man räknar med att av USÄ;soljebehov kommer att importeras och att man mycket snart når . Det är alltså mot den här bakgrunden som man litetdramatiskt talar om energikris. Även om det enligt min uppfattning är en klaröverdrift är det uppenbart att energifrågorna bhr allt centralare iindustriländernas framtida planering. På lång sikt måste energiförsörjningenmed andra ord ägnas en speciell omsorg och uppmärksamhet. Mot denna bakgrund ärdet ganska naturligt att stort intresse kommit att knytas till de nu till vissdel exploateringsfärdiga fyndigheterna i . Industriministern konstaterar i sitt svar att starkatekniska och kommersiella faktorer sannolikt gör att de nu tillgängligafyndigheterna inte i första hand kommer att lämna några direkta bidrag tillNordens energiförsörjning. Det förefaller ju så om man skall döma avtillgängliga rapporter, och det är just ur den synpunkten väsentligt att manredan nu från svensk sida etablerar en sådan handlingsberedskap att ettnorskt-svenskt samarbete kan framstå som ett tänkbart alternativ till andrakonstellationer. Det har för övrigt av en representant för Norsk Hydronyligen i en debatt här i påpekats, att de tekniska förutsättningarnaför att tillföra olja från de nu färdiga fyndigheterna i kommeratt raskt förbättras, och att det bara är en tidsfråga innan man kan forceraden s. k. Men trots detta knyter sig nu intresset i växandeomfattning till vad prospekteringsarbetet norr om 62 :a breddgraden kan ge,vilket industriministern också påpekade. Experter håller för troligt attprospekleringen norrom 62:a breddgraden kan bli väl så intressant som den somnu genomförts söder om den 62 :a breddgraden. Del har ju därvid också hävdatsatt de tekniska förutsättningarna för dessa fyndigheter är sådana att man merdirekt kommer att kunna påverka energiförsörjningen i . Detta är, om jagförstått industriministern rätt, också hans bedömning. Om så skulle visa sig vara fallet är det ett primärtsvenskt intresse att delta i den fortsatta prospekteringen för att därmed skapagarantier för att dessa nya fyndigheter så långt möjligt kan bli till glädje för Med tanke på att det är angeläget att det regionalpolitiskasamarbetet med utbyggs öppnar sig här också intressanta aspekter inteminst i mellersta . Mot den bakgrunden noterar jag med stort intresseindustriministerns meddelande i sitt svar att det föreligger planer på ettsvenskt engagemang i prospekteringen med deltagande av såväl statliga somenskilda företag samt att frågan kommer att bli aktualiserad. Det varett glädjande besked, och jag vill bara understryka angelägenheten av att såsnart sker. Jag vill bara komplettera mitt tidigarebesked med att säga att jag räknar med att kunna lägga enproposition rörande vissa problem på olje- och gasområdet. Det materialet börkunna hgga som underlag för en mera omfattande debatt i omkring demycket viktiga energiproblemen. Överläggningen var härmed slutad. Om åtgärder mot trafikbuller §10 Om åtgärder mot trafikbuller Herr kommunikationsministern erhöll ordet för attbesvara () framställda interpeUation, nr 27, tillherr jordbruksministern, och anförde: har frågat jordbruksministerndels om de värden för tolerabla bullernivåer som anges i den av planverketutgivna mformationsskriften Samhällsplanering och vägtrafikbuller bör iavvaktan på trafikbullerutredningen beaktas och i görligaste mån tillämpas avansvariga myndigheter, dels om bör ges sådana ändrade direktiv attåtgärder mot sådan mUjöfarlig verksamhet som utgörs av buller skall ingå som enväsentlig del av anläggningskostnaderna för nya trafikleder och vägar. Interpellationenhar överlämnats till mig för besvarande. De förslag till riktlinjer för planering med hänsyn tillvägtrafikbuller som åsyftas i interpellationen har utarbetats gemensamt avplanverket, , och . Enligt en särskUd kungörelse får myndighetinte utan att underställa Kungl. Maj:t frågan meddela ändrade eller nyaföreskrifter, anvisningar eller råd som kan påverka standard eller tillämpadenormer och som i väsentlig grad kan leda till direkta eller indirektakostnadsökningar. Med hänvisning till cirkuläret hemställde planverket hosKungl. Maj:t att få ge ut förslaget till riktlinjer såsom "icke bindanderåd och anvisningar" enligt 76 § byggnadsstadgan. De problem och ölägenheter som är förenade med det växandetrafikbullret utreds av trafikbullerutredningen. Denna skalllägga fram förslag till normer, som skall omfatta gränsvärden för såvälemission som immission. Utredningen skall i anslutning härtUI söka bedöma densamhällsekonomiska innebörden av föreslagna normer. Vid prövningen avplanverkels förslag ansågs det att ett slutligt ställningsta- Om åtgärder mot trafikbuller gande idenna väsentliga planerings- och miljöfråga krävde tillgång till resultatet avtrafikbullerutredningens arbete. Även vägkostnadsutred-ningens arbete ansågsvara av betydelse i sammanhanget. Maj:ls beslut i anledning av planverkets hemställanblev mot denna bakgrund att riktlinjerna tills vidare icke skulle få ges ut somsådana råd och anvisningar som avses i 76 § byggnadsstadgan. Det konstateradesdock att det framlagda förslaget innehöll ett värdefulltkunskapsmaterial som borde göras tillgängligt i samhällsbyg-gandet. Av särskiltvärde ansågs förslaget vara i de delar som avser planläggning för nybebyggelseinom obebyggda områden där planläggningsarbetet ofta kan bedrivas medstörre frihet. Maj:t förordnade därför att förslaget till riktlinjergenom planverkets försorg skulle överlämnas till samtliga byggnadsnämnder såsominformation i fråga om vägtrafikbuller. Detta har skett genom . Av skäl som jag redogjort för har de föreslagnariktlinjerna alltså inte getts karaktären av råd och anvisningar. Enligt minmening finns del inte anledning att nu endast efter Kungl. Maj;lsbeslut göra någon ändrad bedömning. Såväl trafikbullerutredningen somvägkost-nadsutredningen kommer vidare enligt vad jag inhämtat att avgebetänkanden . Jag är inte heller beredd att medverka tillatt ges några ändrade direktiv när det gäller skyldigheten att vidtaåtgärder mot vägtrafikbuller. Låt mig i sammanhanget erinra om att det i såvälmUjöskyddslagen som väglagen redan finns föreskrifter om åtgärder motvägtrafikbuller som har att beakta i sin verksamhet. I t. ex. 4 §väglagen fastslås att vid väghållning som omfattar både byggande och drift avväg - skall tillbörlig hänsyn tas tUl förutom enskilda intressen även allmännasådana, bl. a. miljöskydd och naturvård. HerrWIJKMAN (m): Jag vill först tacka herr statsrådet svaret på min interpellation. Jag ställde frågorna till miljöministern menfick svar av kommunikationsministern. Jag kan inle uttala mig om huruvidasvaret hade blivit annorlunda formulerat om hade formulerat det.Faktum är dock, herr statsrådet, att jag känner en viss besvikelse över detsvar som är presterat. Buller av olika slag är nog det miljöproblem som hittillsminst eller i varje fall kortast tid uppmärksammats i den allmänna debatten.Nedsmutsning av luft och vatten är liksom mer enkelt att mäta och även attvidta åtgärder emot. Bullret torde dock vara det miljöproblem som oftast störde enskilda människorna och därtill ständigt bidrar till uppkomsten av olikatyper av stressfenomen. Det är utomordentligt angeläget att vi kommer tillrätta med bullret, att vi får fram klara normer över hur mycket buller som kantolereras i olika sammanhang och att vi verkligen kan nagla fasl vem som skallsvara för bullerskyddande, sanerande åtgärder och betala kostnaderna. Det saknas normer när det gäller buller. Det innebär att det mesta viägnar oss åt när vi diskuterar dessa frågor blir tyckande i olika riktningar.Vi har dock vissa hjälpmedel när vi uttalar oss, och ett sådant är planverketsrekommendationer när det gäUer trafikbuller. Vi har också flera internationellanormer att gå efter, och det torde vara uppenbart, åtminstone för mig, att vi iavvaktan på en egen lagstiftning måste ta hänsyn tUl dessa riktlinjer. Den direkta orsaken till min interpellation var bl. a. attvi i har ett otal exempel där nyatrafikleder dragils fram på ett sätt, som medfört svåra problem för de boende.Jag har i interpellationen exemplifierat med , Värmdöleden och äventrafikomläggningen pä . Det sista fallet gäller inte en trafikled mendock en trafikomläggning, som på vissa håll har förorsakat ökat buller. Därtillkan läggas bl. a. ett intressant och aktuellt exempel ute i , därHuvudstaledens fortsatta dragning vållat stor debatt främst motbakgrund av förväntade bullerskador till följd av den av beslutadealternativa dragningen. När det gäller olika trafikleder och gator faller ansvaretför projektering och byggande på olika myndigheter. Det jag främst finnerintressant att diskutera här är självfallet ansvar. När det gällerVärmdöleden har redan byggt en viss del färdig, och man håller nu påatt projektera fortsättningen. Utefter den redan färdiga leden har betydandebostadsområden fått stora bullerproblem. Mycket höga bullereffektsni-våer haruppmätts i områdena Alphyddan, Finntorp och Henriksdal, och hyresgästerna harnu ställt krav på bl. a. förstärkning av fönstren för att utestänga en del avbullret. För den fortsatta sträckningen har experter räknat ut attflera hundra fastigheter kommer att hamna så nära den tilltänkta motorvägen attinotoreffektsnivåer på över (A) kommer att bli det normala.Som jämförelse kan nämnas alt planverkets redommendalioner går ut på att intetolerera högre effekter i boendemUjöer än (A) och (A). Det är alltså uppenbart att många hundra boende bara utefter dennaväg kommer att befinna sig i direkt skadliga miljöer. har enligt kommunens representanter icke varitberett att vidta nödvändiga bullersanerande åtgärder. Detta gäller såväl denredan färdiga vägsträckan som den projekterade. Kommunen anser sig inte skyldigatt ensam svara för åtgärderna allra helst som en stor del av trafiken är rengenomfarlstrafik. Och berörda fastighetsägare har helt naturligt konstateratatt byte av fönster eller åtgärder för alt på annat sätt hindra bullret ärdyrbara och inte rimligtvis bör enbart belasta fastighetsägaren. Frågan inställer sig: Vem skall betala bullersaneringen?Eller skall hyresgästerna tvingas leva med dån i sina öron dag somnatt? Denna principiella frågeställning har statsrådet i stort sett undvikit.Herr vill inte lägga på ökat ansvar utan konstaterar bara altgällande väglag anger hur skall bygga vägar med hänsyn tagen äventill bl. a. buller. Men när nu väglagen inle räcker till? Om bullerskador ochproblem av allvarligare karaktär uppstår, vad säger det ansvariga statsrådet då? Jo, såvitt jag förstår mot bakgrund av min Om åtgärder mot trafikbuller Nr 47 redovisning i interpeUationenhänvisar han tUl samma lag. TisdafTpn den Berörda hyresgäster i detta fall, fastighetsägare och kommunalmän kan 1/-1 in-7-5 knappast vara tillfredsstäUda medett sådant uttalande. -------------------- Statsrådet tar i sitt svaräven upp miljöskyddslagen. 1 5 § i Omåtgärder mot denna lag slås fast: "Den somutövar----- miljöfarlig verksamhet skall trafikbuller vidtaga de skyddåtgärder som skäligen kan fordras för alt förebyggaeller avhjälpa olägenhet." Eftersom vi saknar bullernormer blir det enganska knivig fråga att avgöra vad som är mUjöfarlig verksamhet i dettahänseende. Men för att nu statsrådets uttalande om miljöskyddslagen skall hanågon innebörd - och inte bara vara tomma ord - innebär väl det att herrstatsrådet har några egna värderingar om var gränserna går för tolerabla bullernivåer.I sådant fall vore det angeläget att få dessa redovisade. Jag har i min interpellation även tagit upp ett intressantfall från . En äldre fastighet i har hamnat nära E 3, och i enlägenhet anmälde hyresgästen till hälsovårdsnämnden, att det för honom var ensanitär olägenhet att vistas i lägenheten tiU följd av bullret. Bullermätningarvisade mycket höga nivåer - främst . Allvarliga sömnstörningar ärsannolika i det aktuella fallet, konstaterade inkopplade experter. förbjöd då fastighetsägaren att vidarehyra ut lägenheten. Fastighetsägaren, det kommunala bolaget i , överklagadehos . Slutligen hamnade ärendet hos regeringsrätten, vilkenundanröjde hälsovårdsnämndens beslut och anförde bl. a. att det måste varautövaren av den mUjöfarliga verksamheten, dvs. i det här fallet väghållaren,som skulle stå för bullersaneringen. har förhandlat medvägverket, som är väghållare, men har svarat att man saknar medel attklara detta. Det sannolika tycks nu bli att hälsovårdsnämnden stämmer vägverkettiU ett skadeståndsmål. Exemplet frän PartUle är intressant av flera skäl. Det ärju klart att regeringsrätten i det här fallet ansåg att väghållaren är den somi första hand bör svara för bullersaneringen, men det är intressant också av enannan anledning. Bullernivåerna i Partillefallet har sin motsvarighet på mångahåll i landet. Värmdöleden är ett exempel. Mätningar som gjorts inom ett områdeutefter visar att åtskilliga fastigheter där har höga bullernivåer,och åtskilliga innerstadsgator i och andra tätorter har jämförbarabullerproblem. I avvaktan på bullernormer, vad anser statsrådet attbullerskadade människor utefter hundratals trafikleder och gator skall företasig? Skall de klaga hos hälsovårdsmyndigheterna och sätta i gång långaprocesser? Skall de vända sig direkt till ? Och kanske än viktigare,skall man från ansvarigt politiskt håll, med hänvisning tUl att vi saknarnormer, fortsätta alt projektera vägar och trafikleder utan större hänsyn tillbullerskyddet? gör det naturligtvis lätt för sig redan i sin mterpellation,och han fortsätter med det i sitt inlägg här. Det är klart att 70 man kan ställa frågor om vad somskall vara lolerabelt buller och icke Det är klart alt man kan ställa frågor av typen: Vem skall betala detsom kan sägas vara olägenhet i det här sammanhanget för villaägare eller andra?Jag kan också ställa frågor av den typen, om jag så önskar, men det är ganskameningslöst att göra det mol den bakgrund som jag tänkte tala litet om. Jag har nämnt i svaret att försöker i möjligastemån ta hänsyn till bullerproblemen. Man försöker vid nyplanering att användaplanverkets informationsskrift i bullerfrågan och låter den vara i viss månvägledande. Både när det gäller nybyggnation och när det gäller ombyggnader avvägar har man också att beakta vad som föreskrivs i 5 § mUjöskyddslagen. Enligtden skall de försiktighetsmått iakttas och de skyddsåtgärder vidtas somskäligen kan fordras för att förebygga eller avhjälpa olägenheter. Men detstadgas också att man vid bedömningen av vad som kan anses skäligt har att göraen avvägning mellan olika intressen och därvid ta hänsyn till nyttan avexempelvis en investering, kostnaden för eventuella skyddsåtgärder och denekonomiska verkan i övrigt av försiktighetsmått som kan komma i fråga. Det är alltå inte så enkelt som att bara konstatera atthär har troligen uppstått ett icke tolerabelt buller - har välinte lett i bevis vad som är tolerabelt och icke tolerabelt, åtminstone intehittills och säga att här finns någon skyldig, någon som skall betala, om detnu gäller ekonomiska värden. Det är dessutom viktigt att konstatera att även omvägverket för viss väg är väghållare, så vilar dock det allmännaplanläggningsarbetet för områdena kring vägen på kommunen, skall upprättas i samråd med kommunen, som alltså har ansvaretför detaljplaner i anslutning till den nya vägen. Vid detaljplanearbetet måstesärskild uppmärksamhet ägnas åt bullerfrågorna. Det är angeläget framhålla,tycker jag, vikten av att detaljplanearbetet verkligen bedrivs parallellt medarbetet på vägarbetsplanen, bl. a. för att bullerproblemen skall kunna bedömasfrån allmän plansynpunkt. Som ansvarsfrågan nu är formulerad kan det annars imånga fall lätt bU så, vilket vi har exempel på kanske rent av något av deexempel som refererade frän talarstolen hör dit - att en kommunplanerar nybebyggelse alltför nära vägen och utgår från att har attstå för eventuella senare kostnader för skyddsåtgärder. Jag har inte sagt attdet gäller något av de fall tar upp, men varken ellerjag är väl helt säkra på om det förhåller sig så i något av de exemplen eller inågot annat fall, som vi kan få höra talas om. Jag säger det här mot bakgrund av vad i sitt inläggnyss strök under: att det han tyckte var intressant var alt diskuteravägverkets ansvar. Resonerar man så har man en förutfattad mening! Enligt herrWijkman är det enda som bör diskuteras i den här frågan ansvar. Jagser betydligt vidare på den här frågan, och även om det är intressant all se påvägverkets ansvar bör det ändå i en sådan här bedömning mer vara en fråga omatt försöka få en samlad bild av, om man nu skall använda ordet, ansvarsfrågan. Sedan måste man komma ihåg att frågan om vem som bör haansvaret för åtgärder mot bullerstörningar här betydelse inle bara förvägverket Om åtgärder mot trafikbuller Nr 47 utan kanske ännu mer för deväghållande kommunerna. Det är väl inte rj.. . j obekant att kommunerna är väghållare för del av de 20 mnrs1973 trafikleder som går genom bebyggelse, där bullersituationen kan vara Det är bl. a. den problematiken som vi hoppasskall bli ordentligt Omatgaraer m belyst - bland många andra frågor -i trafikbullerutredningens betänkan- Vad jag velat säga med det jaganfört är bara att man skaU vara Utet försiktig när man i förväg mer ellermindre konsekvent har bestämt sig för var syndaren finns jag måste tyvärruppfatta inlägg som om han redan funnit syndaren. Jag kan inte underlåta att säga att del naturligtvis ärintressant att det av inlägg tycks framgå att han sitter inne meduppgifter om var gränsen för det tolerabla respektive icke tolerabla bullret finns. Han frågar varför inte jag vill ha en sådan uppfattning klar.Kommunikationsministern bör stå upp här och säga, anför , vad somär tolerabelt och icke tolerabelt buller. Ja, om det vore så enkelt hade detinte funnits stor anledning att tUlsätta trafikbullerutredningen. Vi hartiUsatt den i det huvudsakliga syftet att den skall hjälpa oss med att iframtiden kunna diskutera bullerfrågorna mer konsekvent. Det är således inte såenkelt i den delen heller. Jag skall inte avkräva någotytterligare besked på den punkten. Men om han trodde att jag satt inne meduppgift om gränsvärdena är det fel! Jag har inte alls kännedom om dem. Jagerkänner oförbehållsamt att jag avvaktar trafikbullerutredningens resultat medlika stort intresse som jag hoppas att gör. Den har lovat alt denskall lägga fram sitt betänkande under loppet av innevarande år, om ingetoförutsett inträffar. När så skett tycker jag att det finns anledning för ossalla andra, som inte deltar i del mycket svåra arbetet, att försöka bedömaresultatet av arbetet. Jag viU inte gå in i någon diskussion med omenskilda faU. Jag tycker att det skulle vara fel. Jag har mycket noggrant lästmterpellationen, där tar upp Partillefallet och en del andra fall,och eftersom jag inte har något intresse av alt - och inte skall - gå in ienskilda ärenden får de påståenden som har gjort från talarstoleni de frågorna stå obesvarade. Sammantaget således: Jag tror alt vi skall vara litetförsiktiga i våra bedömanden av vad som bör ske . Under alla förhållandenskall vi vänta de månader som är kvar tills trafikbullerutredningen är färdigmed sitt arbete. Jag tror att vi skuUe göra störst skada, , om viskulle deklarera en mer eller mindre bestämd uppfattning om vad som skall görasnu, när det bara är några månader kvar tills vi har ett riktigt, relevant ochväl underbyggt material all diskutera. Om vi väntar till dess tror jag attdiskussionen blir mer meningsfylld. Det är naturligtvis lätt att som ansvarigt statsråd säga till en ledamotsom i en interpellation har tagit upp ett problem som han kännerför, att vederbörande gör det lätt för sig, att han förenklar 72 problematiken osv. Skall man ta uppspecifika trafikbullerproblem måste mannaturligtvis renodla problematiken. Det är klart att jag kunde ha skrivit eninterpellation som hade varit tio gånger så lång och som hade innehållitreservationer hit och reservationer dit. Men jag försökte fästa herrstat.srådets uppmärksamhet på att vi runt omkring i det här storstadsområdethar en mängd områden där trafikbuller, även om det inte finns normer angivna,upplevs som utomordentligt störande för de boende. Och jag ville alltså ha ettuttalande, ett angivande av några principer, av statsrådet beträffande hur manskall bedöma det här. Man kan alltid hänvisa till sittande utredningar, och detgör statsrådet även i den här frågan. Jag är medveten om atttrafikbullerutredningen under innevarande år kommer att framlägga resultatetav sitt arbete. Men sedan vet vi att det skall vara remisstider och att del kanta både ett och innan en proposition slutligen läggs fram och vi får ettbeslut. Även om utredningen blir klar inom de närmaste och ävenom en proposition läggs fram är dessa problem just nuakuta och kräver någon form av ställningstagande. Jag vet att regeringen harhos sig för avgörande bl. a. Solnas skrivelse med besvär över vägverketsyttrande om Huvudstaleden. 1 det fallet måste regeringen, vad jag förslår, laställning till huruvida den skall godta kommunens påståenden alt den föreslagnasträckningen av Huvudstaleden ovan jord innebär väsentliga miljöproblem ochdärför eventuellt godkänna en tunnel. Jag drog upp ett antal exempel för att visa att här byggstrafikleder -det har gjorts och det kommer att göras underde kommande åren - om vilkas lämplighet man har olika uppfattningar frånvägverkets och kommunens sida och även, tror jag, från de boendes sida. Vi vetalla att det i sådana här frågor är väldigt långa planeringstider, och det kanta innan den lokala opinionen verkligen upptäcker vad som är pågång. Men åtminstone i fallet har man nu med experthjälp kommit fram lUIatt den projekterade vägen kommer att leda till svåra bullerskador för någrahundratal fastighetsägare och boende. Statsrådet säger att jag tycks sitta inne med kunskap omvar de tolerabla bullernivåerna ligger och att vi i så fall skulle kunnaavskriva den här utredningen. Självfallet gör jag inte det. Men om planverkethar givit ut vissa normer och om vi internationellt kan ta fasta på vissanormer -från , frän , från - kan man i alla fall konstateraatt effektnivåmälningar som ligger på dubbelt så hög nivå både ochdagtid rimligtvis bör antas falla utanför de tolerabla gränserna. Därför är detväl också riktigt att ta upp en mängd sädana fall och ifrågasätta om man interedan i dag borde vidta åtgärder. att nu specificera genom att nämna gatuadresser ochannat upprepar jag frågan: Vad skall de hyresgäster, som upplevertrafikbuller som ett mycket störande problem, som ställer krav på sinafastighetsägare att vidta åtgärder, som ställer krav på kommunen, tro efter deuttalanden som statsrådet har gjort?