prot · FW0948 · 1973-12-31 00:00:00 — Vi har aUtså gett uttryck åt vår uppfattning i särskildordning vid sidan av de internationella organen, t. ex. i Vietnamkonflikten.Det upprop som samtliga partier därvid ställde sig bakom innehöll dels enuppmaning till att upphöra med bombningarna, dels en uppmaningtill samtliga stridande parter att gå in för att lösa frågorna med fredligamedel. Det är bara att notera att i denna bedömning av vad som var möjligt försvensk del deltog också moderata samlingspartiet. Rent allmänt har jag den uppfattningen att på alla deväsentliga punkter, där vi är ense om utrikespolitikens inriktning och om vadden kräver av oss, bör vi ta vara på möjligheten att åter och åter redovisadetta för omvärlden. Ju större intern enighet vi därvid kan visa, desto störreblir också tilltron till den. Det ligger väl ett ansvar på oss från alla hållatt icke förstora skillnader som kan uppkomma i en enskUd fråga. Därför villjag klart deklarera, att vad jag anser vara skillnaden är det sätt påvilket man från olika håll har gett uttryck åt sin uppfattning. Men igrundfrågan att alla nationer skall ha rätt att besluta om sitt eget öde ochsin egen framtid, att vi reagerar mot våldet, att vi reagerar motmiljöförstöringen - har jag uppfattat att det råder en total enighet i ,och det tycker jag är utomordentligt bra. underströk - och det gäller välnumera också i fråga om den avgörande punkten att åsiktsneutralitetär det ingen som vill ålägga den . Sedan sade att han var oklar över vad jagmenade med termen "acceptera" när jag sade att en förutsättning föravspänningspolitikens framgång är att den bygger på en accept avskUjaktigheterna i samhällssystemeni öst och väst. Jag tycker att borde ha förstått att jag med accepti sammanhanget självfallet menade - och det är inte någon speciell personliguppfattning från min sida - en vilja tUl samarbete utan att denna vilja tillsamarbete villkoras av förändringar i motpartens samhällssystem. Om nämligensäkerhetskonferensen och de krav och förslag som där framförs skulle ha - ochuppfattas ha - syftet att förändra motpartens samhällssystem, då är, menar jag,en vidareutveckling av avspänningspolitiken icke möjlig. Sedan är detsjälvfallet en helt annan sak att vi i vårt land utifrån våra värderingaruttrycker uppfattningar om individers och olika gruppers viUkor med ellerutan anslutning till deklarationer om de mänskligarättigheterna - också i de kommunistiska staterna. När det gäller uttalanden och ståndpunktstaganden från densvenska regeringens sida, finner jag det rätt självklart att de förhållanden ivår omvärld som vi har anledning att reagera inför, måste i första hand gällanationers handlande gentemot varandra. Vår reaktion i samband med Ungern- ochTjeckoslovakienkriserna var ju i och för sig inte riktade mot det sovjetiskasamhällssystemet utan var riktade mot en konkret yttring av sovjetiskutrikespolitik, som innebar att småstaters oberoende kränktes. Det är inte någon fiendskap till den amerikanska nationen somligger bakom det svenska ställningstagandet i Vietnamfrågan, utan det är denamerikanska politiken i som våra reaktioner har gällt. Jag tror det ärviktigt att de distinktionerna upprätthålls. hade en fråga till - om inte jag ansåg att vibehövde ett bättre analysunderlag, ett bättre prognosmaterial, för att bättrekunna bedöma framtiden och bättre kunna utforma inte bara den svenska politikenutan politiken över huvud taget, för att stabilisera freden, för att få eneffektivare form av fredsforskning än den som för tillfället förekommer och ärtillgänglig nationellt och internationellt. När det gäller en så pass allmäntformulerad fråga vill jag gärna instämma. Jag tror faktiskt också att det förvår egen interna debatts skull skulle vara en fördel om vi fann former för attbedriva en något aktivare forskning kring internationella frågor än vad som förnärvarande förekommer. Till detta kan det bli anledning att återkomma i andrasammanhang. Sedan lyssnade jag på . Först var det på nyttfråga om del här Undéncitalet. Jag vet inle om kan vara omedvetenom vad detta uttalande i verkligheten åsyftar. När jag läst citatet har jagfunnit det självklart att det gällde ställningstagande för den ena eller denandra maktgruppen - det är detta som är intressant ur neutralitetspolitisksynpunkt. Våra ställningstaganden i internationella konflikter får ickeutformas så - detta var aktuellt och jag menaratt det gällerprecis lika mycket att det finns risk för att de framkallaruppfattningen, att vi handlar på den ena maktgruppens uppdrag eller att vårthandlande är någon signal om en ändring i vår grundläggande neutralitetspolitik att vi skulle med våra uttalanden förbereda någon form av militärt samarbetemed den ena eller andra gruppen. Detta är viktigt och någon som helst ändring av dennainställning som gav så energiska uttryck åt, har inte inträffat. Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt mittförsta anförande - och om jag uttryckte mig otydligt beklagar jag detta - attkraftigt understryka trovärdighetsvillkoret för vår utrikespolitik trovärdigheten till vår vilja och förmåga att hävda neutraliteten i händelse avkrig, till vår vilja och förmåga att försvara landet mot de anspråk som av denena eller andra sidan i en storkonflikt kan komma att ställas på vårtterritorium. Och jag menar alldeles bestämt att det finns ingenting i deuttalanden som har gjorts - och inte heller i deuttalanden som gjorts - som har kunnat sätta denna grundläggandeneutralitetspolitiska trovärdighet i fara. Tvärtom anser jag -jagkommer tillbaka till detta - att en tystnad i de frågor som har upprört ossskulle snarare ha kunnat uppfattas som uttryck för en bristande vilja attförsvara våra egna ståndpunkter, vårt eget oberoende. Det visar sig nu i andra inlägg attegentligen häller i sak helt med oss både när det gällervärderingen av skeendet och när det gäller det riktiga i att vi givit uttryckåt våra ståndpunkter. upprördhet gäller inte vare sig vår politiksinnebörd i sak eller vår värdering av det faktiska skeendet i , utanupprördheten som vi fick sådana påtagliga bevis för här i talarstolen gäller den ordval. Formerna och ordvalet stred motanständighet och hövlighet, sade i ett tonläge som hade varitvälgörande i ett annat sammanhang. Jag skulle vilja säga att hade bara entiondel av det engagemang som mobiliserade här i talarstolenavspeglat sig i uttalanden i de allvarliga sakfrågor somVietnamkonflikten handlat om skulle det ha varit glädjande. Formerna för och ordvalet i de uttalanden som gjorts underårets lopp, , har självfallet valls efter situationen och efter denutveckling som ägt rum. Om ordvalet har varit riktigt eller icke får mätas efterden effekt som man har uppnått. Det är ju den politiska effekten som varit detavgörande syftet med dessa uttalanden. Bedömningen av våra uttalanden i dessafrågor kan bara mätas på ett sätt; det för oss helt avgörande kriteriet: Haruttalandena danat till att förkorta kriget? Vi skall självfallet inte överdrivavår betydelse, även om effekten varit ringa är det den som för oss är heltavgörande. Jag fick det intrycket att menade, att om vihade velat att den amerikanska reaktionen skulle ha blivit vad vi nuvet att den blev, så skulle det ha givit oss anledning att ge uttalandet enannan form eller att eventuellt ha underlåtit alt göra något uttalande. Jagkunde bara tolka ord på det sättet. Men jag tycker att det är enmycket farlig slutsats som där drar i sin argumentering. Om vimenar att det var en viktig uppgift för att lämna de bidragsom det stod i vår makt och helt inom ramen för en oförändradneutralitetspolitik alt lämna lill en förkortning av kriget i , såskulle vi lämna detta bidrag och vara beredda att betala ett visstpris för det. Jag skall inte här bagatellisera den nedfrysning av dediplomatiska relationerna vi kallar ju det så - som råder mellanStockholm och . Som jag sagt motsvarar den inle den Det finns som sagt ingen anledning för mig attbagatellisera den nedfrysningen men inte heller någon anledning att dramatiseraden. Del gläder mig dock att vi i denna debatt på en praktisk punkt alla harvarit ense, nämligen därom att det läge som råder inle får föranleda osstill några åtgärder, som kan uppfattas som ett återtagande eller som enförändring av våra ståndpunkter. Jag har varit myckel angelägen om att iregeringsdeklarationen på punkt efter punkt upprepa de ståndpunkter vi intagitför att icke skapa någon osäkerhet i del fallet. Jag tror nämligen och där uppfattar jag det så att vi äreniga, vilket är glädjande - att det vore en oriktig politik, framför aUt pålång sikt, om vi i och därmed i världen i övrigt gav intrycket allvi var beredda att efter påtryckningar ändra grundläggande svenska ställningstaganden.Därför är det egentligen inle mycket annat för oss att göra än alt behandlavåra svensk-amerikanska förbindelser på ett sakligt sätt och med det intressevi har för de förbindelserna. Några speciella initiativ förbereder vi inte. Jagfick inte riktigt klart för mig om efterlyste det; i så fall kan jagsvara nej på den frågan. Men på de många områden där vi har gemensammaintressen och ett gemensamt behov av samarbete med kommer visjälvfallet alt söka befordra detta. Vi kommer att göra det på samma sätt somvi försökt göra tidigare och utifrån de intressen och värderingar som ärgemensamma för de båda nationerna. Utrikes-, handels-ocli valutapoUtisk debatt () kort genmäle: Får jag först uttrycka min glädje över attutrikesministern på del principieUa planet har samma uppfattning som jag, altvi kan göra mera för att få fram ett allsidigt och vederhäftigt beslutsunderlagpå de kontroversiella utrikespolitiska fälten. Jag begär inget förhandsgodkännandeav min idéskiss till ett nordiskt fredsforskningsinslilut, men jag upplever detändå så att här är ett område där man skulle kunna finna gemensamma linjer. När det gäller frågan hur man skall tolka rätten att sägasin mening om de skilda samhällssystemen tycker jag också att utrikesministernkom ett bra stycke närmare min tolkning, när han nu sade att detla attacceptera de skilda samhällsförhållandena betydde "en vilja till samarbeteutan att denna vilja villkoras genom krav på förändringar i motpartens samhällssystem. "Det är en riktig definition av det utgångsläge man har för det politiskaarbetet, exempelvis på kontinent, och den måste vi också godta. Men jaghar svårt att fatta det så att del skulle vara en tillräcklig beskrivning.Utrikesministern tillade ju också att vi självfallet skall uttryckauppfattningar om människors villkor i de kommunistiska staterna. Det är baradet att det sker så tyst och stilla att del knappast hörs när utrikesministerngör del. Såvitt jag vet finns det knappast en rad i den utförligaregeringsdeklarationen som kan tolkas som en sådan uppfattning, trots att dethade funnits stor anledning all - just i syfte att undvika missuppfattningenatt svensk neutralitet skulle vara lika med åsiktsneutralitet - säga sin meningrakt på sak och pä ett begripligt sätt både när det gäller öst och väst. Mankan inle rädda sig med det argument Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt somutrikesministern tUl sist tillgrep, nämligen att vi huvudsakligen yttrar oss omnationernas handlande gentemot varandra. Hur många svenskaregeringsdeklarationer, hur många uttalanden har inte avsett förhållandenaexempelvis i södra , i ? Stabilitet kan ju i längden inte beståi ett land om det råder förtryck, och därför är det nödvändigt att ocksåanalysera och kritisera förtrycket. Låt mig säga att jag inte efterlyst någondemonstration eller någon gest i syfte att förändra relationerna mellan Sverigeoch . Jag har tryckt på att det är en mycket utbredd uppfattning i vårt landatt man i det diplomatiska arbetet bör tUlvarata alla naturliga möjligheter attåterställa normala diplomatiska relationer meUan och vårtland. Jag tror att det är angeläget att se till att inte denna debatt i sig geranledning till några nya negativa inslag, utan att den uttolkning somutrikesministern avslutade sitt inlägg med blir den slutgiltiga. HerrBOHMAN (m) kort genmäle: Jag hade faktiskt svårt att följa med iutrikesministerns senaste anförande. Det var sä mycket "å ena sidan"och "å andra sidan" att jag inte riktigt fick klart för mig varutrikesministern egentligen står, även om slutet var relativt hyggligt. Då det gäller att tolka regeringens deklaration måstejag tydligen nöja mig med uppmaningen; Läs innantill! Kraven på"måttfullhet" kan regeringen inte komma ifrån. Dem har regeringenicke tillgodosett. Utrikesministern har emellertid tydligen nu kommitunderfund med att det är formerna, sättet för protesterna, ordvalet, som vi helatiden konsekvent har kritiserat. Men gjorde utrikesministern gällandeatt regeringen mycket noga valt sina ord, "vägt dem" efter densituation som förelegat för att bedöma vilken "effekt" man skullekunna åstadkomma, och därmed antydde utrikesministern att man genom att jämförakriget i med gasugnar skulle ha "förkortat kriget. "Är det inte en otrolig hybris! Den enda effekt man har åstadkommit är attförbindelserna med har avbrutits; i övrigt har man inte åstadkommitnågon effekt. Vidare påstod utrikesministern att man med sådana häruttalanden syftande tUl att hävda vår frihet och "stärka vårneutralitet". Menar därmed utrikesminister , att Österrikesoch neutralitet har försvagats genom att de i sina uttalanden hariakttagit anständighet och återhållsamhet? Det skulle vara värdefullt att fåsvar på den frågan. Låt mig eftersom jag brukar citera regeringennär del passar mig - återge vad dåvarande utrikesministern sadeefter Pragkrisen, den kris som man, med rätta, behandlade med balanserat lugnoch kyla. uttalade då; "Politiker med benägenhet fördemonstrativa gester" - jag vet inte vem han syftade på - "ochpartitaktiska finurligheler har måhända svårt att förstå det allvar, med vilketvi måste överväga varje steg som kan tänkas påverka det internationellaläget," Vem som är fallen för "demonstrativa gester" det vet vi. Och man kan naturligtvis diskutera om det verkligen är att "påaUvar överväga varje steg"att sätta sig vid det egna köksbordet för att där utarbeta svenskautrikespolitiska deklarationer. Jag tycker att gör sitt bästa föratt dra ned den här debatten - jag skall nu inte betygsätta vidare,men jag är övertygad om att betygsältningen av måste och kommer attfortsätta. säger att det är först nu som jag ochregeringen begripit att det är ordvalet och formen som varit det väsentliga iherr kritik. Nej, , så enkelt är det inte. Det väsentligamotivet bakom kritik - det som så att säga fått fart på herrBohman i den här frågan har icke varit ordvalet och kanske icke hellersakinnehållet i regeringens ställningstagande, utan det har varit den reaktionsom kommit från , Det enda bevis som åberopar som grundför sina anklagelser för att den utrikespolitik i dennafråga varit felaktig och motverkat vår trovärdighet och skadat våra nationellaintressen är det nuvarande tillståndet när det gäller förbindelserna mellanStockholm och , Det tycker jag -och hoppas jag all begripa vad jag säger - är ett mycket farligt sätt alt bedöma svenskutrikespolitik; det inbjuder just till sådana missförstånd som dennaregeringsdeklarations avgörande syfte var att förebygga. Jag hoppas att herrBohman, när han är något mindre i affekt, kommer att inse att det förhåller sigpå det sättet. Utrikes-, handcls-och valutapoUtisk debatt Herr förste vice talmannen anmälde att att tUl protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik. Jag hade inle tänkt yttra mig i debatten, ochi och för sig har utrikesministern täckt hela fältet. Jag skall inte yttra migom relationerna till , Precis som utrikesministern säger är det vårönskan att ha normala diplomatiska förbindelser. Kriget i ser nu ut altta slut, vilket kan bidra till en normalisering av förbindelserna, eftersomkriget i haft en avgörande betydelse i dessa stycken. Det var närmast utläggningar som uppkallademig. har citerat ett regeringsutlalande , Jagvill återföra kammarens ledamöter lill situationen 1959, Situationen var dådensamma som den varit vid mänga andra tillfällen: högern söker enständigtstrid när det gäller utrikespolitiken, och högern och sedermera moderatasamlingspartiet står lika ofta isolerad när det gäller utrikespolitiken, 1 959 sademin företrädare i ämbetet: "Vår kritik mol har salt in framförallt på två punkter. Han har för del första fällt uttalanden, som kan tolkasdärhän alt alliansfriheten är en rent opportunistisk och tillfällig politik,som icke förpliktar oss till neutralitet under krig, utan som tvärtom ger ossmöjlighet att om vi så finner lämpligt uppge alliansfriheten och i händelse avkrig inträda på någon av de krigförandes sida och sålunda själva välja Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt kriget.Han har för det andra i anslutning därtill fällt uttalanden, som visserligenofta varit dunkla och tvetydiga, men där det dock funnits en gemensam tendens,nämligen att skall inleda eller förbereda någon form av mUitärsamverkan med atlantpaklsstalerna," TageErlander anförde vidare; "Högern har inlett en kampanj mot regeringensutrikespolitik. Man försöker få den att i första hand gälla rätten tillyttrandefrihet. Man beskyller oss för eftergifter och undfallenhet motSovjetunionen, Man drar sig inte ens att sätta vårt demokratiska och nationellasinnelag i tvivelsmål. Vi skall inte låta oss förvillas av dessa angrepp. Denkampen kommer vi att möta på ett sätt, som är värdigt den rörelse som mer ännågon annan format svensk demokrati och som i en orolig värid burit det främstaansvaret för att värna fred och oberoende. Vår utrikespolitik liggerfast. Den strid som högern nu inlett kan endast gälla om vi skall välja en nykurs för svensk utrikespolitik, om vi skall ge upp själva grundvalarna för densvenska neutralitetspolitiken." Det var många ting - -robotspetsar, och andraullolkningar som då stod i centrum. När högern eller moderata samlingspartiet under 1960-talethar gått till angrepp på svensk utrikespolitik, har del skett på två andraområden. Det ena har varit EEC, där man har ansett alt ett medlemskap i ärförenligt med svensk neutralitetspolitik, trots att den överväldigandemajoriteten av riksdag har ansett att så icke är fallet och atttvärtom trovärdigheten hos den svenska neutralitetspolitiken skulle starktundergrävas. Det andra området, en ständig perenn, har varitVietnamfrågan. Den har uppkommit i mänga former , 1968, 1970,1972 och 1973. Den har haft olika varianter. En har varit att bestrida vårståndpunkt i sak. Man påstod länge att stred för demokratin, att Sydvietnamvar en demokrati och att det gällde kommunistisk expansion av världsformat. Påden punkten har man mer och mer slagit till reträtt. Dessa påståenden varnästan helt försvunna i tal . Det är i och för sig ettframsteg. Man diskuterar inte längre i sak. Den andra varianten har varit väldigt frekvent, nämligenatt framhålla att det man säger om inte sägs på grund av någon ärligövertygelse utan av rent inrikespolitiska skäl. Det finns många uttryck härför.Herr spelade på den flöjten både 1968 och 1970. Det senaste exemplet,som ju täcker året, är miljökonferensen , då ingrep. Jaghöll på miljövårdskonferensen såsom representant för ett tal om denohyggliga förstörelse som kriget och de moderna förstörelsemetoderna harskapat, och jag skildrade dem som ett hot mot all mänsklighet. Det amerikanskautrikesdepartementet i protesterade. Sedermera tog ett 20-tal länder upp frågan i ungefär sammaordalag som vi gjort. Bara en politiker utanför har instämt i denprotesten: . gick upp och riktade ettvåldsamt angrepp mot mig - och då med tanke på att jag förde en "inrikesutrikespolitik", dvs. att jag skulle ha tagit upp frågor om mUjöförstöring- enligt i radio uttryckta mening - av Insinuationer av detta slag sprids över världen. Det skulle således vara,inte uppriktig oro och förtvivlan över vad som drabbar dagens människor ochframtida generationer i mihöförstöringens spår, utan rent intern taktik, somlåg bakom vad den där uttalat. Att sprida sådanainsinuationer, , är ett sätt att skada och Sverigesintressen! Den tredje varianten av moderata samlingspartiets protesthar varit att våldsamheten har varit en reflex. Jag kommer ihåg det berömdamötet på i , där företrädare sade att detvore dags för dåvarande utbUdningsministern att avgå. Jo, därföratt den amerikanske ambassadören hade åkt hem för konsultation. Då -men först då - gick ut såsom representant för sitt parti ochkrävde att jag skulle avgå. Det var likadant på miljövårdskonferensen. Där var detinte förrän protesten kom från det amerikanska - vilkenman myckel har kritiserat hemma i såsom en orimlig överreaktion -somtemperaturen steg också hos , och så gick han till våldsamt angreppmol mig. Detsamma var förhållandel i julas. Jag kanske inte skallgå in på de larvligheter som då tillät sig och de uppenbaravantolkningar av vad jag hade sagt sådana kan förekomma i vissa enklareamerikanska organ, men icke annars. Jag jämförde inga samhällssystem och jagjämförde inga politiker; vad jag jämförde var massvåldets fruktansvärdaverkningar på enskilda människor. Inte tänkte jag på den amerikanskepresidenten eller tidigare ledare för olika nationer, utan vad jag tänkte påvar de brinnande patienterna i sjukhuset , på alla barnen som hade dötteller lemlästats. Det var dessa verkningar av massvåldet för enskilda människorsom jag talade om. Dessa människor tänkte inte på vilket samhällssystem ellervilken politiker som utsatte dem för detta. Det var de enskilda människornaslidande jag talade om. Detla klargjorde jag . En del har velat tolka delta på ett orimligt sätt, men detmå vara deras sak. Men det är sä typiskt när suger pä långtgåendetolkningar av mina uttalanden, trots att han bör veta vad de gäller och trotsatt han egentligen borde ha haft ett intresse av att klara ut feltolkningar. Det vi har upplevt är alltså ingenting nytt. Vi harunder de senaste 15 20 åren haft en perenn inom den svenska utrikespolitiken,som levt med vare sig högerledaren har hetat , eller Bohman.Det har ständigt varit detsamma, ständigt angrepp på den svenskautrikespolitiken, ständigt isolerat från de andra partierna. Jag tror att detär en trygghet för folk all inte har något som helstinflytande på svensk utrikespolitik. Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt HerrBOHMAN (m) kort genmäle; Utrikesminister hade dendåliga smaken att rikta beskyllningar mot mig när han visste all jag inte hadenågon replikrätt. Sedan gick statsministern upp, och det ger mig möjlighet att svara er båda, eftersom ni framförde precis samma Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt beskyllningar.De gick bl. a ut på att jag och mitt parti konsekvent skulle ha reagerat mot desocialdemokratiska övertrampen när det gäller vår utrikes- ochneutralitetspolitik efter det att hade reagerat. Jag vågarpåstå att i varje fall statsministern talar mot bättre vetande. Den första reaktionen från vår sida gentemot det sätt, påvilket statsministern demonstrerade tillsammans med ambassadörenfrån - en representant för den ena parten i ett pågående krig - komomedelbart. Statsministern och jag hade själva en debatt i radio några dagarefteråt, långt innan den amerikanska presidenten hade reagerat. Min kritik mot hans utfall mot påmiljövårdskonferensen - ett utfall som jag menade inte hade där att göra ochkunde skada det goda resultat som konferensen förväntades uppnå kom ocksåinnan det blivit någon som helst reaktion från . Min kritik mot statsministern i fråga om uttalandet straxföre jul kom , påfordrat av . Man går inte alltid runtoch funderar på om och vad man skall säga på eget initiativ. Man blir anmodadatt tala. Min reaktion kom även då. Jag har inle vid något enda tillfälle handlat på grund avden amerikanska reaktionen mot det felaktiga, för skadliga sätt påvilket statsminister skött neutralitetspolitiken. åtgärderhar kommit efteråt, närmast som en bekräftelse på alt andra människor harreagerat lika starkt som jag, framför allt de som blivit utsatta förbeskyllningarna.