prot · FW096 · 1973-12-31 00:00:00 — Det måste därför anses otillfredsställande,att den utredning det här är fråga om anförtrotts en kommitté med denbegränsade sammansättning som departementets arbetsgrupp har. Visseriigen ärdet sant att det där finns experter, som jordbruksministern har uppgett här.Vi har också en men dock bara en, politiker i utredningen. De frågor som dethär gäller nödvändiggör enligt min mening politiska värderingar ochbedömningar, och det är därför angeläget att en parlamentariskt sammansattkommitté får tillfälle att ägna sig åt dem. Detta är viktigt också ur densynpunkten att de politiska partierna genom sina representanter fär tillfälleatt så långt möjligt tränga in i den problematik som det här gäller att taställning till. noterarjag med viss tillfredsställelse att jordbruksministern lämnar Ang.skolans engagemang i namninsamlingen för fred i dörrenöppen i detta avseende. Han säger att man senare får ta ställning till omytterligare initiativ behöver tas. Jag skulle gärna se att man därvidlag intedröjer utan sä snart som möjligt tillsätter en parlamentarisk utredning.Frågorna är av sådan vikt och av sådant allmänt intresse att det är klartmotiverat . Jag har ju själv en viss erfarenhet avutredningsarbete med parlamentariska kommittéer, och mig veterligi har någonparlamentarisk utredning aldrig uträttat några stordåd innan den haft ettsakmaterial som experter plockat fram. Det gäller väl ändå inte att nu görapolitiska bedömningar och värderingar när vi skall försöka få fram ekologiskaeffekter av kalhuggning och alla de frågor som vi vill ha svar på i detsammanhanget. Jag håller fast vid att det lämpligaste är att vi nu förstfår fram faktamaterialet. Sedan får vi som pohtiker ta itu med det och se vilkaåtgärder som skall vidtagas pä det politiska planet. Jag tror att det är detriktiga sättet att angripa denna fråga. Det är riktigt att många är intresserade av denna frågaoch att den berör mänga, men jag kan inte inse att allmänheten kan få så mängainformationer genom att man väljer in sju eller åtta politiker i en kommitté.Inte heher de har något att redovisa innan de är färdiga med sitt arbete. Så vilugnar oss väl tills departementsgruppen är färdig med sin rapport. Sedan skattvi nog se till att politikerna kommer i arbete. i (fp): Det brukar vät aldrig vara så attparlamentarikerna arbetar utan tillgäng till experter. Det brukar ju höra tillordningen att man har tillgäng till sädana. Sedan vet vi också attnaturvårdsverkets referensgrupp med experter från , domänverketoch skogsindustrin samt med en rad forskare från skogshögskolan kommer attframlägga en dokumentsamling med en faktasammanställning om skogsbruket ochnaturvärden . Där bör det finnas tillgäng till en goddel av det faktamaterial som denna parlamentariska utredning skulle behöva.Därför menar jag att man relativt snart bör gå till handling. Överläggningen var härmed slutad. §16 Ang. skolans engagemang i namninsamlingen för fred i Herr utbildningsministern erhöll ordet för attbesvara () i kammarens protokoll för den 1 intagnafråga, nr 4, och anförde: har frågat mig, om jag anserdet vara lämpligt att skolan - t. o. m. på grundskolenivå - engagerar sig inamninsamlingen för fred i med tanke på att man då delvis riktar sigtill minderåriga elever utan erforderlig insikt om uppropets Det ankommer på de kommunala skolledningarna att självafatta beslut om engagemang i den namninsamling för fred i som alla iriksdagen företrädda partier står bakom. För mm del upplever jag ett sådantengagemang som naturligt, och jag utgår från att namninsamlingen - här som iandra fall - sker på ett sätt som stämmer överens med dess syfte. Jag ber att få tacka utbildningsministern försvaret på min fråga. Den namninsamling som del här gäller har ett mycketallvarligt syfte; att det äntligen skall bli fred i , och glädjande nogser det ut som om vi nu kan hoppas på det. Utbildningsministern säger i sitt svar att han utgår fränatt namninsamhngen här som i andra fall sker på ett sätt som stämmeröverens med insamlingens syfte. Vi vet väl vid det här laget att sä tyvärr intealltid har varit faUet, tvärtom. Diverse händelser efter det att partiledarnaenades om namninsamlingen gör att det finns uppenbar risk för att desseventuella effekter förtas. Insamhngens värde förringas, om man vet att barnäven i mycket låg ålder skrivit på i stor utsträckning, barn som inte kan hanågon som helst uppfattning om vad som egentligen pågår i . o. m. berättats från vissa skolor att det har varit tävling mellan elevernaom vilka som har kunnat skriva på flesta antalet listor. Detta drar delvis ettlöje över den insamling som pågått på sina håll i skolorna. Så har vi, herr talman, det andra problemet. Det har variten kraftig reaktion redan frän första stund från föräldrar, lärare och eleverfrämst mot att kom med i insamlingen. Här borde enligt mittförmenande, trots att jag gärna slår vakt om den kommunala självbestämmanderätten,getts klara direktiv från de ansvariga myndigheterna. Om nu skolan över huvudtaget skulle engageras i den här insamlingen, så borde under inga förhåltandengrundskoleelever kommit med i bilden. Det har skötts bra pä sina håll, men lätmig ge ett par exempel från mitt eget län. I berörs ej , i ärhögstadiet med, i högstadiet, i har inga som helstdirektiv lämnats om att de lägre stadierna inte skall vara med i insamlingen. Man har, herr talman, frän föräldraorganisationer och iolika sammanhang gjort allt för att komma till rätta med det allvarligaproblem som vi har inom skolan och som kallas mobbing. Så öppnas skolanför en insamling av en art som direkt inbjuder titt mobbing. sammanträderexempelvis skoldirektion för att ytterligare diskutera förhållandenai samband med insamlingen och de anmälningar som inkommit angående mobbing. Såfår det naturligtvis inte vara. Jag anser, herr utbildningsminister, att det hade funnitsanledning att från ansvarigt håll på ett mycket tidigt stadium, när reaktionenkom, gripa in och se till att sådana här saker absolut icke fick inträffa inomskolans värld. Det undergräver direkt det arbete som man pä lokalt hållförsöker klara av. Ang. skolans enga-getitang i namninsamlingen för fred iVietnam skolans engagemang i namninsamlingen för fred iVietnam Opinionen i Vietnamfrågan har tiU stor delväckts och drivits av unga människor, t. o. m. skolungdom, men de storamanifestationerna visar att medvetenheten nu finns hos alla ålders-och samhällsgrupper. Vi har fått många bevis på hur starktengagerade människorna är i Vietnamfrågan och hur djupt oroade och kränkta deär över de övergrepp som drabbat det vietnamesiska folket. Jag kan, herr talman, inte undgå att förvånas över en sak.När talar om - då verkar det inte främst vara medkänsla mednapalmens offer man uttrycker, inte upprördhet över bombningarna av skolor ochsjukhus, inte oro över de framtida effekterna på människor och miljö av denkemiska krigföring som använder, inte avsky för den mentahtet som tillåtersig att trots upprepade löften om fred sätta in världshistoriens tyngstabombangrepp mot ett redan sönderbombat land, mot ett litet och fattigt folk,som aldrig begärt annat än rätten att självt få bestämma sin framtid. Nej, "efter i bästa fall en återhållsam reverens förnamninsamlingens innebörd och syfte ägnar man all upprördhet och alltkänsloengagemang inte ät utan åt möjhgheten att några skriver påflera listor, att några skriver andras namn, att några utsätts för ellerutsätter andra för otillbörhga påtryckningar". Den här formuleringen, herrtalman, är inte min. Den är ett citat ur största borgerligamorgontidning, som härförleden fann sig föranlåten att i en starkt engageradledare ta avstånd frän vad man betecknade som "en oanständig trafik"från sida. lär vi passera siffran 1 miljon underskrifter. Jagär övertygad om att det är med varsamhet och omtanke som dessa har kommit till.Jag tror att drivkraften är upprördhet över bombningarna. Låt oss verka förriktiga och värdiga former för insamlingen, men låt oss visa respekt förmänniskornas allvar i denna fråga, och låt framför allt inte formaliade-battenfå ta överhanden och skymma kravet på fred i . Jag skall inte pä något sätt gä in i någondebatt med utbildningsministern om hans sätt att försöka förringa moderata samlingspartietsinsatser och uppfattning i det här sammanhanget. Vad min fråga avser ärprincipen: om barn som icke har erforderlig insikt om vad saken gäller skall varamed. Jag pekade också på de uppenbara riskema för mobbing, men jag tänkerdäremot inte föra över debatten på ett helt annat område. Jag vill gärna säga till utbildningsministern att jagpersonligen är utomordentligt glad över det engagemang som ungdomarna i daghar, men jag tycker att man här har vänt sig till för låga åldersklasser ochatt just det förhållandet att, som utbildningsministern säger, vi skah visarespekt för insamlingen gör att den också måste ske under värdiga former. Överläggningenvar härmed slutad. indragning av TV-sändningama i vissa regionaldistrikt Herr utbildningsministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den12 januari intagna fråga, nr 17, och anförde: har frågat mig om det enligtmin mening är lämpligt att dra in de av allmänheten med stort intresse mottagnaTV-sändningarna i vissa regionaldistrikt. Enligt vad jag har erfarit planerar attunder nästa budgetår fortsätta de som försöksverksamhet bedrivnanyhetssändningarna i TV för Norrlandsregionerna samt Södra och Västraregionerna. För återstående regioner planerar ett gemensamtnyhetsprogram i stället för de nuvarande försökssändningarna. Övergången tillmera permanenta regionala nyhetsprogram i dessa regioner skaU enhgt SverigesRadios planer ske under /75. De här aktuella omdispositionernaav de regionala TV-sändningarna är av sådan natur att det ankommer pä SverigesRadio att besluta därom. Ang. indragning av TV-sändningama i vissa regionaldistrikt HerrSÖDERSTRÖM (m); Jag ber att få tacka statsrådet för svaret påmin fråga. Den aviserade satsningen på regional TV som tänkergöra har naturligt nog emottagits positivt inom de berörda områdena, där manhaft stora förväntningar på de här programmen. Omfattande förberedelser hargjorts lokalt. a. har viss personal avdelats och fått specialutbildningför ändamålet. Vad exempelvis beträffar har försökssändningar därskett , då nio olika program har sänts. avbryts såvälutbildning som sändningar, och den avdelade personalen får återgå till annanverksamhet. Det beslut som offentliggjorts innebär att Norrköpingfär vänta på att det nya bhr klart efter nästa budgetårsslut eller det därpå följande budgetårets börian . Därtillkommer att det även synes vara oklart om distributionsnät skallhinna bli klart till den tidpunkten. Sker inte det uppskjuts startenytterligare. Det är beklagligt att sändningarna inte kan fortsätta,eftersom aUmänheten bibringats uppfattningen att den skuUe fä ett regionaltprogram av typen Östnytt. Vi får nu nöja oss med att komma med i"Riksblandningskollektivet", där de regionala aspekterna skalltillvaratas. Eftersom även , , , och skallingå i den gruppen är det väl knappast förmätet att tro att den regionalakaraktären blir synnerligen riksbetonad - i varje fall om man jämför med de fyradistrikt som helt kommer att ägna sig åt regionala program, dvs. Nordnytt,Mittnytt, Västnytt och Sydnytt. De områden som kommer att omfattas avRiksblandning kommer att beröra minst halva befolkning. Jag har förståelse för att ekonomin kan lägga hinder ivägen för en snabbare utbyggnad, men målsättningen för Radioslångsiktiga programborde ekonomiskt vara sä underbyggd att den kan förverkligas även omsvängningarna i konjunkturen tenderar att bh stora. Överläggningen var härmed slutad. § 18 Ang. religionsundervisningen i Herr utbildningsministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den12 januari intagna fråga, nr 19, och anförde: har frågat mig om jag anser attdet finns .risker för att religionsundervisningen försvinner i omfler föräldrar än ansöker om att själva få ansvara för sinabarns religionsundervisning. En grundläggande förutsättning för grundskolansundervisning i religionskunskap, såsom denna fastställts av , är attden skah kunna accepteras av alla med endast ytterst få undantag. Om antaletundantag skuOe öka avsevärt, kan denna förutsättning komma att rubbas i sådangrad att religionskunskapens ställning måste omprövas. Min fråga är föranledd av att S;t iStockholm har fått regeringens tillstånd att bedriva rehgionsundervisning försina barn. I samband därmed har enhgt en tidningsartikel utbildningsministernsagt att det här inte får leda till någon större efterföljd; i så fall måsteman göra en omprövning av rehgionsundervisning. Om t. ex.frikyrkoförsamlingarna i större utsträckning skulle följa exemplet antyderutbildningsministern enligt tidningsartikeln att det skulle kunna leda tiU attreligionsundervisningen i skolan försvinner. Enligt artikeln harutbildningsministern också sagt att det inte är några problem att fylla tiden idagens skola. Det förstår jag att det inte är - det är väl inte omöjligt sätter in sexualundervisning i stället. Det har skett en ständig försämring på detta område.Morgonbönerna har försvunnit, ämnets namn har ändrats fränkristendomsundervisning till religionsundervisning och är alltså sä att sägadet sista stadiet i det närmaste nått, när det antyds attreligionsundervisningen helt kan försvinna. Jag vill i detta sammanhang frågautbildningsministern, vilken omfattning han menar att befrielsen frånundervisningen skall ha för att den risken skall uppstå. Om t. ex. avSveriges befolkning vih ha egen religionsundervisning för sina barn, kommerreligionsundervisningen i skolan då att försvinna för de övriga ?Skall uttalandena tolkas som ett hot om att så kommer att ske? Om föräldrarna inte är nöjda med undervisningen måste manväl ändra och förbättra den och inte slopa den för alla de andra. Det är så jagser det. Jag vill alltså gärna veta var utbildningsministern sättergränsen vid , , eller någon annanstans? Under detta anförande övertog herr tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Först vill jag ge en sakupplysning. Genomutbyggnaden av skolan och rehgionsundervisningens stora plats pä schemat har vii realiteten fått en utökning av religionsundervisningen. Det tror jag inte nogkan understrykas i debatter av detta slag. Jag tror att vi i har funnit en bra lösning pådenna svåra fråga. Vi har kunnat göra en kompromiss mellan olika meningsriktningarom att vi skall ha ämnet religionskunskap på schemat i den svenska skolan ochdär ge baskunskaper som kan vara värdefuha. Det är en väldig fördel att ha ettämne av detta slag ur den enskilde individens synpunkt, ur de kristnasamfundens synpunkt och ur samhähets synpunkt. Jag är för min del beredd att verka för att vi skah slåvakt om religionskunskapen i skolan. Det jag är rädd för är motsatsen: att manfrån olika gruppers sida deklarerar att ämnet inte är objektivt och att mandärför vill ta sina barn bort från denna undervisning. Kommer en sådanutveckling till stånd, undergräver man frän den sidan möjligheten att bibehållaämnet i den svenska skolan. Jag skuUe beklaga det, och det är bara det jag harvelat säga. Om man således inte, utan vetskap om konsekvenserna,driver fram en utveckhng som till slut gör att skolans folk säger sig;"Det här klarar vi inte med de objektivitetskrav vi har på oss", dätycker jag att mitt inlägg i tidningen har haft en positiv effekt. Jag vill uttrycka min stora tillfredsställelse med detsenaste inlägget frän utbildningsministern. Det är väldigt rohgt att höra attutbildningsministern vill slå vakt om religionsundervisningen, och jag villkraftigt understryka att jag känner tacksamhet för det. Men i svaret sägs att om antalet undantag skulle ökaavsevärt, måste rehgionskunskapens ställning omprövas. Det skulle kanske varavärdefullt att få en förklaring av var utbildningsministern sätter gränsen närdet gäller ordet avsevärt. Vad är avsevärt? Är det om vill självasvara för undervisningen av sina barn eher kan man anse att det behöver varabetydligt mera? Jag vill än en gäng uttala min tacksamhet för attutbildningsministern inte vill ha en utveckling som leder till avskaffande avämnet religionskunskap. Jag vill bara för säkerhets skull säga attdet vore orimligt av mig att i en debatt i kammaren binda mig för ettprocenttal. Jag tror att de kristna samfunden har fått ett svar, utifrån vilketde kan bedöma frågan, i intervjun med mig i Dagen. Det bör räcka förtillfället. Jag är beredd att på lämpligt sätt fortsätta diskussionen om detskuUe vara önskvärt, men jag tror inte att saken gagnas av att jag här fastställervissa procenttal. Överläggningen var härmed slutad. följderna av affärstidslagens upphörande Herr handelsministern erhöllordet för att besvara fröken () i kammarens protokoll för den 12januari intagna fråga, nr 20, och anförde: Fröken har frågat om jag nu efterdet förflutit sedan affärstidslagen upphörde att gälla anser mig hamöjlighet bedöma i vad män den obegränsade rätten tih öppethållande i förmänhgeller oförmånlig riktning påverkat prisbildningen, de anstäUdas arbetsförhållandesamt konsumenternas verkliga intresse och önskemål. Jag anser att den tid, varunder de fria affärstidernafungerat, är alltför kort för att bedömningar av den typ fröken skall kunna göras. De undersökningar som affärstidsnämnden löpanderedovisat har emellertid visat, att det för handeln som helhet under de treförsta kvartalen 1972 har skett endast små förändringar av butikernasöppethållande och de handelsanställdas arbetsförhållanden. Beträffandekonsekvenserna för prisbildningen skall nämnden enligt sina direktiv ävenundersöka denna fråga. Nämndens fortsatta rapporter och undersökningar fårdärför avvaktas. FrökenBERGEGREN (s); Jag ber att få tacka handelsministern försvaret pä min fråga. Med hänsyn till den stora oenighet som ändå förefanns häri kammaren när vi för något mer än ett är sedan behandlade frågan om affärstidernatycker jag att inte borde ha varit för att man skulleförsöka bilda sig en uppfattning om hur det hela har slagit ut. Det sägs att det har gjorts fortlöpande undersökningar.Men vi fär inte någon vidare upplysning om hur de undersökningarna har gåtttill och i vad mån man har vänt sig till konsumenterna för att utröna derasuppfattning i den här saken. Jag skulle, för att belysa saken, vilja hänvisa till attde socialdemokratiska kvinnorna i gjordeen enkät. De stod utanför ingångarna till varuhusen pä lördagseftermiddagarnaoch frågade kunderna om man ansåg att det fanns behov av söndagsöppethållandeoch om det ökade öppethållandet hade påverkat prisbildningen. är jag fullt medveten om att en sådan här undersökninginte fyller vetenskapliga kriterier, och det är man nog också inomkvinnodistrikten medveten om. Men likafullt kanske resultatet är en smulaöverraskande. När man frågade människor på de tio större orterna i länet, vardet av 14 312 intervjuade personer inte mindre än 13 177, alltså styvt 92procent, som ansåg att det inte fanns något behov av söndagsöppet. Ungefär hkamånga hade den uppfattningen att söndagsöppethållande måste påverkaprissättningen i negativ riktning. Ett annat intressant fenomen var att på en ort som ,där man har utnyttjat möjligheterna till öppethållande pä andra tiderän vanliga affärstider, har man tydligen skapat ett visst behov hos kundkretsenav söndagsöppet, för där var det som svarade att de ansåg attdet fanns ett behov. Men i , där man aldrig hade haft något annat änvanliga affärstider, var det bara 1,9 procentsom tyckte att det var nödvändigt med söndagsöppet. Det var ju handelsministerns, riksdagsmajoritetens ochnäringsutskottets fromma förhoppning när beslutet fattades att söndagsöppethållandetskulle förekomma inom mättliga gränser och enbart med hänsyn till kundernasintresse. Men när t. ex. annonserade vitt och brettatt de skulle hålla öppet under de , eller när det iNorrköping hölls öppet pä annandag jul, sä frågar man sig om verkligenöppethållandet är i kundernas intresse eller i de stora varuhusens intresse. Överläggningen var härmed slutad. § 20 Föredrogs och hänvisades motionerna nr 95 till , nr 96 till finansutskottet, nr 97 tih justitieutskottet, nr 98 till lagutskottet, nr 99-101 till utrikesutskottet, nr 102 och 103 till socialförsäkringsutskottet, nr 104 till socialutskottet, nr 105 till kulturutskottet, nr 106 till utbildningsutskottet, nr 107 till trafikutskottet, nr 108 till jordbruksutskottet, nr 109 till näringsutskottet, nr 110 och 11 1 till inrikesutskottet samt nr 112 till utrikesutskottet. § 21 Föredrogs och biföllsinterpellationsframställningarna nr 12 och 13. § 22 Herr tredje vice talmannenmeddelade att Kungl. Maj:ts proposi tioner nr 1 Och 2 skulle sättas sist pä föredragningslistan för kammarens § 23 Interpellation nr 14 ang. behovet av utbildning inomde frivilliga försvarsorganisationerna Ordet lämnades på begäran till HerrTORWALD (c), som yttrade; Det ansträngda statsekonomiska läget har jupä senare år medfört en ganska kraftig reell reducering av försvarsanslagen.Detta har i sin tur lett till avkortad första tjänstgöring för de flestagrupper av värnphktiga samt förkortade och i vissa fall inställdakrigsförbandsöv-ningar. Enhgt mitt förmenande borde denna situation öka behovetav frivihig befälsutbildning inom t. ex. FBU;s ram, och anslagstilldelning etc.synes tyda på att även statsmakterna delar denna uppfattning. Rekryteringen till den frivilliga befälsutbildningen inom FBU är Nr 6 emellertid mycketotiUfredsställande. Torsdaeen den ' ' '"*® locka ens hälften så många deltagare till frivilligbefälsut- 18 ianuari1973 bildning som enligt gjorda analysertorde erfordras. -------------------- kurserna har man pä mänga häll mötts av sådana argument som att den avkortadevärnphktstjänstgöringen och de inställda krigsförbands-övningarna visar attregeringen anser att behovet av välutbildat befäl har minskat. Mot denna bakgrund synes det därför angeläget attregeringen och försvarsministern redovisar hur man ser på behovet av frivilligutbildning av befäl och annan specialistpersonal inom de frivhhgaförsvarsorganisationernas ram. Under hänvisning till vad jag här anfört hemställer jag omkammarens tillstånd att till herr försvarsministern få framställa följandefråga; Hur anser försvarsministern att den avkortadevärnphktstjänstgöringen samt avkortade och i vissa fall inställdakrigsförbandsövningar påverkar behovet av befordrings- och annan utbildninginom de friviUiga försvarsorganisationernas ram? Denna anhållan bordlades. § 24 Interpellation nr 15 om uppmjukning avbouppteckningsskyldigheten Ordet lämnades på begäran till HerrBÖRJESSON i (c), som yttrade; Enligt 20 kap. skallbouppteckning upprättas efter avhden person oavsett boets omfattning,tillgångar och den avhdnes ålder. Skyldigheten att upprätta bouppteckning ärsåledes inte beroende av huruvida arvsskatt utgår. I vissa speciella fah torde det ej finnas bärande skäl attha kvar bouppteckningsplikten; om exempelvis ett spädbarn avhder och inteefterlämnar några tillgångar och då en helt medeUös avlider. I sådana speciellafall borde bouppteckningsphkten kunna ersättas med en skriftlig försäkran frånföräldrar eher tvä ojäviga personer att den avlidne ej efterlämnar någratillgångar. På vederbörande blankett skall givetvis antecknas när den avlidneär född, dödsdag och kända dödsbodelägare. Den inlämnade blanketten skallregistreras i vederböriig ordning och tjäna bl. a. till underlag för eneventueU tilläggsbouppteckning. Det kan förekomma att ej kända tillgångar ochskulder vid bouppteckningstillfället framkommer efteråt, och i sädana fallskah tilläggsbouppteckning verkställas. En uppmjukning av bestämmelser angäendeskyldighet att upprätta bouppteckning i sädana fah som jag här åberopat skuhe innebära besparingar dels för den enskilde medborgaren som berörs härav, dels i arbetskostnader för tingsrätterna genom att antalet vitesförelägganden och förordnanden av god man att föranstalta om bouppteckning kunde nedbringas. 32 Förslag till uppmjukning avbouppteckningsskyldigheten har framförts