prot · FW0961 · 1973-12-31 00:00:00 — Hur skulle man nu kunna öka möjligheterna tilldeltidsstudier om så är önskvärt, när man inte vet hur många dedeltidsstuderande är? Varje studerande som skriver in sig vid universitetetregistrerar sig ju som heltids- eller deltidsstuderande. Men vad skall dettatjäna liU när man inte från slatsmaklerna ens vill redovisa fördelningen? Nej,utskottet säger i stället att antalet studerande som bevistarundervisningsmomentet i fråga är avgörande, och om den studerande är heltids-eller deltidsstuderande saknar betydelse. I och med all vi inte har obligatorisknärvaropUkt kan ju inte antalet som bevistar undervisningsmomentet varaavgörande för dimensioneringen. Det visar sig nämUgen all de deltidsstuderandejust på grund av förvärvsarbete mindre ofta bevistar undervisningsmomentet. Anslag till universiteten m. m. Anslag tiU universiteten m. m. Men deställer samma krav på examinatorer, bibliotek m. m. Skall delta enligtutskottsmajoriteten över huvud taget inte beaktas vid resursfördelningen? Också på den andra punkten, där och jaghar reserverat oss, vågar jag i all blygsamhet påstå att vi driver utvecklingenframåt om inle annat framgår detta än tydligare av U 68 :s betänkande.Arbetsmarknad och studier skall ju än mer vävas samman. En ökadmarknadsanpassning av studierna är en springande punkt i hela detta betänkande.All detta får konsekvenser också för studievägledningen är självklart. Med denbrist på arbetstUlfällen som råder för akademiker är det nödvändigt attdenna anpassning sker så snart som möjhgt. Att man lyckas i studierna beror intebara på en bra studieteknik utan i än högre grad på motivationen tiU studierna.Vetskapen om att man studerar med chans tiU alt bli efterfrågad påarbetsmarknaden utgör en stark studiemotivation. Del borde då inte heUer varaorimligt atl man av sin studierådgivare också skuUe kunna få yrkesvägledning.För att delta skall bli möjligt måste sludierådgivarnas kunskaper om arbetsmarknadenöka, och vi har i vår reservation föreslagit att en utbUdning i delta avseendeskall komma till stånd. Ju större arbetslösheten blir för akademikerna, destoviktigare blir det att de under studiernas gång kan få nödvändig information. Jag har här uteslutande berört faktorer somrör den grundläggande utbildningen vid universiteten. Detta innebär givetvisinte atl inte forskarutbildningen har sina stora problem, vilka i hög gradaccentuerats . Nuvarande medelstilldelning har varitotillräcklig när del gäUer att lösa dessa problem. Den ursprungligamålsättningen atl forskarutbildning skulle kunna ske på heltid genom ettutbyggt stipendiesystem har inle kunnat uppnås. En ekonomisk otrygghet somallvarligt påverkar möjligheten liU goda forskarinsatser och begränsarrekryteringen till ett för samhället område har blivit följdendärav. Vi har emellertid i nuvarande budgetläge inte kunnat gå med på enhöjning av medelstilldelningen, men detta innebär inle alt vi inte inserallvaret i frågan. lär emellertid återkomma till frågor som belyserforskningspolitiken i stort, och för vår del är frågan om forskarutbildningenen viktig del av denna översyn. Jag ber att få yrka bifall liUreservationerna A 2 och A 3 i UtbUdningsutskotlets belänkande nr 8. Under detta anförande övertog herr talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. HerrGUSTAFSSON i (s): Det skulle i och för sig vara frestande atlla upp en del av vad de föregående talarna har sagt mera allmänt. Men vi hargjort den rollfördelningen att min uppgift skuUe bli att vara utskottetstalesman i de delar av betänkandet nr 8 till vUka fogats reservationerna A 13vid punkten 1, som gäUer Vissa gemensamma frågor, samt följdreservationen D vid punkten 16, som avser Stipendier för främjande av högre Då kammarens tidsschema även är ytterligt pressat, skall ocksådessa kommentarer bli mycket knappa. Jag tar först upp reservationen om forskarutbildningen.Reservanterna från och önskar här tiUdela ytterligaremedel på . Delta sker efter en utförlig plädering för detönskvärda i ökade satsningar inom detta område. Jag varken önskar eller behöverpolemisera mot reservanterna beträffande önskvärdheten i och för sig av störresatsningar på forskarulbUdning. Utskottet skriver i delta avseende på s. 7 ibetänkandet föhande; "Vad beträffar de nu ifrågavarande motionsyrkandenadelar utskottet motionärernas uppfattning att ytterligare upprustningar ärönskvärda." EmeUertid har vi från socialdemokratiskt håll vid vägningen avolika behov kommit fram tUl att budgetläget inte medger en ökning här, vUkelockså framhåUits från annat håll. Vi yrkar av del skälet avslag på motionerna712 och 911 i de punkter motionerna äskar ytterligare medel. Jag villtill reservationen dessutom bara göra följande kommentarer. För det första tycks det mig ännu för tidigt atl börjatala om att en av intentionerna bakom forskarulbildningsreform,nämligen den minskade studietiden, är hotad. Studietiden avsågs bli . Såsärskilt mänga studerande, som helt gått enligt den nya ordningen, kan nu imarsaprU 1973 inte ha kommit ut från läroanstalterna. Vi får alltså i detta avseenderimUgen dröja litet med avläsningen. För det andra måste man ju sist och slutligen rättaforskarvolymen på institutionerna efter de resurser man lUldelas. Här var man,ärhgt talat, tUl en början på vissa håll litet väl hberal med atl släppa instuderande i forskarutbUdningen. Det har skett en viss åtstramning, vilketjag tycker är nödvändigt. Sedan måste man ju kanske också komma ihåg att ett syftemed reformen var att skriva ner kraven på doktorsnivån. Avhandlingen skulleinle längre bli del här stora livsprovet, eller vad man nu vill kalla det. Viser den mera som ett normalt, avdramatiserat led i utbildningsprocessen.Omställningen kan väl också ta tid, och kraven på de s. k.avhandlings-prestationerna kanske dröjer kvar. Detta leder kanske i sin turtill en förlängning av studieflden. Detta var några kommentarer i anslutningtiU reservationen. Den andra reservationen jag har att kommentera är knutentill viss utbildning av studievägledare. Detta tog även upp här.Moderata samlingspartiet är ensamma reservanter i utskottet. Reservanternasyrkanden innebär att de för studievägledning anvisade medlen skulle kunnaanvändas också för utbUdning om arbetsmarknaden för studievägledarna. Utskottet menar här att ämnesinriktad studievägledning viduniversiteten å ena sidan och yrkesvägledning å den andra är klartolika verksamheter och därför kräver helt ohka bakgrund för den som skaU sysslamed dem. Del är naturligtvis i och för sig bra om sludievägledarna viduniversitets- och högskoleinstitutionerna vel något om arbetsmarknaden och detyrkeshv som kan följa efter en utbUdning vid universiteten. Enligt vad jaginhämtat har också vissa inslag av yrkesvägledning arbetats in i del studiematerial som gjorts för studievägledarna. Anslag tiU universiteten m. m. 12 protokoll 1973. den 4 aprU 1973 Anslag till universiteten m. m. emellertidinte nu underlag för att låta denna personalkategori överta yrkesvägledningen.Jag tycker att man tiUs vidare bör utgå ifrån att yrkesvägledningen förpersoner med universitets- och högskoleutbildning får ske i samma ordning somför alla andra grupper i samhället, dvs. i och gymnasieskolan ochgenom arbetsförmedlingen. Den tredje och sista reservationen, herr talman, som jagskall kommentera rör redovisningen av deltidsstuderandena. Även i detta fallstår moderata samhngspartiets representanter som ensamma reservanter. Deraskrav är att redovisningen av antalet närvarande studerande, då så är möjligt,skaU ske med uppdelning på heltidsstuderande och deltidsstuderande. Utskottet menar att det vikliga i det här sammanhangetinte i och för sig är uppdelningen av studerandegruppen på heltids- ochdellidsläsande utan hur studenterna faktiskt utnyttjat undervisningsresursernai ohka moment. Även kommenterade detta och sade atl man får skiljapå dessa saker och frågan om huruvida de använde resurserna för tentamen ochsådana saker. Hur det nu än förhåller sig med utnyttjandet avundervisningsresurserna och utnyttjandet av tentamensresurserna så är det väländå klart att det viktiga är att man får en bild av hur de studerande faktisktutnyttjar undervisningsresurserna. Det är alltå en viktig punkt hur resursernautnyttjas på olika moment. Det kan faktiskt växla från moment till moment underundervisningens gång. Sedan tycker jag att del är viktigt alt man får klart försig de studerandes utbUdningsmål. Skall man t. ex. gå en viss studiekurs ellerviss utbildningshnje? Det är viktigt atl man får klarhet i dessa reellaproblem. Det pågår en del projekt som syftar tUl att klarlägga detta litetbättre så att man får en bättre registrering. Jag vill påminna om det s. k. UEA-projeklet som innefattarintensiv-undersökningar om bortfall och genomströmning i och Göteborgunder . Projektet syftar till en kontrollav den officieUa statistiken över genomströmningen och en komplettering av denmed data, som kan belysa studieavbrottens art och orsaker. Vidare arbetar i det s. k. AROS-projeklet, där mantar fram det material som man behöver lokalt vid för planering påinstitutionsnivå och på utbildningsnämndsnivå. Detta skaU sedan kunna föras ini mönster för de centrala planeringsbehoven. SCBskall således inte som förut behöva gå ut med särskilda enkäter som varirriterande för institutionerna. Institutionerna uppfattade delta många gångersom självändamål. Man såg inte detta som en reguljär del av jobbet påinstitutionen. skuUe man i stället uppleva detta som en naturlig del avjobbet på institutionen. Man har användning för det i vardagsarbetet påinstitutionerna, och det måste ändå vara något rätt positivt. Det pågår ju endel arbete som gör att man får en bättre belysning av studenternas faktiskasituation med avseende på undervis-ningsutnytljande, genomströmning, avbrottoch studiemål, och det är ju del som är det viktiga. säger sedan att man skulle vara rädd för attfå fram siffror över antalet deltidsstuderande. Hon menar alt avhoppen är för många,flykten är för stor, och alt man vill dölja detta. Man skulle ha ett intresseav atl dölja det, ty om del kom fram, skulle det vara tecken på altPUKAS-systemel misslyckats. Jag tycker att hamnar, åtskilhgt snetti detta resonemang. får väl närmare precisera vad det är som manvelat dölja i detta sammanhang. Jag är inte övertygad om att det förhåller sigpå det sätt som säger här. Det får presteras något bättre bevis ände som försökte att anföra. Det finns väl ingen som har anledningatt dölja sådant som hur det faktiskt föhåller sig med utnyttjandet avundervisningsresurserna, med studieavbrotten och med elevgenomströmningen. Ivarje fall hör inte jag tUI dem som tycker att det är intressant alt döljasådana saker. Man skuUe göra sig själv och alla andra som arbetar inomundervisningsväsendet en otjänst genom att försöka dölja detta. Jag troralltså att drar helt felaktiga slutsatser. De motiveringar som här framfört har fruSundberg vidare inte redovisat i något tidigare sammanhang när harargumenterat på detta område. Men jag förstår det mycket väl det gör sig inteatt sitta i ett utskott och resonera om detta. Däremot tror kanske det gör sig att här i kammaren i en offentlig debatt framföra sådanainsinuationer. De är egentligen inte värdiga en sådan debatt som denna. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltiU utskottets hemstäUan underpunkten 1, mom. 8 och 11, samt underpunkten 16. Anslag till universiteten m. m. FruSUNDBERG (m) kort genmäle: Låt mig först bemöta iBarkarby när det gäller yrkesvägledning kombinerad med sludierådgivning. Det ärfaktiskt inte så atl man måste betrakta detta precis på samma sätt som man serpå yrkesvalslärare och syo-funklionärer i skolan. Det verkar som om man påsocialdemokratiskt håll inte kunde tänka sig att en studievägledare skulle hautbildning också vad gäller yrkesvägledning. Det är inte två helt olikafunktioner, och det visar sig tydligt genom den popularitet yrkesvalslärarnahar , trots att syo-funktionärerna med sin rena arbetsmarknadsut-bUdninghar tUlkommit. Men, i , vem är det som vill döljanågot? Inte är det den som begär en redovisning av i vUken grad de studerandehellids- eller deltidsstuderar. I stället är det väl utskottet, som säger attdetta saknar betydelse. Jag beklagar att inte utskottsmajoriteten i sinskrivning hade redovisat jusl och utbildnings- ochelevgenomströmningsprojektet. De syftar nämligen till precis detsamma som vårtförslag om att få fram hur de studerande har delat upp sina studier. Man kan vidare i detta sammanhang konstatera att det harblivit en alldeles oväntat stor ökning av antalet deltidsstuderande. Om dettaberor på del nya kravet på flexibilitet i undervisningen och på varvadutbildning eller om det beror på att de studerande lar avstånd frånstudiemedelssystemet, som del nu är utformat, och anser det vara nödvändigt attförsörja sig, är det naturligtvis svårt all avgöra utan undersökning. Men vadman däremot kan slå fast är att genom sänkning Anslag till univer-. siteten m. m. avstandardkravet vid våra universitet är det möjligt atl göra dennakombination. Fordringarna på den studerande har ju sjunkit, och på vårt hålltycker vi att del vore bättre att fordringarna vore sådana att de studerandekunde välja klart: SkaU vi studera på heltid eller på dellid? Det är ändå detbeslutet de måste redovisa när de börjar att studera vid universiteten. Min fråga står kvar; Varför skall i så fall dennaredovisning och anmälan ske? () kort genmäle; i ifrågasätter intedel önskvärda och angelägna i alt anslaget till stipendier för främjande av högrevetenskapliga studier ökas. Han tillbakavisar vårt yrkande på en höjning med 2miljoner kronor med alt budgetläget inte medger ökade medel. Det ger lätt enföreställning av alt utskottet sitter inne med något slags absolut sanning, somtill yttermera visso är identisk med den sanning som det föredragandestatsrådet här kommit med. är del som budgetläget medger. Det finns egentligen två motiv för vårt förslag. Del enaär alt vi menar alt forskarutbildningsreform måste uppföljas. Jagciterar ett stycke ur propositionens sammanfattning: "En genomtänkt,systematiskt planerad utbildningsgång skall läggas upp för i princip varjeenskild doktorand. I den nya forskarutbUdningen avses inslaget av metodiskundervisning och handledning öka väsentligt." Vi menar all del ärnödvändigt att fullfölja de här planerna, och det kräver ökade anslag. ansåg atl det är för tidigt alt säga i vadmån man har nått syftemålet all nedbringa tiden för doklorandutbildningen. Delär möjligt all del är för tidigt alt ha någon definitiv uppfattning om detta,men mig förefaller del ändock som om allt i stort sett skulle ha blivit vid delgamla i del stycket. Men det finns också ett annatmotiv, nämligen de sysselsättnings- och försörjningssvårigheter som mångaforskarstuderande råkat ut för i samband med indragningen av assistent- ochamanuenstjänsler och minskningen av antalet extra leklorstjänsler. Det är ettytterligare skäl som gör del verkligt angeläget atl ge det här extra anslaget. HerrGUSTAFSSON i (s) kort genmäle: Får jag först säga till , somkommenterar vårt yttrande så, atl det är med hänvisning till budgetläget viinte kan sträcka oss längre. Del är en riktig redovisning. Men sedan försökerhan vara ironisk och menar atl vi skulle ha sagt alt del är något slags absolutsanning att man inte kan gå längre än vi gjort, och det är naturligtvis alltidlätt för oppositionen all raljera med de här tingen. Jag sade ingenting om alldel var en absolut sanning atl det här var del allra bästa under allaomständigheter. Jag sade kort och gott att del är en avvägning som görs och attvi då har hamnat på den här nivån. Det är klart att man alltid kan resonera omvUken exakt nivå man skall stanna på. Sedan kom den andra ironiska frågan, och den är ocksåvanlig: Varför hamnar ni precis på statsrådens summa? Jag överlåter ål herrRichardson attfundera över varför det förhåller sig på det sättet. Är del så underligt attstatsråd från ell parti och riksdagsmän från samma parti gör någorlunda likavärderingar i sådana här sammanhang? Del är väl inle så konstigt, alt manbehöver ironisera speciellt över del. Låt mig sedan tUl säga etl par ord när delgäller yrkesvägledarna. Jag vidhåller atl det är fråga om ohka funktioner. Denhär ämnesinriklade studievägledningen vid universiteten är ett slag av arbeteoch yrkesvägledningen är etl annat slag av arbete. Man kan inle ulan vidarelåta samma personalkategori sköta båda de arbetsuppgifterna. Till slut viU jag bara betona alt det pågårundersökningar, som jag har redovisat. Jag kan erinra om atl utskottet säger: "Vad därefter beträffar den önskade uppgiftensbetydelse för resursavvägning och bedömning av resursutnyttjande måste uppgiftom den faktiska undervisningssituationen i varje ämne föreligga och antaletstuderande som bevistar undervisningsmomentet i fråga vara det avgörande." Det visar ju atl det är de faktiska uppgifterna som vitycker är viktiga, viktigare kanske än formell registrering av deltids- ochheltidsstuderande. den , 4aprn 1973 Anslag till universiteten m. m. Årets riksdagsdebatt om universiteten ochhögskolorna är mindre djupgående och även mindre kontroversiell än tidigare årsoch sannolikt också kommande års. Det sammanhänger bl. a. med alt det såkritiserade PUKAS-systemel nu har reformerats och att man ser att det slårinför sitt slut. Sannolikt kommer PUKAS-systemel alt betraktas som en relativtbetydelselös episod i det högre undervisningsväsendels historia i vårt land.Den andra förklaringen till att dagens debatt är mera dämpad än tidigare ärgivetvis atl U 68 :s förslag nu avgivils och kastar sin skugga framför sig. Jag skall, herr talman, därför la upp tre speciellaproblem som jag tror har aktualitet för universiteten just och avslå frånvidare debatt. Det gäller lärarsituationen, resurserna för forskarutbildningoch forskarkarriären. Vad först gäller de kortlidsförordnade lärarnas situationvid de fria fakulteterna så är det uppenbart alt studenlminskningen, som harblivit större än vad flertalet trodde, har fått och kommer all få ett kraftigtgenomslag i form av ett minskal antal icke-ordinarie tjänster. Redan föregåendeår förde vi i en debatt om detta, och förde jagtillsammans med några medmotionärer fram ell förslag om att inrätta etl antalsärskilda tillfäUiga doklorandstipendier för att möta den här situationen.Regeringen lade fram ett förslag till åtgärder för attförhindra all alltför många kortlidsförordnade lärare friställdes, och i delpaketet mgick bl. a. ell påslag av tillfälliga doklorandstipendier. Situationen är i princip likartad studenlminskningen fortsätter och den får sannolikt ett mera drastisktgenomslag än . Etl antal exempel kan hämtas från universitetsorterna.Man räknar med att i varje fall mellan 50 och 75 lärare vid de friafakulteterna vid moderuniversile-len kommer alt bli ulan arbete. Anslag till universiteten m. m. I en motion från har vi föreslagit att riksdagenskulle skriva tUl Kungl. Maj:t och bemyndiga Kungl. Maj:l atl vidta den typ avåtgärder som vidtogs för att förhindra alt alltför många lärareskall behöva friställas . Jag tror att det ärvärdefullt att del finns en handlingsberedskap på del här området, och jagnoterar alt ulbildningsutskoltel här har samma mening som motionärerna.Utskottet gör under punkten 1 mom. 5 ett tUlkännagivande, som betyder allutskottet och , om den nu följer utskottet, förväntar sig att någontyp av åtgärder vidtas men att man inle vill föreskriva eller direkt påtalavilken typ av åtgärder som skaU göras. Jag vill naturligtvis uttrycka denförhoppningen all statsrådet är beredd alt la det här tillkännagivandelpå allvar och all han kommer alt överväga vilka konkreta åtgärder som skallvidtas. Det är naturligtvis en i vårt land ur arbetslagarsynpunkträtt ovanlig situation som de här lärarna befinner sig i. De har anställningett år i laget och riskerar att med etl par månaders varsel få besked om atlnågot ytterligare ettårsförordnande inle finns för deras del. Jag tror att detär riktigt atl säga all det är en i det svenska samhället ganska ovanligotrygghet i anställningen som de kortlidsförordnade lärarna vid universitetenhar. I det arbetsmarknadsläge som råder för akademikergrupperna i allmänhetblir naturligtvis situationen för den enskUde inte mindre oroande. Ar 1969 genomfördes en reform av forskarutbildningen somsyftade till atl åstadkomma en mera effektiv utbUdning och handledning avdoktoranderna och att på del viset nedbringa studietiderna för doktorsexamen.I samband med den reformen gavs här i ell uttryckligt löfte om allhandledarresurserna successivt skuUe byggas ut. Vi kan nu konstatera alt dellöftet från socialdemokratins sida har inte infriats. Antalet nya tjänster viduniversiteten för forskarutbildning och forskar-handledning har ökatlångsammare efler forskarutbildningsreformen än . Detantal nya forskartjänster som tillförts universiteten under åren 1972 och 1973ligger mycket nära noll. Jag vill också säga all den förändring som genomfördesförra året, när man föreskrev all professorer, docenter och forskarassistenterskulle få hela sin tjänstgöringsskyldighet förlagd tUl forskarutbildningsnivån,ur den här synpunkten i allt väsentligt har visat sig vara en skenreform. Delblev i huvudsak bara en omfördelning mellan tnslilulioner som hade relativtmånga fasta tjänster och institutioner där forskarutbildningen tidigare ihuvudsak hade lösts genom pengar från del s. k. förstärknings-anslaget. Jagvill gärna tillägga att jag i och för sig inle betraktar del som någonförtjänst med den här förändringen, att man nu faktiskt som student pågrundulbildningsnivå inte har möjlighet att i undervisningen möta en professor,en docent eller en forskarassistent. Nog är det någonting relativt unikt atlman som här i har en organisation av det högre utbildningsväsendet därstudenterna under sina tre fyra första studieår varken får se eller höraprofessorer, inle får lyssna till och inle får kontakt med lärare med egenforskarerfarenhet. Jag tror att man när den här reformen genomfördes och detskedde ju i huvudsak med gillande från universitetens sida inte förutsåg dennautveckling. När nu minskningen av antalet studerande pålågstadiet blev så drastisk fanns ju en möjlighet för utbUdningsministern ochstatsrådet alt föra över en del av undervisningsresurserna frånlågstadiet till forskarutbUdningen. Del är ju ändå så atl de totalalärarlönekostnaderna för de fria fakulteterna för /74 beräknasminska med ungefär 30 mUjoner kronor, och man kunde i varje fall ha använt endel av de pengarna till atl infria löftet om ytterligare resurser förforskarutbUdningen. Mot den bakgrunden är del svårt all förslå alt herrGustafsson i på den här punkten åberopar det allmänna budgetlägel somargument. Men den här chansen ville regeringen inle la, och jag trorall dagens doktorander är alt beklaga, därför atl del var nog en chans som intekommer tillbaka. Jag vUl gärna understryka det allvarliga i att vi iSverige har ungefär 13 000 doktorander. Det är en mycket kraftig ökning under desenaste två tre åren, och för dessa många nya doktorander skulle etl lillskolttiU resurserna för forskarutbUdningen ha kunnat ge den meningsfuUa undervisningpå den här nivån som forskarutbUdnmgs-reformen 1969 syftade till. Vi har frånvår sida velat la delta så pass myckel på allvar all vi föreslår en ytterligareresurstilldelning i enlighet med reservationen A 1, som jag yrkar bifall till. Det tredje problem som jag vill beröra här iaU korthet gäller forskarkarriären. Det kunde i och för sig finnas anledningalt ägna en mycket lång betraktelse åt frågan om-forskarkarriären. Jag villsäga alt i forskarutbildningsreformen låg ju också en viss översyn avforskarkarriären. Inte heller på den punkten har beslutet inneburitsärskilt myckel. Antalet forskar- och handledarljänster har, som jag nyssnämnde, ökat myckel långsamt. Tillskollen har varit mindre än .