prot · FW0969 · 1973-12-31 00:00:00 — Om många människor utnyttjarden här möjliglielen kommer underlaget för övriga distributionssystem atlallvarligt rubbas. Många mindre butiker och många närbutiker får slå igen.Högre priser och betydande utglesning av varudislribulionsnälel bhr en följd avdenna utveckling. Del blir då främst äldie människor och låginkomsttagare utantiUgång till egen bil som drabbas och som får en försämrad service. Motionärerna ser denna utveckling som synnerligenallvarlig och föreslär ett temporärt elableringsstopp för stormarknader.Majoriteten av utskottets ledamöter anser att problemet finns, men hänvisartill pågående utredningar och kommer fram till ell avslagsyrkande påmotionerna. 1 reservation från center-, folkparti- och vpk-ledamölernaunderstryks motionärernas yrkande. Vi hänvisar lUl erfarenheter från andraländer främst , som visar atl stormarknaderna efter en relativt kort lidförlorat mycket av sin attraktionskraft. Människor upptäcker attfördelarna kanske inte var egentliga fördelar. Men vid det laget har den"normala" buliksslrukturen hunnit bli allvariigt skadad. Vi menar atten hknande utveckling i skulle vara myckel olycklig. Närhelsser-vicen skulle försämras och hela samhället åsamkasonödiga investeringar. Enligt vår uppfattning talar kända effekter av etableringav stormarknader i , jämte utländska erfarenheter, för att ettomedelbart elableringsstopp bör införas i avvaktan på pågående utredningar.Delta, , är ett led i våra decentraliseringsslrävanden. Fm talman, med stöd av det anförda yrkar jag bifall tiUden vid näringsutskoltels belänkande nr 32 fogade reservationen. Stormarknadselableringarna har blivit föremålför en ganska intensiv och livlig debatt . Många ställer sigfrågan om stormarknaderna över huvud taget bör finnas och om man bör tillälaetableringar av detta distributionssätt. Personligen tror jag all de bör finnas som ett komplementlill övriga butikstyper, Men etableringarna visar alt det påvissa håll har blivit en överelablering av denna försäljningsform, som kan ledatill mycket allvariiga samhällsekonomiska konsekvenser. När man uttalar tveksamhet och kritik mot stormarknadervill jag från början deklarera atl jag avser handeln med dagligvaror. När detgäller sällanköp av tunga kapitalvaror av typ möbler, bilar, byggmaterial,kylskåp och annat, finns del myckel som talar för att sådan handel bör idkasutanför de trånga stadskärnorna. Men de bör lokaliseras i lägen som kan nåsäven med kollektiva trafikmedel. Stora grupper i samhället, inle baraåldringar, sjuka och handikappade människor kommer inle heller i framliden allvara bilburna. Även dessa grupper måste ges sin självklara rätt lill serviceoch tillgång av dagligvaror på rimligt avstånd från sin bostad. Ätt stormarknadselableringarna där befolknigsunderlaget ärotillräckligt påverkar närservicen i bostadsområden i städernas utkanter torderedan nu slå klart. Det allvarligaste kanske är att stormarknaden måste räkna medså hög omsättning för atl bli lönsam alt ofta ett helt läns befolkningsunderlagmåste räknas in i kundunderlaget, I sådana fall är detta ett allvarligt hot motde mindre butikerna och genom påskyndandet av slrakluromvandlingen inomdagligvarahandeln tvingas kunderna tiU stora externa köpcentra när den hllabutiken i glesbygden måste slå igen. De flesta mindre butiker, bådesladsdelsbuliker och butiker på små orter, arbetar med svag lönsamhet,och del kan i många fall räcka med att av kundunderlaget rycks undanoch försvinner till stormarknaden för att nedläggningen skall vara ett faktum.För många små orter med svaga stadskärnor och förorter i städerna får del i deflesta fall helt genomgripande effekter. Färska studier som är gjorda avNäringslivets planinstitul beträffande , och visar,alt stormarknaderna i sitt handelsområde tar en marknadsandel av . Man vet alltså nu något mer än man visste tidigare huretablering av stormarknader påverkar närservice och annan handel. I min egenhemstad har jag stormarknadsproblemen på myckel nära håll men eftersom del därär fråga om nyetableringar är del ännu för tidigt atl göra några säkrauttalanden och påståenden i vUken utsträckning den övriga handeln och därmedockså konsumentintressena skadas. Men klart står redan nu att tre stormarknaderinom en kommun med ca 60 000 invånare måste medföra butiksnedläggelse framöver.De kriterier man härför etablerande av stormarknader är all etl handelsområdeskall inrymma minst 100 000 invånare med 30 minuters bilresa, om man räknar enhastighet av . Detta talar alltså sitt tydliga språk om atl man kan hasatsat fel när det gäUer stormarknaderna. Jag nämnde något tidigare om utglesning av stadskärnornaoch väher kommunerna den externa elableringslypen får man också vara beredd påatl den lokala fackliandeln gemensamt med var-uhus och stormarknader flyttarmed lill de externa bUorienlerade lägena. Man kan inle utgå från att specialdetaljhandelns småföretag ensamma skall kunna rädda stadsmiljöerna och avslå från etablering iexternlägen. Konsumenten räknar sällan med de kringkostnader i form av lid,resekostnader etc. som kan bli en ganska dyr inträdesbiljett till stormarknadeninnan man ens hunnit fä några varor i korgen eller varuvagnen. I somvarit vårt föregångsland när det gäller stormarknader har konsumenterna tillstor del upptäckt delta. Där har man i stor utsträckning övergivitstormarknaderna och i många fall har de omvandlats lill annan verksamhet. Manhar insett alt liden nu är inne för helt andra typer av handel. Man måste göra centrasom innehåller mer än handel och som har sociala och kulturella inslag. Låt ossupptäcka detta även här i vårt land innan del är . Att bygga upp ettbuliksnäl som är raserat torde vara värre än atl stoppa en kraftig utbyggnad avstormarknader. Till årets riksdag har de problem som jag här framförtuppmärksammals i ett par motioner från och som begär etltemporärt elableringsstopp för externa stormarknader i avvaktan på de förslagsom kan aktualiseras i anledning av dislributionsutredningens kommandebetänkande. Tankegångarna i dessa motioner har utmynnat i 9 protokoU 1973. enreservation undertecknad av folkpartiels, och vpk:s ledamöter iutskottet och som är fogad till detta betänkande. Att det råder en viss oroinom svensk detaljhandel och även i konsumentledel när del gäller de framtidaelableringsformerna torde vi vara ganska eniga om. Annars skulle vi inleha ingripit från samhällets sida i form av etableringsutredningar,distributionsulredningar och konsumentutredningar. Det torde därför finnasstarka skäl för all biträda motionärernas förslag och rösta för reservationeninnan vi gör samma misstag som skett på andra håll. Jag yrkar härmed bifall lill reservationen. Idetta anförande instämde i (fp). FruNORDLANDER (vpk): Jag skall inle la upp hela beskrivningen om ivilken takt strukturomvandlingen skett inom handeln. Del är bara alt konstateraalt på en tioårsperiod kommer enligt beräkningen hälften av alla butiksen-heleratt försvinna, detta trots att delahhandelns försähning beräknas öka med ca 8m:iharder. Den största omsättningsökningen planeras på varuhusen. Helavarahus-sektorn inklusive stormarknader har redan nu av helamarknaden och väntas öka till . Vad innebär då den strukturomvandling som sker inomhandeln? Det är en fråga som inte bara berör de handelsanställda, även om deomedelbart berörs. Omfattningen av nedläggningen och fristäUningar avhandelsanställda speglas av statistiken för handelsanslälldas erkändaarbetslöshetskassa. ökade utbetalningarnafrån 3,6 miljoner till 9,7 mUjoner. Antalet ersältningsdagar har på etl år ökatfrån 156 185 tUl 303 364, alltså nära en fördubbling. Alla de som tvingas stå för inköpen av dagligvaror drabbasav omstruktureringen, men vissa människor drabbas härdare än andra. 1 del härfallet är det de människor som är minst rörliga och de äldre som inle harmöjlighet alt utnyttja de koncentrationer som sker inom handeln, men somofi:ast placerats på sidan om den koncentrerade bebyggelsen. Det är inte heller klarlagt alt det blir billigare all görasina inköp på varuhus eller stormarknader. Inte om man räknar in de bil- ochtransportkostnader som kommer till. Tvärtom har som undersökning gjortsupphandling i olika affärsenheter, och det visar sig då atl den s. k.lanthandeln väl försvarar sin plals prismässigt. Även i de reda pengar som manbetalat för varorna är det inte dyrare i den lilla buliksenheten. Lägger man dåpå de verkliga kostnaderna för inköpen i stormarknaden, då är det enligtundersökningen ur prissynpunkt fördelaktigare att göra sina inköp i närbutiken. Det är inle heller som mänga tror alltid så ekonomisktförsvarbart atl köpa storförpackningar som det står i reklamen förstormarknader. Industrin och inte minst livsmedelsindustrin har en djungel avförpackningar som konsekvent är etl led i att omöjliggöra prisjämförelser, etlled i strävandena all föra kunderna bakom huset. Elableringen av stormarknader tycks nu ske utan någon somhelst beräkning av köpunderlagel. Växjöområdet är ett skrämmande exempel. Trotsvetskapen om alt köpunderiaget inle räcker till mer än en stormarknad, så harman nu tre. Missnöjet från övriga köpmän är stort, veckoslutsinköpen harminskat i butikerna både i och i dess omnejd. Bra konkurrens, säger en del. Men hur blir det medkonkurrensen när småbutikerna försvunnit? Av erfarenhet vet vi att det inte ärpriserna i första hand som används som konkurrensmedel, utan alt det är iförsta hand reklamen. Det kan vi lätt konstatera när vi tittar i de stora dagligatidningarna inför veckosluten. Vid etl detahhandelsseminarium i i slutet påföregående år sade handelsminister alt strakturen inom delahhandeln i dagvar ytterst komplicerad med tendenser tih allt fler stormarknader och färrenärbuliker. Han hävdade, vilket jag inte helt godkänner, att prisutvecklingenvar gynnsammare med stormarknader. Men var han medveten om att inteså många människor hade de ekonomiska möjligheterna att tillgodogöra sig dessavinster. TUl detta erfordras enlig hans mening helt rikligt både bil ochförvaringsulrymmen, såsom frys etc. ställde också frågan, om denna utveckling bordefortsätta och ifrågasatte om del inle redan gått för långt med stordriften pådetta område. Han omtalade all utredermöjligheten till stödåtgärder för glesbygdsbefolkningen som har lång väg tillköpcentra. Är inle delta en underlig ekonomisk politik? Först tar mandöd på småbutikerna genom att utfärda etableringstUlstånd för stormarknader.Som en följd därav tvingas man sedan ge, som del slår i statsverkspropositionen.Bilaga 12, , finansieringsstöd lill ny-, lill- ellerombyggnad av affärslokal eller annan byggnad som behövs för verksamheten.Däremot viU departementschefen inte ge driftstöd liU befintliga butiker för atthålla dem vid hv, vUket borde bli både billigare och rationellare. kommunisterna har väckten motion i frågan, och den kommer upp flll behandling. tillstyrkandeav motionen borde vara en naturlig följd av utvecklingen inom handeln. Om somdel sägs och som också är en av motiveringarna tUl elableringen avstormarknader konsumenten bör ha rätt all väha inköpsform, dä bör ocksåregeringen börja se om sitt hus vad gäller närhetsbutikerna. Enligt min meningär det ganska cyniskt att säga atl glesbygdskonsumenlerna själva kan hjälpatill med att få behålla sina butiker genom att inte resa till någon stormarknadför de stora inköpen och genom atl inte bara betrakta hemmabuliken som reservför småsaker och komplelteringsköp. Jag har förut sagt att den reeUa valmöjligheten inte finnsså länge del är den kommersiella reklamen som styr inköpen. Det måste varaenklare all styra elableringen av stormarknader. Men den nyelableringskontrollsom förut fanns har tagits bort. Från vpk anser vi att regeringen ser alldelesför lättvindigt på den här frågan. säger attdet behövs en bättre regional planering i stället för den kommunala som nufinns. Enligt institutets mening måste man bättre utreda frågor omkundunderlag, läge, köpbeteende och liknande för alt undvika feSetablering ochfelinvestering. Jag vet inte hur man skall tolka det uttalandet. Vad jagdäremot vet är all statens planverk vid sin planering är klart negativt tilletablering av stormarknader. Det förefaller då som om menade alt det enbart är ur företagens lönsamhetssynpunktsom planeringen skall göras, inte ur konsumenternas. Det är inle heller barastormarknaderna som blir större, det förekommer också fortsattasammansla.iningar av stora företag och kedjor och ökad integrering grossist-delaljislled, exempelvis NK:s kontakt med . kommunisterna vill inle ha en sådanutveckling med vad det innebär för den enskUde konsumenten. Därför yrkar jagbifall lill den reservation som fogats tUl näringsutskoltets betänkande nr 32. Det diskuteras ganska mycket omdistributions-problemen inom detaljhandeln. Det finns dock anledning alt härerinra om alt detaljhandeln befunnit sig i en ständigomställningsprocess. efter slut kännetecknadest. ex. Uvsmedelshandeln fortfarande av etl flertal olika branschaffärer. Delfanns då speceri- och mjölkbutiker och liknande. I stor utsträckning har dennabranschindelning nästan helt försvunnit inom livsmedelshandeln. Dessabutiksformer har nästan helt ersatts av daglig-varubutiker som, inom en endabutiksform, tillhandahåller hela del sortiment som tidigare fanns i de särskUdabranschbutikerna. Hela denna omvälvning kan i stort sett sägas ha skettsamtidigt med genombrottet för självbetjäningsidén inom delahhandeln. var antalet självbetjäningsbutikeromkring 200. Denna butiksform ökade därefter mycket kraftigt fram tUl mitten av1960-talel, då antalet enheter beräknades ha uppgått tiU 8 000-9 000. Förnärvara.nde räknar man med alt antalet självbetjäningsbutiker uppgår till 8500. Buliksnedläggningarna - som tidigare gällde i stort sett manuelltbetjänade livsmedelsbutiker - omfattar numera också självbetjäningsbutiker. Är omsatte 154 supermafkets 0,6 miharder kronor,medan 1 197 enheter inom denna butiksform omsatte 9,6 mUjarder kronor. annal exempel på utvecklingen inom delahhandeln ärvamhusen. I mitten av 1 950-talel hade varuhusen en marknadsandel på omkringett par procen'. hade de tre stora varuhuskedjornas varuhus en gemensamomsättning på över 7 miharder, varav drygt 3 miharder avsåg livsmedel. Det som väl framför allt har präglat detaljhandelnsutveckling har varit en kraftig förskjutning mot allt större och mer rationellaförsäljningsenheter. har denna utveckling påskyndat nedläggningar avbutiker i bostadsområden och i glesbygden. Men denna strukturella omdaning harockså ökat detaljhandelns möjligheter atl främja konsu- utförde KF en strakturutredningmedsikte mot framliden. Utredningen visade atl skulle föreningarna inom KFbibehålla en oförändrad butiksslruktur torde del medföra en kostnadsökning påca 400 mUjoner kronor i slutet av 1960-talel. Om vi räknar med allkonsumentkooperationen har en marknadsandel på mellan skulleden sammanlagda kostnadsökningen för detaljhandeln uppgå lill närmare 2miharder kronor i dagens läge. När vi nu rätt ofta inle sällan från vpk - hör kritikenmot de höga priserna i våra butiker kan vi väl ändå erkänna, att om inte dennastrukturomvandling hade skett inom detaljhandeln talade jutidigare för de små butikerna skulle någon ha fåll betala dessa 2 miharder.Vilka skulle ha fåll göra det? Ja, självfallet konsumenterna. När vi talar omde negativa tendenserna inom den butiksstruktur vi har skaU vi kommaihåg, att omvandlingen liU de större enheterna har skapat möjhgheteratt hålla tiUbaka kostnadsökningen inom delahhandeln. I tidningen av har KF:sverkställande direktör i samband med frågan om stormarknader gjort bl. a. följande uttalande: "Nostalgiska drömmar om en totalåtergång lill betjäningssyslemet i butikerna är inte realistiska. Svenskdetaljhandel skuhe i så fall anställa 300 000 människor för all klararuljansen. Var tar vi dem, lill all börja med? Och vem betalar kalaset?Konsumenten ingen annan." I flera utredningar sitter riksdagsledamöter ochexperter och försöker utröna hur det skall bli med handel, distribution ochkonsumtion på 1970- och 1980-lalen. Vi hoppas all de skall få möjligheter alltränga allt djupare in i den samhäUeliga problemalik som ryms inom handel ochdistribution. I några av dessa utredningar utreder man bl. a. denförsäljningsform som las upp i motionerna 938 och 1476. Den reservation somfinns fogad lill näringsutskotlets betänkande nr 32 bygger helt på dessamotioner och utmynnar i förslag om atl införa ett temporärtelableringsstopp för stormarknaderna. Som framgår av utskotlsmajoritetens uttalande har viförståelse för att den ökade elableringen av stormarknader av många upplevs somspeciellt hotande. Men vi anser alt utredningsmaterialet fråndislribulionsutred-ningen i förslå hand bör avvaktas innan några som helstbeslut fattas om eventuella förbudsätgärder mot etablering av stormarknader. I reservationen understryks atl stormarknaden till sinkaraktär är speciell och atl myckel talar för alt en fortsatt etablering avföretag av denna typ skulle leda till sådana allvariiga problem som beskrivs imotionerna. I motionen 938 säger man: "En fullt uppenbar situation i mångaköpstäder är atl externanläggningarna synes innebära ell förslum-nings- ellerförsvagningshol mot cenlmmkärnorna." Vidare sägs i motionen: "Desamhällsekonomiska verkningarna av all etablering ofta sker slumpmässigt ochulan styrning av kommunerna kan förmodas leda till överelablering avlågprisvaruhus, som i sin tur kan resultera i ett snedvridet delaljhandelsutbud." Det skullefinnas myckel alt säga kring dessa båda påståenden. förstafinns det inget material som kan vara underlag för det första påslåendet,att det skulle pågå en förslumning av vissa köpsläder. Del materialet tror jaginte någon av reservanterna kan presentera - i annat fall är jag mycketintresserad av att få ta del av det materialet. För det andra utförs judetaljhandelns planering främst av kommunerna. Del är kommunerna med sillplanmonopol som verkligen kan styra detaljhandelns utveckling om man vill.Det finns kommuner som lagt ned etl mycket omfattande arbete för detta, och detfinns kommuner som inte har lagt ned det arbete som de uppenbarligen borde hagjort. Detta är ändå förvånande - jag måste säga del, herrtalman. Bara för sedan presenterades i detta sammanhang en viktigutredning, men det är ingen av talarna som har berört den utredningen. Jagtänker närmast på butiksetableringsutredningen som på etl, tycker jag,utomordentligt sätt tagit upp de problem som delaljhandelsplaneringen slårinför. Man slår där fast alt kommunerna har ansvar för denna planering,och man anser atl kommunerna i fortsättningen bör ha det ansvaret men att manbehöver vidta åtgärder för alt de på ett bättre sätt skall kunna handha dennauppgift. Del är ett i del här sammanhanget mycket, mycket viktigt malerial, somdel finns anledning för oss att återkomma tUl. Med tanke på den diskussion viför om den betydelse de ändå vill ge våra kommunalmän är det egendomligt atlman vill gå fram med ett förslag som ju ytterst syftar lill all begränsakommunalmännens frihet i samband med planeringen av deras kommuner. Utskottsmajoritelen tror självfallet att en kraftigutbyggnad av stormarknader i en känslig region kan skapa problem för den s. k.närhetshandeln. Jag delar helt uppfattningen att det finns anledning liUberättigad oro om slormarknadsutvecklingen får ske planlöst. Men jag vill gärnapeka på atl en väl planerad stormarknad bör kunna vara ell nödvändigtalternativ till övrig detahhandel i city- och bostadsområdena. Del gäUer i höggrad storstadsområdena och kanske inte minst Storstock-holmsområdet. sade alt statens planverk motsätter sigutbyggnaden av stormarknader. Jag vUl bara framhåUa all i det malerial som jagtagit del av när del gäUer planverkels uppfattning om stormarknader sägerverket alt det kan vara befogat med en stormarknad om det gäller atl få tillstånd en avlastning av cityområdena. Jag vih bara säga del för att klargöra alldel inle är ett direkt avståndstagande från utbyggnad av stormarknader. Jag vUl också gärna erkänna att det är förenat medbetydande problem atl analysera effekterna av nya stormarknader inom en kommuneller en region. Dei: hänger samman med att det nästan är omöjligt all utifrånen observerad utveckling av en viss detaljhandelsstruklur urskilja vilkaförändringar som beror på en stormarknadselablering och vilka som beror påandra faktorer, t. ex. konjunktursvängningar, andra etableringar, förändringari köp- och resevanemönster samt allmän strukturutveckling. Det är därför jag ärlitet förvånad över atl man så kraftigt har siktat in sig på enbartstormarknader. Det finns ju en rad andra aktiviteter som kan betyda lika mycketsom en etablerad stormarknad, och ett förbud mot en stormarknad skulle ju då ge möjligheter för andra former av detaljhandelalt växa fram. Bara det exemplel tycker jag pekar på all det är litet förhastatall så här planlöst ge sig in på ett förbud. Men det finns ändå undersökningar som genomförts för attfå fram effekter på köpkraftens fördelning på olika typer av inköpsslällen.Eftersom huvudmolionären bakom motionen 938, i , är frånÖrebroregionen skall jag myckel kortfattat säga någonting om en undersökningav köpvanorna i detta län. Regionplanekontorel i genomförde en sådanunder . Jag erkänner alt det ligger ganska långt tUlbaka itiden, men del är en del av det material jag har kunnat studera. Det finnssjälvfallet material som kommit senare, men jag tycker ändå alt det här är ettbra exempel och det är ju från herr talmannens hemregion också. Mellan undersökningarna 1967 och 1968 etablerades Wesselsstormarknad i norr om . fannsDomus stormarknad etablerad. Genom dessa studier försökte man få framförändringen i köpmönstret men även underlaget för en bedömning avelableringens effekt på olika butikstyper. Ur undersökningen framkom bl. a.följande: Stormarknaderna ökade sin andel i örebroarnas årliga köp mellan detvå åren . Cityvarahusen ökade sin andel med 1,2procentenheter. Dessutom visade undersökningen alt hadetagit från övriga butiker i city och frånnärbulikerna. Delta är alltså ett mycket kortsiktigt perspektiv, närmarebestämt ell år. Jag är övertygad om att med etl långsiktigt perspektiv, alltsåflera år, skulle utslaget ha blivit annorlunda. Jag tror all exempelvisbutikerna i cityområdel då har tagit tillbaka den andel de hade innan stormarknadernastartade. Även med de reservationer man alltid måste göra inför ell sådantmaterial kan man förmodligen ändå dra den slutsatsen alt effekten på denomgivande handeln var relativt måttlig, totalt sett. Sedan skall jag la ett exempel på hur man i en motionmotiverar och sedan drar en slutsats utan all la upp bakgrundsmaterialet. Delär detta material som reservanterna har byggt sin reservation på. I motionen938 säger man följande: "Av en vid genomfördhushållsekonomisk studie rörande stormarknaderna framgår emellertid altkonsumenterna har en benägenhet dels att övervärderaslormarknadsanläggningarnas prisfördelar, dels att undervärdera sina egnareskoslnader vid handel i externa lågprisanläggningar. I de fall dessa har enprisnivå på dagligvaror som understiger den normala prisnivån med ca 5 procentkan endast vartannat slorrnarknadsbesök rubriceras som en lönsam inköpsresa förfamihehushållet." Hur kan man dra den slutsatsen? Ja, om det är denutredning som jag tror att det citerade är hämtat ur, så presenterades den itidnigen Kooperatören nr 1972. Det är ju inle så , om man ser delfrån den lidpunkt då motionen skrevs. Tidsuppgifterna i dessa sammanhang ärbetydelsefulla, ty förhållandena ändras från dag till dag och från månad tillmånad. Och i den utredningen, som är en hushållsekonomisk granskning avdagligvaruhandeln och utförd som en trebetygsuppsats vid , harman räknat med alt priset är lägre än i Och hur har man då kommit fram till de kostnaderna? Jo, dethar man gjort så här. Först har man antagit alt bUkoslnaden är perinU, och sedan har man värderat restiden vid buliksbesöket lUl pertimme.