prot · FW0956 · 1973-12-31 00:00:00 — Förhandlingarna leddes till en början av fru andre vicetalmannen, § 1 Justerades protokoUen för den 21 innevarande månad. Om styrelserepresentation för anställda i banker ochandra kreditinstitut § 2 Om styrelserepresentation för anställda i banker ochandra kreditinstitut Herr finansministern erhöUordet för att besvara i (fp) i kammarens protokoU förden intagna fråga, nr 147, och anförde: i har frågat mig närjag ämnar lägga fram förslag tUl lag om rätt tUl styrelserepresentation föranstäUda i banker och andra kreditinstitut. Med stöd av Kungl. Maj:ts bemyndigande tillkallade jag ijuni fem sakkunniga med uppdrag att utreda frågan om representationför de anställda i bankinstitutens styrelser. Uppdraget har slutförtsoch betänkande i ämnet överlämnades till mig . Belänkandet är nu utepå remiss. Jag avser att ta upp frågan om de bankanställdas rätt tillstyrelserepresentation så snart remissbehandlingen är avslutad. Proposition iämnet avses bli förelagd . i (fp): Jag vill tacka finansministern för svaret. Debankanställdas fackliga organisation. , torde havarit det första fackliga förbund som framställde krav på representation för deanställda i styrelsen. Detta gjordes i ett uttalande . Sedan hardenna fråga varit uppe i olika sammanhang också i . I några enstakafall har det kunnat bli styrelserepresentation, .men banklagen lägger ju vissahinder i vägen. När vi behandlade frågan om representation i företagensstyrelser undanlogs banker och försäkringsbolag. sades att det utredningsuppdragsom finansministern gett i detta ärende kunde beräknas vara slutfört . Vederbörande utskott sade att man räknade med atl förslagskulle kunna föreläggas ulan dröjsmål. Det är beklagligt attutredningen tagit än beräknat och att de bank- ochförsäkringsanställda på det sättet får vänta pä den rätt som anställda har iövriga företag. Jag tar fasta på det svar jag fått av finansministern. Detkan vara praktiskt svårt att få fram ett förslag före höstriksdagen, men jaglitar på att ett sådant kommer till höstriksdagen och att det då innehållerrätt till styrelserepresentation för bank- och försäkringsanställda, så att dekommer i samma läge som anställda i övriga företag. Överläggningen var härmed slutad. Ang. förbandssjukvården inom Bodens garnison förbandssjukvården inom Bodens garnison Herr försvarsmmistern ANDERSSONerhöU ordet för att besvara i Gäddvik (m) i kammarens protokoUför intagna fråga, nr 142, och anförde: i Gäddvik har frågat mig hurjag ser på möjligheterna att ordna förbandssjukvården inom Bodens garnison medhänsyn tUl läkarsituationen. För att på kort sikt lösa problemet vid Norrbottensregemente och där sjukmönstrande förband har jag efter gemensam beredning medcheferna för social- och finansdepartementen beslutat att vid morgondagenskonselj föreslå följande. Fr. o. m. och framåt fårbedrivas försöksverksamhet med gemensam förbandssjukvård inom garnisonen.Verksamheten innebär att får anställa en förbands- ochtjänsteläkare på heltid. Denne skaU leda och ha tUlsyn över förbandssjukvårdeninom hela garnisonen. Han skaU bl. a. aktivt delta vid sjukmönstring avvärnpliktiga. Därmed hoppas jag att läkarbehovet vid förbanden inom Bodensgarnison är tillgodosett . I fråga om en lösning på lång sikt av det aktuellaproblemet viU jag erinra om att Kungl. Maj.t uppdragit åtförsvarets sjukvårdsstyrelse att se över förbandssjukvårdens organisation. Iuppdraget ingår att följa den föreslagna försöksverksamheten och vid dess slutlämna förslag tUl lösning av den fråga .som dragit upp. Om de föreslagna åtgärderna inte visar sig varatillräckliga får förbandssjukvårdens läkarbehov tills vidare tUlgodoses genomtilldelning av värnpliktiga läkare. i Gäddvik (m): Jag viU tacka statsrådet för svaretpå min enkla fråga. Främsta orsaken till att frågan stäUdes i mitten av marsvar att sex läkare, som svarade för förbandssjukvården vid Bodens garnison vid I 19, P 5 och S 3 - i skrivelse hade meddelat att de inte avsågatt biträda med den militära sjukvården efter mars månads utgång. Det hadeförekommit överläggningar med försvarets sjukvårdsstyrelse och berördaintressenter, som inte hade lett tUl någon lösning av det akttrella problemet.Min bedömning var att det var angeläget med snabb och kraftfull handling, ochdet var därför jag stäUde min fråga tiU statsrådet. Av svaret framgår ju att man nödgats engagera tredepartement för att få en kortsiktig lösning av detta problem. Man får aUtså enförbands- och tjänsteläkare på heltid. Man kan hoppas att detta räcker tilldess alt den nya årsklassen rycker in. TydUgen menar statsrådet att man fårförsöka klara resten med värnpliktiga läkare. Statsrådet vet lika väl som jag att detta inte avmilitärerna bedömts som någon acceptabel lösning. De menar att ifrågavarandeläkare behöver UtbUdning för krigssjukvård och att denna lösning kommer attpåverka sjukförbandens krigsduglighet. De framhåUer också som jag tycker medaU rätt - att det mycket ofta blir byte av läkare. Man har t. ex. haft värnpliktigaläkare inom övre militärområde. Vid F 21 har man under cirka tre årsaknat fast läkare och större delen av tiden i stället haft värnpliktigaläkare. Man har haft 14 läkare , 13 läkare under 1971 och 13läkare också . AUt detta visar, som jag upplever det, attvärnpliktiga läkare måste betraktas som en nödlösning i detta sammanhang. Jag hoppas att statsrådet med allvar och kraft fortsätteratt följa denna fråga. Också jag kommer att följa den, och jag hoppas, somstatsrådet säger i sitt svar, att det skaU vara möjligt att uppnå en god ochlångsiktig lösning av detta förbandssjukvårdsproblem. Jag delar i Gäddvikuppfattning att anlitande av värnpliktiga läkare för att klaraförbandssjukvården måste vara en mycket tillfällig åtgärd. Vi befinner oss i enliten kris när det gäller förbandssjukvården i . Denna sjukvård harhittiUs skötts tiU belåtenhet av underläkare anställda vid . De viUinte längre medverka, men vi kommer att ta upp nya förhandlingar meddessa läkare och framför aUt med för att försöka få en bralångsiktig lösning. Detta är bara en tillfällig lösning, och vi fortsättersträvandena att försöka klara problemet på . i Gäddvik (m): Jag tror att man dä måste gå fram efter tvålinjer. Dels tror jag att man måste göra klart för sig att det för att få engod lösning på förbandens sjukvårdsproblem i inte räcker med en fastanstäUd läkare, dels tror jag att man vid samgåendet med måstesikta in sig på ett samarbete med läkare i öppen vård. Eftersom jag också är engagerad i landstingoch dess sjukvårdsstyrelse, kommer jag också att den vägen aktivt söka hjälpatiU att få en lösning av detta problem. Överläggningen var härmed slutad. Ang. behovet av skjut fält i § 4 Ang. behovet av skjutfält i Herr försvarsministern ordet för att besvara i () i kammarens protokollför intagna fråga, nr 149, och anförde: i har frågat mig om jaganser att tillkomsten av ett nytt slorskjulfält på på någotsätt påverkar andra skjutfältsbehov i . Med anledning av fråga vUl jag förstframhålla att jag inte haft anledning att överväga frågan om något nyttskjutfält på eftersom det ännu inte föreligger något förslag omett sådant. Jag har emellertid inhämtat att militärbefälhavaren för västramilitärområdet på uppdrag av chefen för armén utredermöjligheterna att anskaffa ett nytt skjutfält i trakten av för att Ang. behovet av skjutfält i skapa bättreutbildningsbetingelser för förbanden och skolorna inom garnison samt förfrivilligorganisationerna i . Dessa har bedrivit huvuddelen avutbUdningen i fält- och stridsskjutning med gevärskalibrig ammunition på tvåmindre skjutfält, Hene och Björsjö. Skärpta säkerhetsbestämmelser ochtillkomsten av nya vapen har på senare är starkt begränsat skjutmöjligheternapå dessa fält. Därutöver har kommun anmält behov av att för sin vidareexpansion ta i anspråk mark inom Hene skjutfält. Den nu pågående utredningenavser sålunda endast ett skjutfält för garnison. Någon påverkan på andraskjutfältsbehov i skulle den eventueUa tillkomsten av ett sådantskjutfält inte ha. i (); Jag ber att få tacka statsrådet för det svarsom har lämnats. Jag är övertygad om att statsrådet känner till bakgrunden tillfrågan. beslöts en skjutfältsutvidgning i somännu är långt ifrån klar och som har skapat betydande irritation där nere. Jagtänker alltså på Remmenefältet. När frågan om den utbyggnaden behandladesfanns Edsmären med i bilden. Det alternativet föll emeUertid bort avvissa skäl, kanske framför allt därför att såväl myndigheter som förtroendefolki gick mycket kraftigt emot det förslaget. Jag föreställer mig att man i har en någotnyanserad syn på skjutfältsfrågorna, när man nu ändå får ett nytt skjutfält iprovinsen. Därför viU jag ställa frågan tiU statsrådet: statsrådet dethelt uteslutet att de förband som skall ha övningar på det tilltänktaBillingenfältet liksom de förband som skall ha övningar på Remmene skulle kunnaha gemensamt övningsfält, beläget mellan de två nämnda fälten? Finns detmöjligen plats för överväganden i den här frågan? Jag tror inte att man kan göra någon äitdring.Riksdagen har beslutat om skjutfältet i Remmene, och det som man nu prövar iSkövde är ett skjutfält aUdeles intiU stora garnison. Remmene-fältelanvänds av andra förband, och ett gemensamt skjutfält skulle inte räcka tiU ochheller inte kunna komma på en geografiskt lämplig plats. i (): Jag tackar för det svaret och uppfattar detsom om statsrådet ändå tänker på saken. Vi skall inte föra någon lång diskussion om detta. Jagvill emeUertid nämna att Remmene berör ett hundratal markägare, och enligt entidningsuppgift för sedan skulle det nya Billingenfältet beröra 300markägare. Mot det kan ställas att berör ihuvudsak en markägare. Med andra ord: de sociala konsekvenserna är noll i detsistnämnda fallet, men betydande i Remmenefallet. Hur det ligger lUl iBillingenfallet känner jag inte närmare till, men ett stort antal markägareberörs. Skulledessa förhållanden tillsammantagna möjliggöra ett övervägande tror jagatt den försvarsvilja som finns på den svenska landsbygden i det här fallet iÄlvsborg - skulle få en rejäl chans. Jag tycker att det är tungt att vara lojalmot tidigare fattade beslut, om del lid efter annan droppar ned ettskjutfält här och där. Det är påfrestande att vara så lojal mot försvarsviljansom man önskar vara. Anledningen till att jag tar till orda igen äralt har bestämt att vi skall ha ett skjutfält på Remmene.Förhandlingar med markägarna pågår. Vi måste inlösa marken och en hel del ärredan mlöst. Jag tror atl det vore myckel farligt att försöka blanda in etteventuellt tilltänkt skjutfält i en annan del av i den härdiskussionen - vilket kanske ytterligare skulle försvåra lösningen ochverkställandet av riksdagsbeslutet i fråga om Remmene skjutfält. Om statsbidrag för inköp av bil åt förälder tiU handikappatbarn Överläggningen var härmed slutad. § 5 Om statsbidrag för inköp av bil åt förälder tillhandikappat barn Herr socialministern erhöllordet för att besvara fröken () i kammarens protokoll för den 20mars intagna fråga, nr 148, och anförde: Fröken har frågat mig om jag ärberedd medverka till att förälder till handikappat barn erhåller statsbidragtill inköp av bil. I motionen 651 till årets riksdag har bl. a. frökenPehrsson hemställt att hos Kungl. Maj:l anhåller om översyn avbestämmelserna om bidrag till egen bil för rörelsehindrade i syfte att göra detmöjligt för föräldrar till rörelsehindrade barn att erhålla sådant bidrag.Enligt vad jag inhämtat kommer motionen att behandlas i kammaren, ochjag vill för min del inte föregripa prövning av frågan. Fröken (): Jag vill tacka statsrådet för svaret på minfråga. Med tanke på den långa lid det lar innan någonting händer även om manskulle vinna bifall till ett motionsyrkande som gäller översyn av gällandebestämmelser och med tanke på att någonting behöver hända snabbt har jagvelat aktualisera frågan . Jag vill ta ett exempel, som är ytterst aktuellt. Detgäller en flicka i skolåldern, som fick båda sina ben och en arm avklippta avtåget. på sjukhus fick hon återvända hem. Hennes mor har sedan körthenne till och från skolan, till olika aktiviteter och ungdomsverksamhet inomkommunen och dessutom till behandling på lasarettet i veckan.Bil har man tidigare lånat av en anhörig, men denna möjlighet är nu utesluten. Föräldrarna är oroade och bekymrade och frågar sig om denhär gruppen verkligen är bortglömd när det gäller slatsbidragsbe-stämmelserna.Man undrar vad man i sådana här fall kan hjälpa till med. Ang. regeringens handläggning av frågor som rörkommunsammanläggningar Modern viUgärna hjälpa sin flicka. Hon anser det värdefullt att flickan kan vistas ihemmiljö och, liksom andra ungdomar, ha möjlighet att delta i olika aktiviteteri samhället. Statsbidrag för inköp av bil skulle i ett sådant här fallmedverka tUl att moderns önskan och vilja att hjälpa sin flicka skulletillgodoses. Det är därför som jag anser att det skuUe vara ytterst värdefulltom statsrådet var beredd medverka till att förälder till handikappat barnbereds möjlighet att få statsbidrag för inköp av bil. Som jag redan påpekat kommer fröken upp till behandling här i kammaren , och då får frökenPehrsson tillfälle all utveckla sina synpunkter. I anslutning till frågan vill jag bara sägaföljande. Det är ett enskilt fall som fröken tar upp, säkerligengripande, men jag kan helt naturligt inte här i gå in på ett enskiltfall. Jag förslår atl fröken fråga närmast syftar påhandikapputredningens förslag all vissa möjligheter bör öppnas för kommunernaatt som ett komplement tiU färdtjänsten tiUhandahålla handikappad egen bil. Ärdet så vill jag endast erinra om att den frågan behandlas i kommunalekonomiskautredningen. I sammanhanget vill jag vidare erinra om atl regeringen nyligenföreslagit en kraftig ökning av vårdbidragen till svårt handikappade barn ochatl barnstugeutredningen i sitt betänkande föreslår väsentligt förstärktainsatser för barn inom förskolan. De svårt handikappade barnen och deras föräldrar är alltsåinte bortglömda. Fröken (): Jag vet att socialministern inte kan ge svar iett enskilt fall. Jag ville berätta om det här fallet därför att det finnsmånga andra liknande fall som verkligen behöver aktualiseras och åtgärdas. Jag avser inte den kommunala färdtjänsten utan statsbidragför anskaffande av bil. När det gäller den kommunala färdtjänsten anser vi attdel vore lämpligt att statsbidrag utgick så att kommunerna bättre kan medverkatill att hjälpa dem som behöver hjälp. Överläggningen var härmed slutad. § 6 Ang. regeringens handläggning av frågor som rörkommunsammanläggningar Herr civilministern erhöllordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 23 marsintagna fråga, nr I 53, och anförde: har frågat mig vilka konsekvenserför regeringens handläggning av frågor som rör kommunsammanläggningar, som riksdagensbeslut i anledning av civilutskoltets betänkande nr 6 får. Den av beslutade kommunindelningsreformen kommer i huvudsakatt vara genomförd till , För att indelningsändring skallkunna träda i kraft måste Kungl, Maj:ts förordnande hameddelats senast under aprU 1973, Sammanläggningsärenden berörande 260 primärkommuner harredan avgjorts. Av dessa kommuner kommer 249 att bli föremål för sammanläggningden medan 11 kommuner antingen kommer att bestå eller har fåttuppskov med sammanläggning i avbidan på ytterligare utredning om denlämpligaste kommunala indelningen i området. I ett kommunblock beror uppskovetpå att sammanläggningen berör också den landstingskommunala indelningen. Fråganom denna indelning har ännu ej blivit slutgiltigt löst. 1 10 fall harförordnande om sammanläggning den skett mot en enskUd kommunsönskemål. 1 samtliga dessa faU har regeringen stött sig på förslag frånvederbörande länsstyrelse. Motiven har varit hänsynen till övriga berördakommuners och den regionala utvecklingens intressen. Frågor om förordnande om sammanläggning enligt fastställdaindelningsplaner återstår nu att pröva beträffande 7 kommunblock. Redan nu kan det alltså konstateras attkommunsammanläggningarna i de allra flesta fall har beslutats i gottsamförstånd kommunerna emellan. Regeringen har i beslutadeindelningsärenden tagit all möjlig hänsyn tUl lokala opinioner. Samma hänsyn kommer att vara vägledande vid regeringensbedömning av återstående sammanläggningsärenden. Ang. regeringens handläggning av frågor som rörkommunsammanläggningar Jag ber att få tacka civilministern för svaret på min fråga. Den situation vi har framför oss är alltså denna:Kommunreformen är snart genomförd. Av mer än I 000 kommuner för ett tiotal årsedan är vi nu nere i ca 400. Och precis som civilministern säger har man på deallra flesta håll accepterat att det är nödvändigt att slå samman kommunerdärför att man inser att sådana sammanläggningar leder till bättre villkor förmänniskorna. Men på några håll - vi diskuterade fyra fall i tror människorna inte att de får det bättre om deras kommun går upp iandra kommuner. De tror tvärtom att det leder till sämre villkor. De radar uppmängder av sakskäl för sin ståndpunkt, argument som på en utomstående bedömareverkar vara rimliga. Det går i varje fall inte att utan vidare säga att densammanläggning som regeringen har tänkt sig är den riktiga eller att det inteskulle vara möjligt atl bevilja anstånd. 1 samtliga de diskuterade fallen begär man också barauppskov, man anser att andra lösningar än den regeringen vill pressa påkommunen är bättre. Man uppvaktar, man gör besvärsskrivelser, men överallt mötsman av kalla handen. Som och regeringen vill atl del skall vara,så skall det bli. Sedan får människorna ute i kommunerna säga vad de vill. Men de här människorna ger sig inte. De vädjar genom sinariksdagsmän tiU , som formellt inie kan ta upp de konkreta fallen mensom ändå uttalar sitt klara missnöje med regeringens sätt att handlägga saken._ Vad blirdå regeringens reaktion på den bakläxan? Ja, det är det vi har Ang. regeringens handläggning av frågor som rörkommunsammanläggningar fåttbesked om i civilministerns svar . Det sätt på vilket regeringen har handlat när det gällerDorotea, Riseberga, och innebär att man, för att citera civUministern,"tagit all möjlig hänsyn till lokala opinioner". Samma hänsyn kommerman enligt svaret att ta i fortsättningen. Jag skulle med anledning av den deklarationen fråncivilministern vilja ställa följande två frågor. För det första: Innebär det här att någon omprövning av deförut kritiserade fallen de jag just nämnde inte kommer atl ske? För det andra: Innebär det att människorna i t. ex.Löddeköpinge, som också protesterat mot sammanläggningsplanerna, redan i dagkan överge alla förhoppningar om att få anstånd? Som jag anförde i den diskussion vi hade förratorsdagen ligger de beslut som regeringen redan har fattat fast. Och som herrUllslen väl erinrar sig konstaterades då av utskottet att man, av naturligaskäl, icke hade prövat de ställningstaganden som regeringen har gjort isammanläggningsärenden. Jag kanske kan få påminna om att han självuttryckte saken så här: "Det kan inte vara uppgift att göradet, vi har heller inte förutsättningar att bedöma alla de faktorer som måstemed i bilden." Det som är allvarligt i det sammanhanget är alt herrUllsten skapar ett intryck ute i bygderna av alt beslutinnebar en uppmaning till regeringen att ompröva de redan fattade besluten. Detär en felaktig tolkning av beslut. De beslut som är fattade avregeringen ligger alltså fast. När det sedan gäller de beslut somskall fattas menar väl ändå inte att vi skall stå här ochsakbehandla ärenden, som regeringen har all ta ställning till? Det tyder iannat fall närmast pä att det fortfarande förekommer något missförstånd i herrUllslens länkande när det gäller vad som egentligen är regeringens uppgift i dehär sammanhangen och vad som är uppgift. HerrULLSTEN (fp): Det är alldeles rätt att jag sade och jagtycker fortfarande del alt inte kan vara rätt forum alt pröva deaktuella kommunsammanläggningarna. Men det är också rimligt alt av förraveckans riksdagsbeslut med anledning av civilutskottels betänkande nr 6 dra denslutsatsen, att då uttryckte ett klart missnöje med det sätt påvilket regeringen hade handlagt de här fallen. Men vad civilministern nu säger innebär att när riksdagensäger för det första att man skall ta all hänsyn till lokala opinioner, för detandra att man skall bättre än utnyttja de dispensmöjligheter somregeringen har, då svarar civilministern jag antar i fullt samförstånd medregeringen i övrigt: Det struntar vi i. Det är vi som beslutar. Vi struntar ivad har att säga. Del är alltså del besked man får från en socialdemokratiskregering, vars talesmän ute i valdebatten brukar hävda att de till skillnadfrån oss andra häri kammaren företräder de breda lagrens intressen i samhället. Jag tycker, frutalman, att det är en lysande uppvisning i den dubbelmoral som präglar densocialdemokratiska förkunnelsen och också i den maktfullkomlighet som är ettsocialdemokratiskt ideologiskt kännetecken. Jag föreställer mig att kammarens övrigaledamöter upplever den demagogi med vilken diskuterar i det härsammanhanget. Han påstår atl del förhållandel atl regeringen har fattat beslut,som den är skyldig att göra, och under förutsättningar som självmedger alt han inte har möjligheter att pröva i sak, det är att, som herrUllslen uttrycker sig, strunta i vad de lokala opinionerna har haft för mening. I den förra debatten redovisade jag att vi utomordentligtnoga har övervägt alla de synpunkter som har kommit fram. Men jag konstateradedå, som jag tvingas göra , att här är del olika intressen som står motvarandra, och det gör att det inte är möjligt för oss atl tillmötesgå allaönskemål, eftersom frågan ändå måste avgöras. Del är intressant att uppleva att inte ömmar så myckel för de fall där man ute i kommunerna ivanlig demokratisk ordning har accepterat att regeringen har den här positionenoch tvingas atl väga mellan olika önskemål. ömmar tydligen meraför de grupper som har sagt ifrån att man icke accepterar denna ordning utanatt man är beredd atl tillgripa icke demokratiska metoder för att till varjepris och utan hänsyn till övriga intressen få sin vilja fram. Jag förstår detsä att delta är ett uttryck för form av närdemokrati. Ang. regeringens handläggning av frågor som rörkommunsammanläggningar Jag känner inte till några odemokratiskaformer som har utövats av några grupper i det här sammanhanget. Man kandiskutera uttrycksformerna för den opinion som finns, men alt säga att endemonstration i och för sig skulle vara odemokratisk är ändå atl gå ganskalångt. Jag betvivlar inte att regeringen har prövat de här fallenoch kommit fram till sin ståndpunkt på, som man tycker själv, goda grunder. Mendet är så all alla de andra, som också har prövat de här fallen, har kommitfram till en annan ståndpunkt och atl den ståndpunkten också, om än indirekt,kom till uttryck i beslut här . Vad civilministern nu säger - jag tvingas konstatera detännu en gång - är att trots att man får bakläxa för sin egen bedömning både vadgäller saken och framför allt vad gäller hänsynstagandet till lokala opinioner,så anser man sig ulan vidare kunna avslå från all ta någon som helst hänsyntill vad alla dessa, även till vad som kom fram i riksdagsdebatten . Ang. dimensioneringen av SJ.s kommersiella distriktsenheti Jag tvingas uttrycka den förhoppningen attherr är tämligen ensam om atl icke ha upplevat att i dessa sammanhanghar förekommit aktioner från enskilda gruppers sida som i varje fall jag förmin del måste betrakta som uttryck för odemokratiska metoder. Det är ju t. o.m. så att de som har bedrivit dessa aktioner har medgett att "nu har viprövat de demokratiska medlen, och när vi inte kommer fram den vägen så får vita tiU icke-demokratiska metoder". Men det är kanske av det skälet somherr fortsätter att bedriva den här kampanjen -att regeringen bordeböja sig för varie typ av lokal opinion som kommer till uttryck i den härfrågan. Jag har inte sagt att jag försvarar varjeenskild persons agerande i de här sammanhangen.