prot · FW0949 · 1973-12-31 00:00:00 — Detta leder mig över till något annat; det är de nästanobehärskade hyllningar som blivit utsatt för dels i moderatpress,dels i den moderata partiledarens anförande här . Undéns politik ochUndéns bedömningar kontrasteras mol de bedömningar som präglar svenskutrikespolitik . För att nu ta Koreafallel är det obestridligt alt ÖstenUndén pä sin tid betraktade som angripare, en bedömning som det intefinns någon anledning atl revidera och där senare historieforskning knappastheller gett underlag för något väsentligt omtänkande. Däremot glömmer våramoderater att i andra avseenden var utomordentligt kritisk ochreserverad mot den amerikanska Koreapolitiken och atthans kritiska hållning och hans fasta motstånd mot vissa amerikanska framstötarrenderade honom en våldsam utskällning från den tidens högerpress. Del var välknappast någon medlem av den som såofta och så häftigt angreps av och partivänner somjust . Om man ser på dessa kampanjer i perspektiv, kan man intekomma till någon annan slutsats än all när exempelvis motsatte sig deamerikanska försöken att utnytda FN för en sanktionspolilik mot , var hanshållning utomordentligt framsynt och högerns kritik mol denna hållning alldelesotroligt kortsynt. Vi vet atl mycket har hänt . Förentastaternas inställning lill FN har blivit avsevärt mera negativ sedan man intelängre har möjlighet att kontrollera någon röstmajoritet i generalförsamlingen. Jag hade anledning att alldeles speciellt följa ochintressera mig dels för Undéns kritik mot viktiga drag i amerikansk politik,dels för högeropinionen på hemmaplan. 1 blev jag redaktörför tidskriften , och i det sammanhanget fick jag allt emellanåt ta emotsmå skrivna bidrag av , där han gav uttryck åt sitt hjärtas meningom grundläggande drag i den utrikespolitiska filosofi som och som fick ett så ödesdigert inflytande på den framtida amerikanskaVietnampolitiken. Det är klart att allt inte är som det var på Undénstid. Man kunde resa invändningar mot att han inte mera öppet och frimodigtträdde fram i sådana frågor som eller apartheidpolitiken iSydafrika. Men situationen var ju också en annan; opinionstrycket och detsvenska folkets vilja att engagera sig i sådana problem var avsevärt mycketsvagare än den mycket starka och breda Vietnamopinion som vi har haft undersenare år. Men vi har verkligen en tradition att knyta tillbaka till,när vi ser på Undéns roll i svensk utrikespolitik och när vi ser på hur hanbehandlades och hur han bedömdes av sina politiska motståndare. varförsiktig och tveksam redan när det gällde vårt medlemskap i ochmot benägenhet att i vissa sammanhang ta upp militära frågor tilldiskussion. Han uttryckte bekymmer när stater som och medderas bräckliga demokratiska institutioner upptogs som medlemmar i ,och han var alldeles utomordentligt klar, när vi fick vår första storaEEC-debatt och högerns och press gick ut i storstil och försökte övertyga svenska folket om att det nu verkligen varnödvändigt att ompröva den svenska politiken, nu var det nödvändigt att medfull fart undersöka möjligheterna till ett svenskt medlemskap i , Undénsmycket klara och rediga analys av EEC:s politiska inriktning och målsättningarrensade i hög grad luften och innebar en stimulans för dem bland oss, som dengången satte oss på bakhasorna och inriktade oss på att slå tUlbaka högerns ochfolkpartiets attacker mot grundläggande drag i svensk utrikespolitik. Jag har velat göra dessa påminnelser med hänsyn till demycket ogenerade försöken att nu använda som slagträ i moderaternasattacker mot svensk utrikespolitik av . Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt HerrTURESSON (m) kort genmäle: Det är inte första gången vi i den härkammaren upplever att i har livlig fantasi, eller beroddehans tolkning av vad jag sade på att han inte lyssnade. Han tolkade in mycket imina enkla funderingar kring anledningarna till regeringens beslut att erkänna ,saker som jag varken hade sagt eller avsett. Det kanske mest fantastiska var det uttalande som herrBjörk gjorde rörande ställning som medlem i övervakningskommissionen.Han sade att inte hade tiggt om uppdraget. Det är verkligen ettsällsamt uttalande av en tjänsteman i , "Tiggt omuppdraget" - det är ju ett hedersuppdrag som vi har anförtrotts i fredens 10 protokoU 1973. Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt intresse.Vi kan inle, om-vi skall bevara vår trovärdighet, säga att om intelängre godkänns som medlem så får man utse en annan nation. Det är ett alltförnonchalant handlande i en aUvarlig fråga. Dessutom är det inte så lätt att utseen annan nation, eftersom de fyra neutrala övervakningsnationerna är utsedda isamband med stiUeståndsav-talet och alltså står antecknade i detta avtal. Detär ett led i avtalet som man inte utan vidare kan ändra på. Avsikten med mitt anförande i den här debatten var att fåveta vUka reella skäl regeringen har för sitt ständpunktstagande. Harregeringen försäkrat sig om att inte de risker med ett erkännande föreliggersom utrikesutskottet talade om? Kan vi bevara vår ställning somövervakningsnation även efter ett erkännande av ? Harsamförståndssträvandena mellan och , som det talats om men som viinte sett så mycket resultat av, lett tUl en sådan avspänning att några riskerinte föreligger? Eller är regeringens beslut bara ett effektuerande av densocialdemokratiska partikongressens beslut? i (s) kort genmäle: Det är faktiskt så, , att viinte har bett om detta uppdrag. Det förhåUer sig också så att vi på ettrelativt tidigt stadium gjorde ett försök att slippa ifrån uppdraget, därföratt det upptäcktes att arbete inte kundebli särdeles effektivt. Jag kan instämma med i att det inte skullebli så lätt att ersätta med en annan nation, men jag tror attfrågeställningen i det väsentliga är hypotetisk. När på nytt frågar om de risker som hanpåstår att utrikesutskottets betänkande pekade på, så har han inte kunnatkonkretisera dessa. Det finns ingenting i vårt uppdrag inom övervakningskommissionensom förpliktar oss att utforma våra diplomatiska förbindelser med parterna iKorea på något speciellt sätt, I den mån det uppstår missnöje med vårthandlande ankommer det inte på oss att agera. Det finns formellt inga hinderför att fortsätta i sina nuvarande funktioner, och det finns väl ingenanledning att tro annat än att vi även i fortsättningen kommer att sända hederligaoch hyggliga svenska militärer för att sköta de uppgifter i Panmunjom som dethittills har varit fråga om. När det gäller samförståndssträvandena i kan det välpå nytt rent allmänt hänvisas till att parterna numera ändå är beredda att talamed varandra, att spänningen enligt alla rimliga bedömningar har minskat ochatt Koreafrågan kommit in i ett större perspektiv genom att hela deninternationella miljön har förändrats och genom att och isin tur har kommit på talefot med varandra på ett helt annat sätt än som varfallet . Om man väger samman alla de faktorer som kommit till underde , då faller bevisbördan verkligen inle längre på dem som sägeratt vi skall upprätta förbindelser med ulan den faller på dem sommenar att det alltjämt skulle finnas några avgörande hinder för att vidtaga ensådan åtgärd. HerrTURESSON (m) kort genmäle: i upprepar att Sverigeinte tiggt om att få uppdraget. Jag skulle vilja fråga : Hur oftaförekommer det att en nation ber om att få sädana uppdrag? Det är ettförtroendeuppdrag som man tilldelats. Det ger den som har fått uppdraget vissaskyldigheter att fullfölja det på ett hedersamt sätt. Det måste vara ettsvenskt intresse att inte försöka slinka ifrån det, och framför allt bör maninte uttrycka sig på det sättet som gjorde. Hur långt samförståndssträvandena har kommit vet jag intemycket om. Jag har frågat utrikesministern vad regeringen har inhämtatbeträffande realiteterna i det avseendet men jag har inte fått något annat svarän förmodan att det har skett en avspänning. i (s) kort genmäle: Jag säger verkligen inget nytt ochsensationeUt när jag konstaterar att vi inte har bett om detta uppdrag. Det ärett faktum att det var med tvekan som åtog sig uppdraget. Det är ocksåett faktum att vi offentligt i flera sammanhang uttryckt missnöje medkommissionens roll och markerat vår önskan att komma ifrån den här sitsen. Detär alltså inte med någon glädje och entusiasm som uppfyllt denna roll. Det är fullständigt felaktigt att påstå att denna uppgiftskulle vara förbunden med formella skyldigheter när det gäller våradiplomatiska relationer till de två koreanska staterna. När vi hartagit hänsyn till vår roll i kommissionen så har det haft samband med attspänningsläget alldeles påtagligt har varit starkare än det är och attdet då fanns speciella skäl att sitta i båt. Men sådan är icke situationen . Efter det här replikskiftet meUan herrarBjörk i och om de "slora" linjerna i den svenskautrikespolitiken skulle jag vilja återknyta debatten till de i dubbelbemärkelse mera jordnära realiteterna. Händelserna på den internationella valutamarknadenfortsätter att dramatisera det ekonomiska samarbetet i världen. Det steg somden tagit och som handelsministern här tidigare i dagredovisat i regeringsdeklarationen om handels- och valutapolitiken utgör enanpassning till vårt lands reella och aktuella handelspolitiska situation. Motden bakgrunden kan den handUngsUnje regeringen valt accepteras. Den utgöremellertid en ny påminnelse om vårt växande internationella beroende. Deniakttagelsen kan också göras i detta sammanhang att det föreligger eneftersläpning i vår nationella konjunkturpolitik sett mot denna bakgrund och idetta perspektiv. Det föreligger alltså en betydande skillnad i ambitionsnivåmellan vår handelspolitik och vår konjunkturpolitik. På kort sikt koncentrerasnu intresset till valutamarknadens fortsatta utveckling och försöken attkonstruera ett fungerande internationellt valutasystem. Det är en angelägenoch central uppgift i det internationella samarbetet. Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt i ett längre perspektiv är det emellertid av särskiltintresse att analysera bakgrunden till valutaoron. Vad är den egentliga orsakentill att det betalningssystem vars huvudlinjer drogs upp i Bretton inlelängre fungerar? Ja, naturligtvis kan det sägas att Bretton Woods-uppgö-relsenfungerat alltför länge och att en anpassning tUl en förändrad handelspolitisksituation i världen egentligen borde ha skett tidigare. har det emellertiduppenbart inte funnits politiska möjligheter för detta. Därmed får man ocksåacceptera den dramatiska anpassningen av betalningssystemen till en sedan långtid pågående handelspolitisk utveckling. Det bör emellertid vara tillåtet alt dra den slutsatsen avdessa händelser, att utvecklingen i vår värld ställer allt större krav påenskilda nationers handelspolitiska beredskap. Handelspolitiken är med andraord avgörande för ambitionsnivån, inte bara i valutapolitiken utan över huvudtagel för det internationella samarbetet på alla nivåer. Detta faktum kommernaturligtvis att sälta sin prägel på arbetet vid den europeiska säkerhets- ochsamarbetskonferensen och bör i varje fall vara vägledande för de svenskainsatserna vid konferensen. För intressebalansen och harmonin i världsgemenskapen ärhandeln med livsmedel och råvaror av särskilt intresse. Utvecklingen på dessaområden uppvisar nu nya mönster, som måste bli föremål för ingåendeuppmärksamhet och analys. Den s. k. gröna revolutionen, som började sä lovandei , har knappast tålt de påfrestningar den varitutsatt för. Klimat och teknik är komplicerade faktorer i en biologisk process,och högt ställda förväntningar kan därför inte alllid infrias. Samtidigtfortsätter också världens befolkning att växa, och slutresultatet är därför enminskande tillgång på livsmedel per capita till två tredjedelar av världensbefolkning, som redan är undernärd. Det är ett konstaterande som görs i FAO:ssenaste årsrapport. Från FAO har man manat till höjd produktion ochlageruppbyggnader mot bakgrund av denna nya internationellaförsörjningssituation. De lärdomar vi kan dra av utvecklingen på dessa områdenär, alt nationellt oberoende förutsätter en betydande egen livsmedels- ochråvaruproduktion. Små förändringar i totalproduktionen i världen får nämligenstora för att inte säga förödande verkningar på den internationella marknaden.Livsmedelsproduktionen liksom t. ex. produktionen av energiråvaror har medandra ord en strategisk position i vårt näringsliv, eftersom den är avavgörande betydelse för våra möjligheter att bedriva en oberoendeutrikespolitik även i ekonomiskt avseende. Det är bl. a. av denna anledningangeläget att på nytt verkar för att åstadkomma internationellaråvaruavtal. Sådana avtal bör emellertid omfatta samtliga de storaproduktionsländerna och inte endast de mindre, som vid begränsade avtal kantvingas till omotiverade eftergifter. I regeringens deklaration erinras om och de multinationellahandelsförhandlingar som just nu förbereds där. Vissa medlemsländer i GATTkräver för att delta i förhandlingarna alt dessa också skall omfatlajordbruksprodukter. Som kommentar till detta säger regeringen i sin deklarationatt man uppenbarligen från svensk sida måste göra något på detta område. Regeringens konstaterande förefaller något förhastat. Sverigehar gjort mycket - alltför mycket kan det förefalla i jämförelse med vad andra ländergjort. Jag tänker närmast på fastställandet av produktionsmål ijordbrukspolitiken som innebär en successiv produktionsminskning. Jag tänkerockså på de åtaganden som vi gjort i internationella avtal, t. ex.sockeravtalet. a. som en eftergift tillu-ländernas berättigade intressen. Med den senaste tidens prisutveckling har desockerexporte-rande ländernas intressen blivit väl tillgodosedda, medan däremotde sockerimporterande - och de är inte så få - fått betala ett högtpris. Det är därför ingalunda självklart att skall bibehållaproduktionsbegränsningar i sin sockerproduktion även . Den frågankommer snart upp, eftersom det nuvarande avtalet utlöper . Detta är encentral fråga för hela det svenska lantbruket, som vill differentiera sinproduktion och söker alternativ till en ensidig spannmålsodling. Det bör ocksåtilläggas i det här sammanhanget att sockerkonsumtionen ökar snabbt, även i defaltiga , där sockret visat sig vara ett viktigt livsmedel. Jag har uppehållit mig vid problemet medsockerproduktionen, eftersom det illustrerar atl internationellahandelsöverenskommelser, bl. a. sådana som kan bli resultatet avGATT-förhandlingarna, måste omfatta ett stort antal länder och att vi inteensidigt bör påla oss bördor som kan få negativa konsekvenser för både osssjälva och andra. har tidigare under dagens debatt uppehållitsig vid utvecklingen inom den europeiska gemenskapen och därvid betonat att detär angeläget att det kommer till stånd en realdiskussion om lantbrukets problemvid nästa sammanträde i den blandade kommittén. Jag vill understryka vad herrAntonsson här har framhållit. Utvecklingen på världsmarknaden gör det angelägetatt konsekvenserna av EG-avlalet kommer upp till diskussion. Eftersomsvenskt lantbruk deltar i ett handelsutbyte sida vid sida med andra näringar ärexporten av jordbruksprodukter ingalunda betydelselös, exporterarungefär av vad lantbruket producerar, och av vårjordbruksexporl går till EG-omrädet, Detta illustrerar förhållandet attlantbruket deltar i inte oväsentlig utsträckning i det handelsutbyte som ärgrunden för vår välståndsutveckling. Mot denna bakgrund är det angeläget attockså vår livsmedelsexport ägnas all tillbörlig uppmärksamhet i den blandadekommittén. Det skulle självfallet framstå som uppseendeväckande, om inte alltgörs som kan göras för att rätta till de olägenheter som kan uppkomma för dennäringsgren som till skillnad från de fiesta andra verkligen drabbas ocksånegativt av . Som jag tidigare nämnde, företer världsmarknaden förenergialstrande råvaror, i första hand olja, vissa likheter med världsmarknadenför livsmedel. Del är också klart att försörjningen med olja, som förnärvarande svarar för mellan av vårt lands energibehov,kräver en ökad handelspolitisk beredskap. Jag vill därför betona det angelägna i atl vi genom ettvidgat nordiskt samarbete, då i första hand med , kan bidra till attgarantier skapas för att den energiproduktion i form av olja och gas som iframtiden kommer atl ske i och ger ett väsenligt bidragtill Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Industriministern har i ett interpellationssvar i går aviserat ettökat svenskt engagemang i oljeprospekteringen i , och det beskedetfinns det med hänsyn till situationen på världsmarknaden anledning att hälsamed tUlfredsställelse. Det finns anledning att betona att konkretasvenska initiativ av denna karaktär sannolikt blir angelägna och väsentligainslag i vår framtida handelspolitik. HerrWEDEN(fp): Jag hade ingen ambition att polemisera ellerdelta i den föregående debatten annat än i ett par sammanhang. Men jag villgärna säga att det anförande som här höll och som i icke ringautsträckning berörde de svenska företagens möjligheter när det gällde statligaupphandlingar i , de tidigare och de tillkommande syntes mig varaett mycket väsentligt anförande, som jag hoppas att handelsministern lägger påminnet. Vi har redan haft en del svårigheter på ohka håll, och vi kommer att fåfler. Det är litet frestande att säga ett par ord tiU , men det blir verkligen bara ett par. Det som jag för min del införandra fora än det här har understrukit i samband med frågan om harvarit att jag tror att det vore klokt om vårt land, då vi tUlsammans medSchweiz inträtt som en part i , också försökte uppnå ennågorlunda samstämmighet med detta andra land, när det gällde behandlingen avNordkoreaproblemet, En sådan samstämmighet, herr talman, behöver inte varaalldeles avgörande, men den är ändå en omständighet av betydelse - inte därföratt både och är neutrala stater utan därför att bägge ingår ikommissionen. Sedan skulle jag med några ord till vilja beröra herrBjörks anförande, nämligen den del där han talade om hur EG-samarbetet hadeutvecklats i mer utrikespolitiskt avseende. Jag skulle vilja erinra honom omatt den tidigare danske statsministern så sent som för betydligt mindre än enmånad sedan sade här i att de utrikespolitiska funktionerna är avoförpliktande konsultativ karaktär och kommer att fortsätta. skall jag gärna säga, herr talman, att minpersonliga åsikt är att utsikterna att verkligen driva en förhandling med EECmed utgångspunkt från medlemskap och neutralitetsförbehäll var i det närmasteobefintliga. Jag har alltså därvidlag på sätt och vis ingen avvikande meningfrån , Men vad herr kanske glömde bort var ett vidare låt mig kalla det visionärt perspektiv som jag tror att t, o, m, utvecklat i denna kammare eller kanske det var i en tidningsartikel.Det är klart att en samverkan på EG-linjen i det långa loppet kanske leder tillatt man får så att säga en tredje faktor etablerad i med en friståendeställning gentemot båda de nuvarande supermakterna, och i så fall kommernaturligtvis det svenska problemet i ett annat läge. Men det är, det vill jagunderstryka såsom jag ser det ett avlägset perspektiv, som man kanske skallhänföra tUl visionerna men därför inte alldeles stryka ur minnet. Den här utrikespolitiska debatten, som vi hafthär i landet och som vi också har , kanske inte utmärkts av några särskiltivriga ansträngningartill längre eller djupare perspektiv över förutsättningarna för den svenskautrikespolitiken, vars kärn- och standardtes alliansfrihet i fred med siktepå neutralitet i krig - det ju råder en långtgående enighet om. Jag är förvissointe heller förmäten nog att tro att jag i det här avseendet kan ge någotväsentligt nytt bidrag i förhållande till vad jag har sagt. När jagändå har begärt ordet och besvärar kammaren det är inte så ofta jaggör det är det för att jag har känten stigande oro för att några faktorer som är av betydelse förförutsättningarna för och tilltron i omvärlden till vår utrikespolitik hartenderat att bli försummade. Jag skalltillåta mig att först göra en mycket skissartad tUlbakablick, Vi möttes under den av en vissantibetonad inställning tUl den svenska alliansfria neutralitetspolitiken frånde stora nationers sida som hade gjort väldiga uppoffringar för att befriavärlden från det hot mot något så när rimliga och värdiga levnadsförhållandensom det nazistiska utgjorde på vårt klot. Den perioden avlöstes mycketsnart av uppkomsten av öst- och västblocken och deras militära gestaltning. Viär fortfarande inne i den perioden, ehuru den långsamt mycket långsamt skullejag vilja säga håller på att få nya inslag. Dess inledning karaktäriseradesav framgång i strävandena att skapa vad som ur den stormaktenssynvinkel kunde benämnas en säkerhetszon av hårt kontrollerade rand- ochlydstater mellan och . De mer eller mindre intensivademokratiska ickekommunistiska strävanden som fanns i de staterna slogs neroch gick under bakom den av sovjetrysk militärmakt nedfällda järnridån, I någraav de staterna var de demokratiska strävandena förvisso mycket intensiva. Namnsom är nästan bortglömda, t, ex. den yngre i ochMikolajczyk i , kan ändå fördäna att minnas som företrädare för sådanasträvanden. Förverkligandet av Marshallplanen och tillkomsten av NATOblev motsvarande åtgärder pä västsidan. De senare åtgärderna krävde, väl altmärka, inte något tvång för att genomföras, utan dikterades för del första avFörenta staternas generositet och egenintresse av att stödja de europeiskademokratierna.och för det andra av de demokratiernas starkt upplevda behov avett sådant stöd. Man var emellertid det är väl inget tvivel om det, ochdet kan nog åtskilliga av oss minnas - i början på sina håll inom NATO-sfärenbenägen att tro att vi inte skulle våga satsa på att försvara vårt oberoende åtalla håll och följaktligen även österut. Det skedet blev emellertid kort. Detavlöstes av tilltagande tecken, som blev dominerande inom bådastormaktsblocken, på uppskattning och erkännande av den svenska alliansfrianeutralitetspolitiken som en positiv och som det ofta och med rätta sagts -stabiliserande faktor i det nordiska området. Jag tror att vi för vår del har anledning att erinra osstvå komponenter i samband med denna utveckling, även om de tyvärr inteuppmärksammas så mycket eller just därför att de tenderar att försummas i vårutrikespolitiska debatt . Den första var att omkring 1950 uppstod enmaktbalans på den europeiska scenen - kalla-den gärna med ett supermaktsduopol mellan och Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Sovjetunionen.Men en sådan maktbalans är en grundläggande förutsättning för att ett land somSverige över huvud taget med framgång skall kunna driva en oberoende,alliansfri neutralitetspolitik. En andra komponent det är jag övertygad om var att våra ansträngningar att stärka vårt eget försvar bidrog till attövervinna misstroendet på olika håll mot att vår avsikt verkligen var attmotstå politiska och militära hot mot detta vårt oberoende. och en stor del av var, kan mansäga, guldåldern för framgången med denna svenska uppläggning. Sedan har detkanske inte gått så bra. Jag tror inte att det danade någonting till, utantvärtom vore felaktigt och farligt, om vi sökte intala oss att våralliansfria neutralitetspolitik nu har samma anseende och mötes rned sammatilltro och förståelse som för låt mig säga 10 eller 12 eller . Derisker som en sådan här utveckling till det sämre kan komma att medföra för osstror jag också hör till de försummade aspekterna i vår utrikespolitiska debattnu. Jag menar inte heller att vi skall begå misstaget att troatt denna försämring inträffat uteslutande i förhållande i ,även om den i det fallet tagit sig de mest ostentativa och dramatiskauttrycken. Jag behöver inte gå in på någon närmare illustration av detta efterden tidigare debatten. Jag tror att försämringen gäller en vidare krets av föross betydelsefulla stater - även stater med socialdemokratiska partier iledningen.