prot · FW0947 · 1973-12-31 00:00:00 — Men en avden nya skolans viktigaste uppgifter är att rädda kontakten med samhället ochkyrkorna och samfunden är ju en väsentlig del i detta. Om vi sedan uppehåller oss kringreligionskunskapen i mera exklusiv bemärkelse, så har jag heller ingen kritikatt rikta mot statsrådets svar, utan jag delar den uppfattning som han har förtfram. Däremot måste man slå fast att även om målen har formulerats så som mannu kan läsa dem i läroplanen, och vi delar intentionerna bakom målen, har det iden praktiska tillämpningen förekommit fall som visar att det har varit svårtalt förverkliga målen. Vad jag vet finns inte några nyare undersökningar i denhär frågan att referera till än den som gjorde . Dågick man ut till ett antal rektorsområden och ställde frågor om hur den samladeundervisningen fungerade i praktiken. Vissa av svaren från undersökningen 1971kan, även om man skall la siffrorna med en viss reservation eftersom det härvar första år, tas som indikationer på att del återstår en del altgöra för alt få del hela att fungera som man hade tänkt sig. På lågstadiet hade man då fördelat undervisningen så attreligionskunskap fick av tiden för den samlade undervisningen, övrigareligioner fick samt religiösa ämnen och samlevnadsfrågor 68 procent.88 procent av lärarna ansåg att det gick naturligt och lätt att integrerakristendomen liksom övriga ämnesmoment i ämnet religionskunskap med andraämnen. De flesta ansåg också att det var väsentligt att den här integrationenkom till stånd och det är positiva svar för alla dem som arbetade förintegrationstanken. Men i läroplanen kan man läsa att det är väsentligt attpsalmer och religiösa sånger liksom böner också används i undervisningen delsför att eleverna skall få komma i kontakt med de uttrycksmedlen, dels för attde skall fä uppleva den känsla av stämning och högtid som en gudstjänst kanförmedla. Dessa intentioner har dock inte uppfyllts i speciellt höggrad. Endast en femtedel av lärarna sade sig använda sånger och böner iundervisningen regelbundet. För kategorin "sällan eller aldrig" blevsiffran för lågstadiet, för mellanstadiet och 97 procentför högstadiet. Jag föreställer mig att orsaken till det är densamma som denherr var inne på, nämligen att lärarna är osäkra om huruvida detstrider mot objektivitetsbegreppet att använda de här momenten när de talar omhur gudstjänsten fungerar. Ett klarläggande på den punkten vore också skönt attfå. På mellanstadiet sade en tredjedel av lärarna alt de hadesvårt att ge ämnet religionskunskap den tid det skulle ha. Orsaken till det varinte någon ovilja utan helt enkelt otillräcklig tillgång på läromedel ochbrister i de läromedel som fanns. Andra svårigheter som man räknade upp iundersökningen på mellanstadiet var språket i bibelöversättningen och detbesvärliga att motivera eleverna för ämnet. Men detta senare argument äringenting exklusivt för ämnet religionskunskap. Den svårigheten har väl deflesta lärare upplevt i någon situation. av lärarna på högstadiet sade att ämnetreligionskunskap var det svåraste att undervisa i. Trots alt man i många avarbetsområdena på högstadietskulle kunna använda bibeltexter för all belysa det man sysslade med var detbara som hade använt bibeltexter utanför de arbetsområden som direktbehandlar . Man sade att var för svår att direkt studera. Jag föreställer mig, herr talman, alt en av orsakerna tillatt vi nu har fått uppleva kritik mot ämnet religionskunskap i skolan måstevara att vi ännu inte i det praktiska skolarbetet riktigt har lyckatsförverkliga de höga mål som läroplanen talar om och de intentioner som finnsför ämnet. Jag tror därför alt det för det första vore värdefullt omman ginge ut med en ganska massiv information om vad skolan egentligen lär ut iämnet religionskunskap. Det skulle kunna råda bot på mycket irritation irritation som egentligen bara beror på vanföreställningar och allmännamissförstånd. För det andra borde man satsa på en intensiv informationom hur kontakterna mellan skolan och samhället - församlingar, kyrkor ochsamfund etc. skall kunna ökas. Vi har mängder av områden i skolan där manskulle kunna mötas i ett förtroendefullt och för båda parter lyckosamtsamarbete: morgonsamlingar, fritt valt arbete, gemensamma samlingar och Ttf pågymnasieskolan, föreningsverksamhet, rast- och hållimmesverksamhet,studiebesök, praktisk yrkesorientering, lägerskola, för att bara nämna några. För det tredje måste lärarutbildningen ochläromedelsproduktionen följas upp så att de problem som orsakas av brister inomdessa sektorer kan elimineras. Med tanke pä den gemensamma uppfattning som finns bakomläroplanens intentioner föreställer jag mig alt man genom en massivinformationsverksamhet på detta område till mycket stor del skulle kunnaförändra attityderna till ämnet religionskunskap hos dem som kritiserarverksamheten och också få ett bättre samarbete mellan skola, samfund, kyrkoroch övriga institutioner i samhället, alltså en högre grad avmålförverkligande. Ang. principerna för undervisningen i religions- ochlivs-åskådn ingsfrågor Helt kort: Jag delar den principiellainställning som utbildningsministern har redovisat till principerna förundervisning i religions- och livsåskådningsfrågor. Det är utomordentligtangeläget att kyrkorna och samfunden också fortsättningsvis stöder denuppläggning av undervisningen i religionskunskap som det i stort råder enighetom i . Efter de tre inlägg som gjorts kan jag fattamig mycket kort. tog upp tre punkter som jag dock gärna villkommentera. Jag delar uppfattning att vi inte skallsträva efter den formen av objektiv undervisning i religionskunskap som skullekunna tolkas så, att man tvingades iaktta strikt neutralitet, som herrZachrisson uttryckte det, dvs. en undervisning som präglas av idélöshet ochbrist på Ang. principerna för undervisningen i religiotts- och livsåskådningsfrågor engagemang.En sådan objektivitet skulle mycket snabbt leda till ett minskande elevintresseför undervisningen, och religionskunskapen skulle naturligtvis inte främjas aven sådan uppläggning. Tvärtom bidrar säkerligen möjligheten att presentera ettproblem från olika utgångspunkter till alt elevernas intresse för ämnet ökar.Vi har också i den nya gymnasieskolan kunnat iaktta att ämnet religionskunskap,tvärtemot vad många kanske tror, har rönt ett allt större intresse hos eleverna. Den andra punkten var närmast en fråga från herrZachrisson, om läraren hade rätt att röja sin egen värdering. Den frågan gällerbåde samhällskunskap och religionskunskap. Mitt svar på frågan är att lärarenhar den rätten. Jag skulle t. o. m. vilja säga att det är enfördel om läraren talar om för klassen vUken hans personliga uppfattning är.Det innebär naturligtvis inte att han skall försöka överföra sin egen värderingi politiskt eller religiöst avseende på eleven och försöka tvinga honom attdela lärarens uppfattning, men det hindrar inte ett engagemang från lärarenssida. Jag tror att undervisningen även på det sättet kan göras intressantareoch mer levande. Här fordras naturligtvis skicklighet av läraren, men jag troratt det principieUt ändå är ganska lätt alt deklarera vilka rättigheter ochmöjligheter läraren har. Den tredje frågan som tog upp och som varförsta punkten i inlägg gällde möjligheten för skolan tillkontakt med organisationer och samfund. Det är en allmän princip för den nyaskolan att den skall vara öppen mot samhället. Den skall vara villig ochintresserad av att ta emot representanter för arbetsmarknadens parter och depolitiska ungdomsförbunden när det gäller samhällskunskap, och lika naturligtfinner jag det vara på religionskunskapens område att de kristna samfunden gesmöjlighet till kontakt och information. Den kontakten behöver intenödvändigtvis äga rum i skolan utan kan myckel väl äga rum utanför skolan genomstudiebesök, som antydde. tog upp frågan om tillämpningen av ämnetreligionskunskap i skolan. Jag hade i en tidigare debatt tillfälle att härredogöra för vissa brister vi hade konstaterat. Jag är naturligtvis angelägenom att sädana brister så snabbt som möjligt skall rättas till, och jag utgårfrän att mycket noga följer ämnets utveckling just därför attdet är ett så pass känsligt ämne i relation till flera grupper. Att man t. ex.utnyttjar studiedagar till den information som efterlyste är enmöjlighet att nå ut till de olika lärargrupperna. Jag skulle till slut vilja tillfogaytterligare en synpunkt, inte på grund av debatten här utan på grund av dendebatt som har förts av vissa grupper i pressen. Man har tagit upp möjlighetenav att denna fråga om tillämpningen prövas med hänsyn till internationellakonventioner i olika slag av internationella domstolar. Formellt sett är detnaturligtvis riktigt, men jag skulle aldrig som utbildningsminister kunna tänkamig att hävda religionskunskapen som ämne med hjälp av aldrig så starkadomstolsutslag. Det är inte på den grunden vi skall skapa en tilltro tUl och enuppslutning bakom religionskunskapen i skolan, utan den tilltron och denuppslutningen skall skapas genom att olika grupper i samhället säger sig att påett besvärligt område är detta en vettig och hyggligkompromiss som har träffats. Och på ett svårt område där många ländermisslyckats det finns aktuella exempel på att man på ett ohyggligt sättmisslyckats att skapa tolerans och respekt för oliktänkande - har vi en långtradition som kan visa all det går att pä skolans område finna entillfredsställande lösning. Jag hoppas att den debatt vi har haft här kanmedverka till alt vi skall kunna få en sådan allmän uppslutning bakom ämnetreligionskunskap. Efter herrar , ochWikströms anföranden kanske det skulle kunna synas vara ganska onödigt attkomma med ytterligare ett inlägg; jag har nämligen samma positiva inställningtill statsrådets svar som de som redan yttrat sig. Men eftersom jag under1960-talet dellog i skolpolitiken och var medlem av särskildagrundskoleutskott och särskilda gymnasieskoleutskott skulle jag ändåvilja göra ett ganska spontant inlägg . När besluten fattades var vi ju väldigt överens om attundervisningen i religionskunskap skulle vara en undervisning om religionernaoch om kristendomen och inte / religion eller/ kristendom, som vi uttrycktedel. Det skulle inte vara fråga om att skolan skulle vara missionerande,religiöst sett, såsom samfunden är det. Vidare skulle inte heller skolanprioritera någon bestämd konfession, t. ex. den lutherska konfessionen, såsomman tidigare gjort i skolans värld. 1 stället skulle - och kan som förut, förövrigt samfunden själva på all annan tid bedriva hur mycken konfessionellundervisning och utbildning de önskar, utöva hur mycken påverkan de vill,utanför skolans värld. Därför är ju samfunden till. Såvitt jag förstår har vi också fått en situation i densvenska skolan där det sker ett arbete även på icke lektionsbunden tid.Jag tänker på raster och liknande frilid då ungdomar, skolpastorer och andra ärverksamma. Man har andaktsrum till vilka man samlas, man har bibelgrupper ochbönegrupper osv. Det sker alltså i denna av flera så kritiserade skola ävennågonting religösl sett positivt. Jag delar den uppfattning som förts fram här av statsrådetbeträffande läroplan och även kompletterande anvisningar.Vi har ju fått en situation som innebär, så vitt jag begriper, att närdet gäller judendomen och kristendomen är den religiösa urkund ur vilken mandirekt skall hämta texter, liksom man skall hämta texter ur andra religionersheliga skrifter, sä alt man får direkt kontakt med de urkunder som religionernai fråga har. Men kanske det hos många, inte minst i de kristna samfunden, råderett missförstånd när det gäller plats i undervisningen enligt läroplanoch anvisningar. En annan sak som jag anser vara värdefull är detproblemcentrerade studium som i hög grad bedrivs och som väl också antyds här istatsrådets svar. har det kallats för "lifesituation-metoden", dvs. att man utgår ifrån människans aktuellasituation, hennes aktuella belägenhet, och låter religionen eller religionerna främst är det ju kristendomen i vår västeriändska kulturmiljö belysalivssituationen och problemaliken etiskt sett, framför allt, och religiöstsett. Det synes mig som om i många fall religionskunskapsämnet har upplevt någonting av en renässans Ang. principerna för undervisningen i religions- och livsåskådningsfrågor Ang. principerna för undervisningen i religions- och livsåskådningsfrågor störreförståelse, större intresse, större engagemang för ämnet . Statsrådet säger i sitt svar: "Det -går inte attförstå vårt eget samhälles utveckling utan att känna till det religiösainflytandet. Det är heller inte möjligt att till fullo förstå det som händer ivärlden ulan denna kunskap." Jag tycker att detta är väsentligapåståenden att här slås fast den betydelsen som religionen har såsomsamhällsfaktor. Jag tror alt det är en riktig bedömning om man säger att det ivårt land har skett ganska mycket speciellt inomungdomsvärlden, på religionens område. Vi kan tänka på den s. k. Jesusrörelsensutbredning även i vårt land. Den har haft effekt inom samfunden och blandmånga, många ungdomar också i . Det är viktigt att även denna sak blirbelyst. Eftersom religionen har betydelse som samhällsfaktor och detta är ettaktuellt skeende så är det en fråga som också behöver få sin belysning iskolans värld. Vidare har vi religionens betydelse internationellt sett,som också betonas här i svaret. Det går ju inte att förstå t. ex. Indienskultur, dess historia, dess geografi utan att ha kännedom om hinduismen ellerbuddismen - del är en omöjlighet. Del går inte heller att förstå Afrikasutveckling kulturellt, historiskt osv. utan att ha förståelse för islamsutveckling och stora betydelse i den världen. Inte minst är det väl viktigt atti våra u-landsarbelares utbildning också ingår förståelse för religionensbetydelse som samhällsfaktor, internationellt sett, i de länder till vilkau-landsarbetarna skall komma. Statsrådet säger här vidare: "Däremot kan del tänkasatt eleven faktiskt påverkas genom bekantskapen med de bibliska skrifterna,olika prov på förkunnelse eller den argumentation för och mot religiösövertygelse som också ingår i undervisningen på högstadiet och igymnasieskolan." Här tar alltså statsrådet upp en fråga som videbatterade ganska mycket i samband med skolreformernasgenomförande vad påverkan är och inte är och om det skall finnas rätt tillpåverkan eller icke. Jag har alltså hell och fullt anslutit mig till denuppfattning som innebär att någon auktoritativ påverkan kan det inte vara frågaom, när man med auktoritativ menar att läraren genom sin ställning pä ettensidigt sätt ger en beskrivning av ett religiöst fenomen eller en konfession -beskrivningen blir således inte allsidig eller när man gör våld påindividens, dvs. elevens, integritet i trosfrågor och livsåskådningsfrågor. Ensådan auktoritativ påverkan vore ett våldförande på individen. Det måste istället vara fråga om en allsidig och saklig information om de olikakonfessionerna; om kristendomen och övriga religioner, om samfunden osv. Jag kommer ihåg från min egen skoltid på 1930-lalet alt vihade en lärobok i kyrkohistoria som gav en kolossall snedvriden bild avmetodismen, vilken betraktades som en liten ynka sekt. Läroboken var inte pånågot sätt införstådd med att det var fråga om en kyrka på 40 miljonermänniskor i världen - visserligen ett numerärt sett ganska obetydligtkyrkosamfund i men internationellt sett av ganska stor betydelse. Dethade man inte känsla för i den läroboken och i den undervisningen på1930-talet. Jag är glad för alt det skett en mycket stor förändringtill del bättre i detta avseende. Det som här nämndes om studiebesök jag harsjälv fått vara med om att ta emot ungdomar och ge dem information om olikasamfund eUer besök i kyrkor och samfund är härvidlag av stort värde. Böckernaär bättre pedagogiskt upplagda osv. ; många exempel på framsteg skulle kunnages. När det sedan gäller den integrationsfråga som herrStålhammar tog upp delar jag hans uppfattning. Jag tror att det är väsentligtatt poängtera att denna integration inte heller får innebära att kristendomenoch övriga religioner kommer bort i sammanhanget utan får den plats de enligtläroplanen och enligt limberäkningen skall ha. Slutligen, herr talman, gick statsrådet in på frågan omsamfundens inställning till ämnet religionskunskap och det ansvar som samfundenhar. Statsrådet sade: "En avgörande förutsättning för att ämnet religionskunskapska kunna fylla den uppgift som här angetts är att medborgarna och de skildakristna samfunden tror på möjligheten alt anordna objektiv undervisning i dettaämne och anser en sådan undervisning vara av värde." Statsrådet uttryckteockså förhoppningen att samfunden och olika åsiktsriktningar fortsättningsvisskall vara beredda att arbeta för dessa riktlinjer. Jag vill poänglera att jagfinner det riktigt att samfunden här känner sitt ansvar och ser de möjligheterden svenska skolan har att ge en allsidig undervisning om kristendomen och omandra religioner, om etiska problem utifrån den aktuella situationen, och attjag också hyser förhoppningen att samfunden fortsättningsvis skall känna dettaansvar och positivt bidraga till att religionskunskapen verkligen får en sådanställning som den enligt läroplanen skall och bör ha. Ang. principerna för undervisningen i religions- och livsåskådningsfrågor Överläggningen var härmed slutad. § 14 Föredrogsoch hänvisades Kungl. Maj :ts propositioner nr 36 till näringsutskottet, nr 43 till inrikesutskottet, nr 46 till socialförsäkringsutskottet, nr 54 till utbildningsutskottet, nr 58 såvitt avsåg ändringar iprisregleringslagen till finansutskottet och i övrigt till näringsutskottet, nr 59 till utbildningsutskottet samt nr 70 till lagutskottet. § 15 Föredrogs och hänvisades motionen nr 1611 till jordbruksutskottet. § 16Föredrogs, men bordlades åter betänkanden nr 10 och12-15, finansutskottets betänkanden nr 11 och 12, skatteutskottets betänkandennr 12 och 13, lagutskottels betänkande nr 7, socialförsäkringsutskottets betänkandennr 9 och 10, kulturutskottets betänkande nr 7 samt civUutskottets betänkandennr 59. § 17 Herrtalmannen meddelade att på föredragningslistan för morgondagens sammanträdeskulle finansutskottets betänkanden nr 11 och 12 uptJföras sist. Nr 47 § 18 Anmäldes och bordladesKungl. Maj :ts propositioner: den " med förslag om allmän tandvårdsförsäkring, m. m. 20 mars1973 '' ' angående uttaget av avgiftertill försäkringen för tUläggspen- -------------------- sionoch till den obligatoriska yrkesskadeförsäkringen Nr 50 angående medlen i den fortsatta regionalpolitiskastödverksamheten m. m. Nr 51 med förslag till lag om ändring ikommunalskattelagen (1928:370) Nr 61 angående anslag för /74 till byggnadsarbeten samt inredning ochutrustning av lokaler vid universiteten m. m. Nr 63 angående studiesocialtstöd § 19 Anmäldes och bordlades betänkande Nr 1 I i anledning av propositionen 1973:1 i vad avservissa anslag inom verksamhetsområde för /74jämte motioner Nr 10 i anledning av propositionen 1973:1 i vad avseranslag för /74 till kyrkliga ändamål jämte motioner Nr 1 i anledning av propositionen 1973:1 i vad avserutgifterna på driftbudgeten för /74 inom jordbruksdepartementetsverksamhetsområde jämte motioner Nr 2 i anledning av propositionen 1973:1 i vad avserutgifterna på kapitalbudgeten för /74 inomjordbruksdepartementets verksamhetsområde jämte motioner Nr 8 i anledning av propositionen 1973:9 angående skyddför fiske med fast redskap, m. m. jämte motioner Nr 9 ianledning av motioner om livsmedelskontroll m. m. Nr 16 i anledning av propositionen 1973:1 i vad avservissa anslag för /74 inom handelsdepartementetsverksamhetsområde jämte motioner Nr 17 i anledning av propositionen 1973:1 i vad avservissa anslag för /74 inom industridepartementelsverksamhetsområde jämte motioner Nr 18 i anledning av motioner om åtgärder för att främjaindustriellt utvecklingsarbete Nr 19 i anledning av motion om förstatligande avläkemedelsindustrin Nr 20 i anledning av propositionen 1973:35 med förslagtill teckning av aktier i exportkredit Inrikesutskoltets betänkanden 96 Nr 1 1 i anledning av motion omlagstiftningen pä arbetslivets område Nr 12 i anledning av motion angående löneavdrag förtjänsteman som Nr 47 är dänstledig för riksdagsmannauppdrag den § 20Anmäldes och bordlades följande motioner; Nr 1612 av herr jViZwon i m.//. avlämnad i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:21 angående motionstidsanering av det äldre bostadsbeståndet Nr 1613 av herrar ochLidgard avlämnad i anledning av Kungl. Maj:ls proposition 1973:30 med förslagtill lag om ändring i m. m. Nr 1614 av i ?>\ Nr 1616 av i avlämnade i anledning avKungl. Maj:ts proposition 1973:31 med förslag till ändring i lagen (1944:219)om djurskydd Nr 1617 av herrar i och Grebäck Nr 1618 avherrHovhammarm.fi. Nr 1619 av m. fl. avlämnade i anledning avKungl. Maj:ts proposition 1973:39 med förslag till lag om anställning avarbetskraft för byggnadsarbete Nr 1620 av m. jl Nr 1 621 av m. fl. Nr I 622 av i Gäddvik m. fi. avlämnade ianledning av Kungl. Maj:ts proposition 1973:52 angående statligt stöd tillupptagande av gruvdrift vid Stekenjokk Nr 1623 av herr 0.y/ca«on avlämnad i anledning avKungl. Maj;ls proposition 1973:75 angående vissa organisations-ochanslagsfrågor m. m. rörande försvaret § 21 Utsträckt motionstid Ordet lämnades på begäran till HerrGUSTAVSSON i (c), som yttrade: Jag tillåter mig hemställa att kammaren villebesluta all tiden för avgivande av motioner i anledning av Kungl. Maj:tsproposition 1973:47 angående förbättrade familjeförmåner inom den allmännaförsäkringen, m. m. måtte med hänsyn till ärendets omfattning utsträckas tillförsta plenum efter . Denna hemställan bifölls. Nr 47 § 22 Meddelande ang, enkla frågor -Q 1973 Meddelades att följande enkla frågor denna dagframställts, nämligen Nr 147 i (fp) tUl herrfinansministern om styrelserepresentation för anställda i banker och andrakreditinstitut: När ämnar statsrådet lägga fram förslag till lag om rätt tUlstyrelserepresentation för anställda i banker och andra kreditinstitut? Nr 148 Fröken () tUl herr socialministern omstatsbidrag för inköp av bil åt förälder tUl handikappat barn: Är statsrådet beredd medverka till att förälder tillhandikappat barn erhåller statsbidrag till inköp av bil? Nr 149 i () till herrförsvarsministern angående behovet av skjutfält i : Anserförsvarsministern att tUlkomsten av ett nytt storskjutfäll på på något sätt påverkar andra skjutfältsbehov i § 23 Kammaren åtskildes .