prot · FW0972 · 1973-12-31 00:00:00 — Om man skulleförsöka gissa sig till en sammanfattning av hans anförande var väl den att viinle skulle uppnå målet 1974/75. Men det kan ju bestyrkas om det var så. sade vidare att regeringen förmodligen ännuinte behandlat vad den har för avsikt att göra. Det vore atl dra en märkligslutsats, om man säger att regeringen inte vet vad den vUl. har det ialla fall sagts att vi skulle uppnå enprocenlsmålet. HerrGeijer står för utskottets belänkande i fråga om enprocenlsmålet. 7heter det: "Utskottet konstaterar alt de av Kungl. 40 förslagen ligger i linje med denav statsmakterna antagna utbyggnads- planen,som syftar tUl enprocentsmålets uppnående under /75." Harherr skrivit på och varit med om detta? Vad betyder del egentligen? Ifråga om enprocenlsmålet blir del allt oredigare från socialdemokraternas sida. Jag är helt medveten om atl man kommer all få avslånågonling om man skall komma upp lill enprocenlsmålet. Det får vi göra nuockså. Med 1 562 mihoner kronor kunde vi göra mycket i . Del är helavägen fråga om att avstå. Det blir del här också. Det är självfallet att vi kommer all få avstå från vissasaker. Jag viU då uttryckligen säga ifrån i fråga om vad slalsministern sade iAftonbladet i går. Han sade atl del skulle innebära ett stopp i reformpolitikenom det blir en annan regering. Delta gäller inte för del. Del är entolkning som är osann och felaktig. Men statsministern har ofta en storbenägenhet att tolka de andra partiernas meningar och tala lilel om vad han självvill. Sedan frågade hur del skulle bli med enannan regering. Ja, svenska folkel får i höstens val i demokratisk anda ge sinmening tiU känna. Därefter får vi se vilken regering det blir. Jag hoppas imotsats till atl det blir en annan regering än den nuvarande. Denkommande regeringen får mycket att göra med att klara ul de trassliga affärersom den nuvarande regeringen har ställt lUI med. kannaturligtvis ingenting göras, eftersom vi ännu inte har en ny regering. Men häri kammaren sitter en representant för den nuvarande regeringen som bör kunnauttala sig om vad rnan tycker om enprocentsregeln. När talar om en kommande regeringssammansättning vill jag säga alt del skrivs etl regeringsprogram innan dentillträder. När vi samregerade med er socialdemokrater skrev vi ett sådantprogram. Programmet skall innehålla riktlinjer för hur man ämnar agera i vissakontroversiella frågor. Beträffande demokratin vill jag säga att man, om man ärdemokrat, vid alla tillfällen bör säga ifrån atl man är anhängare av ettdemokratiskt styrelseskick. den 25 aprU 1973 (vpk) kort genmäle: Lät mig till den här frågan om bundet ochobundet bistånd få citera ur tidskriften , nr 3 1973, där följande sägs:"Regeringens uttalanden anger betalningsbalans och sysselsättning sommålområden för den nya politiken. Men om biståndet ska kunna bidra till exportoch sysselsättning som annars inle kommit lill stånd, måste del inriktas på attstödja produktion som inte är konkurrenskraftig, dvs. all i dumpaproduktion som annars inle skulle kunna avsättas på världsmarknaden exempelvis vissa textilier, skor, byggnadsmaterial, enklare papperskvaliteteretc, produkter som u-ländema själva tillverkar billigare än och som vidärför håller pä alt orientera oss ifrån. Erfarenheten visar, att slödköp lillsådan industriproduktion inle skapar någon särskilt stor eller varaktigsysselsättning, men atl det däremot gör det möjligt för kapitalägarna atl göraytterligare vinster på maskiner och andra investeringar, innan verksamheten definitivt läggs ned. Nr 72 därför inget att förvåna sig över,all varubiståndel har sina starkaste den förespråkare inom de borgerliga partierna." 95 1 1973 '' '' ''' " säkerligen sanning. kröp delockså fram - det har -------------------- sagts tidigare - att den breda allmänheten har väldigt liten förståelse för Detstatliga utveck- bistånd lUl . Det är klart att det är så när maninle har gått ut lingsbistaiiaet ordentlig information och fört enordentlig diskussion i exempelvis fackföreningsrörelsen,där ändå är högste basen. Hur vore del att gå ut och tala omalt , som jag sade i mitt tidigare inlägg, av det nuvarande biståndetstannar inom landet? Nog är det väl ändå ganska uppseendeväckande när man å enasidan säger all det är en förutsättning för alt vi ger bistånd tUlu-länderna på deras egna vUlkor och å andra sidan sviker detta. U-ländernasbegäran är alt biståndet skall ges helt obundet. Det var exempelvis ell kravfrån . svarade inte på två frågor som jagställde. Dessa gällde om man är beredd atl ge en större summa i rena pengartill befrielserörelserna i de portugisiska kolonierna samt anledningen till inte har ökat biståndet. Behoven är ju enorma i samtliga dessa tre kolonialaländer. i (s) kort genmäle: Anledningen till alt jag inle log uppbefrielserörelserna, , är atl dessa senare under deballen skallkommenteras av en annan talesman från utskottet. Både och verkade mycketirriterade över de kritiska synpunkter jag tillät mig anlägga på deras agerandei debatten. Jag har ingen anledning all ändra på vad jag har framhållit.Enprocenlsmålet - som skall vara uppfyllt /75, förlåt en fråga som kommer alt presenteras . Vad regeringen dä kommer att föreslå är i varje fall inte bekant förmig. Om utrikesministern har upplysningar att lämna är det hans sak. Jag vill pä nytt betona de ekonomiska svårigheterna atlklara detta mål. Herr förste vice talmannen klara uttalande omcenterpartiets inställning utgjorde ingen upplysning. Om han skall geriksdagen ett besked bör han tala om hur de tre koalitionsbröderna ser på dennafråga. Tillåt mig på nytt framhålla att jag tror att enutlänjning av lidsperioden skuUe ha varit lyckligare ur vår synpunkt. Detskulle ha skapat mindre tveksamhet hos allmänheten mot den biståndsverksamhetsom vi bedriver och vill bedriva. Kanhända skulle vi ha gjort biståndspolitikenen tjänst om vi hade gått på den linjen. Men det är ingenting all tala om nueftersom vi har valt en annan väg. Den kommer såvitt jag förslår att föhas ävenunder kommande år. gjorde en mycketintressant deklaration då han sade, att om vi bara dröjer med allhöja vår egen standard så kan vi fylla alla krav i biståndspolitiken. Så enkelär inte frågan, . ' HerrDAHLÉN (fp) kort genmäle: Jag förstår inte vad utrikesutskottetsärade ordförande har fått det ifrån alt jag skulle ha varit irriterad överdet han sade i Han är en sä trivsam figur att det är mycket svårt att bli Nr 72 hriterad på honom. Jag är del i varje fall inle. Men del är tillåtet att haen Qnsdaeen den annan mening och även att kunna ha del under något så när anständiga 25anril 1973 former. Det brukar vi ha i den här kammaren. Del är inle så lätt, sade , att låta bli all höja Det statliga iitveck- standarden . När antydde att det var en S ' o Omöjlighetatt uppfyUa enprocenlsmålet inom den föreskrivna tiden, framhöll jag alt denenda börda del skulle innebära för oss atl uppnå detta mål var atl låta bli althöja vår standard . Del är måttet på del ansvar vi har införu-länderna, och det kan inte bestrida. Det kan bli ekonomiskasvårigheter all uppfylla detta mål, sade . Ja, det kan det blibeträffande aUa saker, låt oss erkänna del. Vi vet ingenting om utvecklingen.Om socialdemokraterna kommer att föra en så dålig konjunklurpohlik som under desenare åren, bhr del givetvis - vUket vi har påpekat i en motion ett motståndmot alt öka biståndet till de fattiga folken, särskilt när vi harrekordarbetslöshet i vårt eget land. Det kan också uppstå andra svårigheter,vilket vi gång på gång har betonat. Men det som här i dagskall prövas är vUjan, om vi 'vUl satsa på detta och försöka med alla de medelsom slår tUl förfogande. Det är del som kommer all prövas, när vi skall voteraom . anförande innebär i stort sett - om han nu ärrepresentativ för den socialdemokratiska riksdagsgruppen en återgång till denmer negativa hållning som den socialdemokratiska partistyrelsen presenteradevid kongressen och som där led nederlag. Del var ju en mer positivinriktning som vann. Jag tycker atl försöker leda densocialdemokratiska riksdagsgruppen tillbaka till partistyrelsens mer negativahållning. Del är omöjligt atl tolka det hela på någol annat sätt. Del är lilel pinsamt, inte minst inför de fatliga folken,att socialdemokratin på det här sättet vinglar fram och tillbaka. 1 varje fallhar anförande inte gett något annal intryck än all han nu ärtillbaka vid den ståndpunkt som led nederlag pä den socialdemokratiskakongressen för sedan. Men, som sagl, vi får väl se vid voteringen.Det är mycket möjligt atl har rätt. I så fall beklagar jag del. Herr förste vice talmannen () kort genmäle: Herrtalman! Det är fortfarande mycket oklart först och främst vad regeringen villmen även vad , som tydligen inte har riktigt samma uppfattning somregeringen, vill i fråga om enprocenlsmålet. sade att regeringensståndpunkt kommer att presenteras vid uppläggningen av följande budgeter.Enligt beslutet , som var etl principbeslut, skulle vi komma fram till enproceni. Har man ändrat sig? Skall vi fä ett besked ? Vi har inte fått dettidigare. ståndpunkt var något klarare , för han sadeatl han trodde att en utlänjning av perioden hade varit lyckligare. Men då hade man gett upp enprocenlsmålet till 1974/75. Del kan hända atl det enligt uppfattning är klokare, men delta är ett besked om herr 43 den 25 aprU 1973 Vilken inställning det socialdemokratiska partiet harvel vi ännu inte; kanske vi får vela det . Jag är helt medveten om att det föreligger storaekonomiska problem. Dessa problem har emellertid delvis orsakats av altregeringen inte följt den anvisning som SIDA gett och som vi har strävat efter,nämligen att låta ökningen bh jämnare. 1 stäUet står man helt plötsligt införalt man skaU skaffa fram 820 miljoner i stället för 313 miljoner, som är åretssumma. När man planerar på det sättet, blir det som del nu är. Sedan gällde det vem som skall ge besked. sig med det besked jag gav från sida, men han ville att jagskulle tala för alla tre mittenparlierna. Nej, , jag talar varkenför eller för . Jag begär inte, fastän densocialdemokratiska regeringen klarar sig med kommunisternas hjälp, allsocialdemokraterna skall ge någon deklaration även för kommunisterna. Del fårde väl göra var för sig. I reservationerna finns också förklaringar lill varpartierna slår i det här fallet, så det behöver man inle tala om ytterligare. Sedan undrar jag över vad egentligen står. Iegenskap av utskotlsordförande står han för följande uttalande i betänkandet:"Utskottet konstaterar atl de av Kungl. Maj:l framlagda förslagen ligger ilinje med den av statsmakterna antagna utbyggnadsplanen, sorn syftar lillenprocentsmålets uppnående under /75." VUket är riktigt:Herr uttalande om en ultänjnhig av perioden eller hans uttalande iegenskap av utskotlsordförande? Det kanske finns lid för ännu en replik, där vikan få besked om huruvida socialdemokratins ståndpunkt är den ena eUer denandra i det här fallet. i (s) kort genmäle: Till vill jag säga att mittresonemang här kring enprocenlsmålet motsvarar den uppfattning som jag självhar fört till torgs och som jag fört till torgs idebatten. Det som är skrivet i utskotlsbetänkandet är ett återgivande av delprincipbeslut som fattades av 1968, vilket principbeslut regeringenhar följt år efte:f år fram till och med den proposition som hgger.Märkligare är det inte. Del är etl fastslående från utskottets sida av atlregeringen har föht riksdagsbeslutet . Del finns ingen anledning alt nugöra något särskilt uttalande orn detta. Att vi kommer atl vara i den situationen all vi det sistabudgetåret som det här är fråga om måste anslå mer än 800 miljoner beror inlepå alt riksdagsbeslutet var felaktigt, ulan det beror helt enkelt på ekonomiska utvecklingen i landet har sprungit förbi oss och förbi detbeslut som fattade. Brutlonalionalprodukten har med andra ord vuxitmyckel snabbare än vad som förutsattes . Det är denna större summa somskall uppnås 1974/1975. Det är del som skapar problem. Jag anser att man börtillägga det för att åhörarna inle skall få en felaktig bild. Det vore frestande att och i ettsammanhang fuUfölja deballen om enprocenlsmålet, men jag skall uppskjuta mina synpunkterpå denna fråga till en något senare del av mitt anförande. Jag vill inleda milt inlägg i denna biståndsdebalt, somjag betraktar som etl viktigt element i utformningen av svensk biståndspolitik,med alt anlägga vissa principiella synpunkter på vår biståndspolitik. Jag gördet därför atl del är viktigt med den enighet som vi i stor utsträckning haruppnått kring principerna för vår biståndspolitik. Det är viktigt atl dennaenighet också blir preciserad och klargjord. Det är viktigt därför altbiståndspolitiken som flera talare har sagt; både och herrTuresson var inne på det - är en väsentlig del av vår utrikespolitik. Enighetenkring vår utrikespolitiks grundinriktning är en nationell utrikespolitisktillgång. Uppslutningen kring den svenska biståndspolitikens huvudprinciper,som är mycket större än vad som ofta framgår av våra debatter här eller avantalet reservationer i utrikesutskottets betänkande, har ett utrikespolitisktvärde. Den har också, menar jag, ell värde för alt även i fortsättningenförankra biståndspolitiken hos en allmän opinion i vårt eget land. Det är en självklarhet, herr talman, men ävensjälvklarheler kan ibland behöva upprepas: utgångspunkten för vårbiståndspolitik måste vara vår uppfattning om utvecklingsländernas faktiskasituation och utvecklingsprocessens allmänna krav och villkor. Alt analyserhärav måste ligga till grund både för utformningen av vår bilateralautrikespolitik och förvart uppträdande i internationella organisationer har jagunderstrukit i många debatter, senast i förra årets debatt här i . Jagangav det som en väsentlig utgångspunkt också för den tillsattabiståndsulred-ningens arbete. 1 den analysen har vi alla en mycket god hjälp avu-ländernas egen syn på sina problem. Jag skulle nästan vilja gå så långt atljag påstår att det med all säkerhet är den bästa startpunkten för vår analys.Vi kan också konstatera att det i diskussionen, såsom den förs i och avu-länderna själva, har uppställ en allt högre grad av enighetoch samstämmighet i synen på vad som är väsenthgt för utvecklingspolitiken. Jagtänker särskilt på det utomordentligt starka understrykande som u-ländernasjälva gör av rätten för deras del alt självständigt bestämma utformningen avbåde ekonomi och samhällsutveckling i det egna landet och att göra delta utaninblandning utifrån. Man har upprepade gånger slagit fast att en utvecklingicke är möjlig utan nationell suveränitet. I den mån någon anser sig behövabevis för alt denna ståndpunkt är riklig, finner han det påtagligaste beviset isituationen i de delar av tredje världen som är underkastadekoloniall förtryck. Ingenstans är analfabetismen så utbredd som i Portugalskolonier i eller för den delen också i - och ingenstans ärsjukvärden sä underdimensionerad och ekonomin så ensidigt utformad för atltjäna andra inlressen än den egna befolkningens som just i de områdena. Men krav på reellt oberoende kommer inte bara frände delar av världen som fortfarande faktiskt befinner sig i ett formelltkolonialt syslem. Del som har konstituerat många, ja flertalet somsådana är ju atl de har levat under ett drygt århundrade av kolonialt välde.Spåren av den utvecklingen utplånas inte under etl eller ett par årtionden avnationell politisk självständighet. Det är kolonialtidens ekonomiska den 25 aprU 1973 relationerinom och mellan och moderlandet som fortfarande präglarmycket av aktuella situation och som har byggt in hinder i desamhällena för en utveckling. Detta betyder alltså atl kolonialismen inte baraär ett historiskt skede som vi kan betrakta som liUhörande del förflutna, ulanverkningarna av kolonialismen upplever vi fortfarande i samhällen . Därför är det en fullt logisk konsekvens av kravet på självständighet ochfrigörelse när i ökad utsträckning kräver kontroll över de egnanaturtillgångarna. Den svaga induslrieUa traditionen i , bristen påtekniker och bristen på kunnande skapar likaså det har flera talare varitinne på här tidigare ell naturligt intresse för utländska investeringar iu-världen. Detta intresse är naturligt därför att sådana investeringar är enform för överförande av ett kunnande som saknas . Men det är likanaturligt alt kravet också ställs att dessa investeringar utformas så alt de anpassastiU de nationella utvecklingsmålen, med andra ord att de utländskainvesteringarna inle tillåts innebära att kontrollen över u-landets egenekonomi förläggs till eUer tillåts kvarligga i ullandel. befolkning är inte det har också framhållitsav tidigare talare här - betjänt av en industrialisering som begränsas tUlisolerade enklaver, enklaver för utvinning och export av t. ex.naturtillgångar. De knappa resurserna av både kapital och kunnande behöverinriktas på en aUsidig utveckling av egna samhällen. De behövs fören produktion av billiga masskonsumtionsvaror, för en fortsall industrialiseringoch då en arbetskraflsinlensiv industrialisering samt inte minst för eneffektivisering av jordbruket. Resurserna behövs vidare för ökade insatser förutbUdning och hälsovård. knappa resurser måste alltså med nödvändighetgenom en mycket hård prioritering planeras för en politik som är inriktad påatl tillgodose folkmajoritetens behov. Men skall en sådan utveckhng bli möjlig kan det bara skeom får tillfälle alt planera den egna samhällsutvecklingen efteregna värderingar och efter en mobilisering av de egna resurserna. I hela dentredje världen framstår en sådan mobilisering som etl helt avgörandeelement i en framgångsrik utvecklingsstrategi. Men som den ärnödvändig och avgörande, upplever vi också hur den försväras och förhindras avulvecklingshämmande ekonomiska och sociala strukturer, som bl. a. avspeglarsig i en utomordentligt ojämn inkomst- och ägandefördelning, ofta etl arv frånkolonialmaklernas tid. En social rättvisepolilik i är instrumentet föratt göra befolkningar beredda till de väldiga uppoffringar somutvecklingsprocessen med nödvändighet ålägger dem. En framgångsrikutvecklingsprocess innebär nämligen all måste avslå frän dagenskonsumtion för att göra investeringar i morgondagens samhälle. Det är deninvesteringen som kan föra befolkning framåt, inte uppoffringar föratt höja en överflödskonsumtion hos ell privilegierat fåtal i del egna landetoch heller självfallet inte uppoffringar som framför allt eller i väsentligutsträckning innebär inkomstöverföringar från u-landel till utlandet. Jag trorall det råder en allt större enighet om alt den sociala rättvisansväg mot utveckhng i är den enda väg som kan erhålla aktiv medverkanfrån det egna folkel. Den representerar den enda möjliga vägen till en positivutveckling. Jag har i största korthet velat peka på denna bakgrund föralt visa -om inte i meningen "bevisa" så ändå i meningen"illustrera" - hur målen för det svenska biståndet överensstämmer medde faktorer som själva framhåller som särskilt väsentliga för sinegen utveckling. Men det är inte bara så att den svenska biståndspolitiken pådelta sätt är förankrad i egna värderingar. Målen för vårbiståndspolitik har också - och jag menar att det är en väsentlig delav dess styrka - en stark förankring i del svenska samhället. När vi stöder strävanden efter nationellt och ekonomisktoberoende i tredje världen är den politiken ell uttryck för de principer som viallmänt hävdar bör råda i förbindelserna meUan staterna och som vi ju också ihög grad kräver för egen del. När vi lämnar vårt stöd till ansträngningarna attåstadkomma en utveckling präglad av ekonomiskt och socialt framåtskridande iu-länderna svarar detta också mot viktiga mål för vår egen mhemska politik. Det är, herr talman, erfarenheter som harväglett oss när vi har konkretiserat målen för vårtbistånd och också när vi har sökt vägar och metoder alt främja de uppställdamålen. En huvudlinje i den svenska biståndspolitiken är därför atl del äru-ländernas egen utvecklingspolitik, deras egna prioriteringar, som skallavgöra biståndets inriktning och utformning på samma sätt som de självfalletstyr användningen av u-landets egna resurser. Jag vill understryka alt ensådan inställning är en konsekvens av vår allmänna anslutning lill dennationella suveräniletsprincipen. Respekt för den principen är u-ländernasliksom också vårt eget lands och andra små staters bästa skydd mot yttreinblandning i den inre politiken. Den väg som vi har valt och vi har valt vägen under enmycket bred anslutning i riksdag utgår från övertygelsen om all baraen av regeringar förd utveckhngspolitik med ett starkt folkligtstöd och förankring i u-landet kan åstadkomma de nödvändiga förändringarna iu-ländernas samhällen. Del är vår fasta övertygelse att u-landsrege-ringarnaspolitiska vilja alt driva en utvecklingspolitik i sin egen folkmajoritetsintresse aldrig kan ersättas av den politiska viljan hos biståndsgivarna. Vikan genom bistånd överföra kunskap, kapital och teknik till , men vikan aldrig, herr talman, överföra politisk vilja. Lät mig, herr talman, också upprepa vad jag underströk iförra årets biståndsdebalt - och det finns anledning att understryka det motbakgrund av vissa reservationer och också av vad som har sagts tidigare idebatten, framför allt av herr förste vice talmannen och , nämligen att det politiska och ekonomiska systemets klassificering inte pänågol sätt får påverka länderval och länderfördel-ning i svenskt bistånd. Detavgörande är och måste vara den utvecklingspolitik som faktiskt förs. Ennoggrann och allsidig analys av den politiken måste ligga till grund för varjeländervalsbeslut. talar här, och har också gjort del i sin reservation, på ett somjag uppfattar del nedlåtande sätt om politiska värderingar och ifrågasätter vadde politiska värderingarnas innehåll och fundament egentligen är. Därför villjag framhålla all de värderingarna finns mycket klart redovisade i dedeklarerade målen för vårt bistånd, och kring de målen har det aUtid, dessbättre, rått enighet mellan partierna - såvitt jag förstår måste den enigheteni grunden också omfatta . De övergripande målen för vår biståndspolitik är de somuttrycker de politiska värderingar som har styrt och styr vårt länderval. Delär de värderingarna låt mig upprepa dem på nytt: social rättvisa, demokrati,nationellt och ekonomiskt oberoende - som hgger lill grund för en analys och enprövning av den förda utvecklingspolitiken i de som kommer i fråga somhuvudmotlagare av svenskt bistånd. har svårigheter all acceptera den häruppläggningen av biståndspolitiken, och man kan fråga sig vad det egentligenberor pä. Han har själv gett en förklaring i sin reservation. Han säger att depolitiska värderingarnas styrning av vår politik skulle kunna äventyra en breduppslutning bakom den svenska u-hjälpen. Jag har väldigt svårt alt förstå del resonemanget, herrTuresson, för del skulle betyda atl det skulle vara slötande för delar av densvenska opinionen all vi väher, efter måttet av vår förmåga, att bygga ut vårtdirekta bistånd lill sådana vilkas regeringar för en enligt våruppfattning anständig utveckhngspolitik. Jag kan inte förstå alt uppslutningenbakom vårt bistånd skulle minska av att vi pä detta sätt i första hand sökerbistå där den ekonomiska och sociala politiken utformas i denöverväldigande folkmajoritetens intresse. Tvärtom skulle jag kunna se en myckelbesvärligare situation - och själv också ha myckel lättare att förslå en häftigreaktion ifall motsatta riktlinjer skulle leda vår biståndspolitik. Och jagtror att i grunden vill nog inte heller bestrida detta. Även när det gäller millenparliernas principreservation iutskottsbelänkandet förekommer, tycker jag, litet för mycket diskussion ompolitiska system och syslemtillhörigheter. Man säger t. ex. där att det urbislåndssynpunkl är en fördel att få erfarenhet av utvecklingssamarbete medländer som har ohka politiska för-hållanden och olika politiska system.