prot · FW0972 · 1973-12-31 00:00:00 — Det har vi föreslagit i motionoch reservation, men majoriteten har inte ens anslutit sig till det kravet. ManskaU alltså kunna öka ändå, bara man planerar för ökning på 25proceni! I betänkandet heter det: "Av föredragningar inför utskottet harframgått atl en sådan anslagshöjning kan genomföras" dvs. 820 miljonerkronor "ulan atl planerings- och adminislrationsproblemen blir alltförsvåra alt bemästra." Del är aUtså inte någon klar skrivning i det fallet.Man befarar nog atl problemen blir räll svåra att bemästra! Vad sedan gäller att föreslå höjningar har vi gjort detbåde tidigare och . Vi har föreslagit höjningar till ochBangladesh, men kraven har avslagits i annal sammanhang så inte heller sådanahöjningar vill majoriteten ge på tiUäggsstat. Utrikesministern säger: Jag tar inte ansvaret för enbudget som skaU föreläggas . Nej, det kan hända, mentar utrikesministern ansvaret för principbeslutet om all uppnå 1 proceni1974/75? HerrTURESSON (m) kort genmäle: Herr utrikesministern känner sig tydligen Ulaberörd av att jag hade beskyUl regeringen för all falla undan för krav frånextrema grupper. Den beskyUningen grundar jag på erfarenheter under många årfrån vår bedömning av händelseutvecklingen. Men jag viU naturUgtvis inte ettögonblick, herr utrikesminister, beskylla vare sig utrikesministern eller någonannan medlem av regeringen för opportunism. Del vore väldigt full. I själva sakfrågan rörande ländervalet är det bara allkonstatera all alla mottagarländer får ökade anslag nästa budgetår utomEtiopien, som får sänkt. Och det kallar inte jag en rimlig avvägning, för attanvända utrikesministerns egna ord. Behoven i är minst lika stora somnågonsin tidigare, och det finns inte något sakligt skäl att göra dennedskärning som statsverksproposilionen och ulrikesulskollels majoritetföreslår. Jag menar all falligdomskriteriel skaU vara den första grunden. De s.k. övergripande målen, som vi talat om här i etl par repliker, skall mantiUämpa därnäst. Vi har inle föreslagit att man skall skära bort anslagenlill och , men jusl på grund av den bedömning som vi vill göra medhjälp av falligdomskriteriel och de s. k. övergripande målen finner vi intenågot skäl till att öka anslagen som föreslås i statsverksproposilionen och avulskollets majoritet. Slutligen, herr talman, vill jag bara med anledning avutrikesministerns näst senaste anförande säga alt jag noterar medtillfredsställelse att utrikesministern nu vill hålla bättreinformerad än om delångsiktiga avtalen - och göra del innan regeringen binder sig genom atl träffaavtal med andra länder. Låt mig börja med alt instämma i iStockholm uttalande att industrialisering är en nyckelfråga förderas utveckling. Om skaU bryta sig loss ur sin roll som främstråvamproducenter fordras nämligen en medveten satsning från deras sida på altåstadkomma en industrialisering. Delta har de flesta insett. Genom attstödja industrialiseringssträvanden kan vi på ett effektivt sättbidra till deras ekonomiska frigörelse. Det gäller både deras ansträngningaralt öka sin handlingsfrihet genom att diversifiera exporten och deras försökalt bryta sig loss ur etl gammalt system av koloniala band på det ekonomiskaområdet. Men ändå har våra biståndsinsatser på industriområdet varitmycket begränsade. Orsaken till detta ligger i alt socialdemokratin har haftbetänkligheter inför etl närmare samarbete meUan utvecklingsbistånd ochnäringsliv, speciellt det enskilda näringslivet. Under inflytande avskräckrapporter om hur enskilda förelag utnyttjat sitt inflytande i u-länderhar man tydligen ansett att det vore atl besudla den svenska u-hjälpen om ettnärmare samarbete på det här sättet upprättades med svensk industri. Därför harman hävdat all biståndsinsatser bör hållas åtskilda från kommersielltmotiverade insatser. Visst finns det en del och i en del fall en hel del atl anmärka på beträffande vissa företags insatser i . Sådant skallvi motverka, och det är en sak. är del inom näringslivet som manfinner det kunnande och den erfarenhet som behövs för olika induslriprojekl.Del är där man kan finna den teknologi och de företagsledande krafter somu-länderna vill få tillgång tUl. Del är där kunskaper finns som skulle kunnautnyttjas för experiment med för avpassade sysselsält-ningsintensivaproduktionsprocesser. Erfarenheten säger oss emellertid att det bara i enstakafall går alt få loss experter och personal för tjänstgöring i , såvida inle hela företaget kan engageras för en viss,bestämd insats. Del är därför u-landets regering ofta föreslår s. k. jointventures utländska företag inbjuds alt gå in med en minoritelsandel avaktiekapitalet och med företagsledande personal under en uppbyggnads- ochbegynnelseperiod. Var finns nu konsekvensen när del gäller den poUtik somgäller U-landsinsatserna och den pohtik socialdemokraterna för här hemma? Närdel gällt att stödja eftersatta områden i , t. ex. , harsocialdemokratin inle haft några betänkligheter mot att gå in i ett samarbetemed svensk industri. Där inser man att både statligt stöd ochnäringslivsinsalser behövs för att vända utvecklingen. Men i fråga omu-länderna, där del gäller en hknande problemalik, tUlåls gamla ideologiskaskygglappar förhindra atl näringslivels erfarenhet och kapacitet fullt ututnyttjas. Man tUlämpar ell slags ställföreträdande ideologisk renlärighet -den renlärighet man inle tUlämpar här hemma skall gälla för verksamheten iu-länderna. 5 protokoU 1973. 'x 72 Ju mer våra u-hjälpsanslag ökar, desto mer orimlig blir den här den 25 aprU 1973 politiken.1 stället är en öppen och förtroendefuU samverkan önskvärd, inle minst därföralt företagens u-landsverksamhet behöver stimuleras. De svenskau-landsinvesteringarna har minskat relativt Vetstatliga utvecK- gg. ggj ij j . företag som redan etablerat sig iLatinamerika Itngsbistanaet reinvesterar livligt. representerar en marginell marknad.Av svenskindustris totala utlandsinvesteringar har gjorts i tredjevärlden. Förelagen bedömer del självfallet som viktigare att försvara sinapositioner på den stora Europamarknaden, dit inemot 70 proceni av den svenskaexporten går. Med bättre kontakt mellan biståndsmyndigheterna och industrinskulle också en del av de faktorer som utgör etl hinder för mångaföretags u-landsengagemang kunna undanröjas. Dessutom skulle en fast ochkontinuerlig samverkan inte bara förstärka vårt bistånd inom denna mycketvikliga sektor utan också bidra lUl all stärka uppslutningen här hemma kringu-hjälpen. 1 engemensam treparlireservalion från c, fp och m har bl. a. i anslutning tilldet material som framkommit i induslribislåndsutred-ningens betänkande hemställts om förslag från regeringens sida på en rad punkter för att ökau-landsinsatserna på det induslrieUa området. Vi föreslår att de ändringar iinvesleringsgarantisystemet som förordas av induslribiståndsutredningen skaUgenomföras möjligt och genom förslag som kan behandlas redan vid åretsriksdag. Vi återkommer med vårt tidigare förslag om inrättande av ettutvecklingsbolag och pekar på att del i en bilaga tillindustribiståndsulredningens betänkande finns en beskrivning på hur ett sådantbolag skulle kunna utformas. Vårt yrkande är också på den punkten att förslagframläggs till höstriksdagen efter ytterligare beredning inom berördadepartement och myndigheter. Slutligen föreslår vi att regeringen lägger framförslag till höstriksdagen om en ökad satsning på förinvesteringsundersökningari , med svenskt näringslivs medverkan, och pekar återigen på att dettalämpligen kan ske genom inrättande av en förinvesteringsfond. Självfallet börinsatserna varken på detta eller på något annat område enbart ha bilateralkaraktär. Sålunda utgör bidrag lill regionala eUer nationella utvecklingsbankeren mycket värdefuU och ofta effektiv väg att kanahsera biståndet. Därigenom kanSverige hjälpa till atl möjliggöra större regionala projekt av grundläggandebetydelse för utvecklingen i flera näraliggande länder. När biståndsanslagenökas bör också aUa möjligheter tillvaratas all stödja FN:solika biståndsprogram, även om de många nya biståndsformerna gjort uppdelningeni multilateralt och bilateralt bistånd mindre betydelsefull . Vi böraktivt undersöka möjligheterna att öka vårt stöd t. ex. tUl UNDP och , ochspeciellt viktigt är det att vi är beredda att vid förhandhngarna om den fjärdepåfyllnaden av lDA:s resurser utlova betydande bidrag. Av avgörande betydelse blirgivetvis atl vi är beredda alt slå fast vid att enprocenlsmålet skall varauppfyllt under /75. Efter de deklarationer som finansministerSträng vid upprepade tillfällen gjort om att man nog får skjuta del målet någotår framåt i liden och den tveksamhet som både och herr 66 visat i denna debatt ärdet mer angeläget än någonsin atl riksdagenpå nytt slår fast att u-hjälpen skall /75 ha en omfattning motsvarande 1proceni av bruttonationalprodukten. Det faktum atl socialdemokraterna intevelat gå med på etl dylikt uttalande kan väl inte betyda annat än att manförbereder sig atl bryta tidigare enhälliga löfte. Att man inte ärvUlig att ge SIDA de av oss föreslagna vidare planeringsramarna för nästabudgetår pekar också i samma riktning. Att regeringspartiet motsatte sig detextraanslag på tUläggsstat på lill och ,som mittenparlierna föreslagit , var också följdriktigt. Den gamlakoahtionen med i biståndets anslagsfrågor får tydligen fortsättaatl vara ett av kännetecknen på socialdemokratisk u-hjälpspoli-lik. har man lämnat ett betydande spelrum ål dem somvUl ideologisera u-hjälpen, åt dem som vUl all vårt bistånd endast skall geslill s. k. progressiva, underförstått sociaUstiska, regimer - hur man nu iu-landssammanhang skaU kunna få fram en tUlförhtlig definition härpå. 1 denriktningen vUl de mera dogmatiska inom den svenska socialdemokratin driva densvenska u-hjälpspolitiken, påhejade av och stödda inte bara avnågra sociahstiska entusiaster på UD. Men finns då inte riksdagsbeslut som skaU lägga fast färdriktningen?Jo, givelvis, men vi vet aUa atl de besluten var kompromisser ochsamskrivningar som ingalunda är kristallklara. Erfarenheten visar redan atl vilöper risken att få en teologisk debatt i dessa frågor, där del finns mångatestamenten att välja mellan - propositionen 1962, propositionen 101 år1968 och statsutskottets utlåtande , för atl. nämna några exempel, och därvar och en har en tendens all plocka fram sina citat och göra sin tolkning. Istället för det nyanserade beslut som fattade blir lätt kvar baraslagordsmässiga teser, som i sig blh missvisande. Låt mig nämna två. För del första: Vi är för social utjämning medan däremotu-hjälp som syftar till ekonomisk utveckling är något dubiösl. Men går mantUlbaka liU våra grundtexter finner man att målet givetvis är ett både-och ochatt betoningen av den sociala utvecklingen och utjämningen stärkts med rättajust därför alt den ofta negligerades i både debatt ochverklighet. För del andra: Vi skaU övergå lill att hjälpa enbart s. k.progressiva stater, och dessa kan bara vila på en socialistisk samhällsordning.Men detta senare strider direkt mot statsutskottets yttrande 1970, somuttryckligen slår fast atl vår målsättning är möjhg att uppnå i länder med olikaekonomiskt och politiskt system. Det strider också mot hänsynen tUl altbiståndet bör bygga på ländernas egna prioriteringar, som utrikesministern härbetonade. Det som kan inge oro är alltså inte våra grundtexter - dekan väl vid behov förbättras, och den nu tillsatta utredningen skall kanske geimpulser i den riktningen - ulan i stället vilken hnje man / praktiken föher iviktiga avvägningsfrågor. hävdade t. ex. utrikesministern, och hanhar gjort det igen, alt någon ensidig politisk bedömning avmottagarländernas regimer inle äger rum. Jag sade allutrikesministern i ett av våra mottagarländer, enligt vad han den 25 aprU 1973 meddeladedel besökande utrikesutskottet, i hade fått beskedel alt om hans landvore mera socialistiskt skulle det kunna räkna med att få större u-hjälp frånSverige. Är det möjligen det vill jag fråga den frånvarande utrikesministern- en liknande bedömning bakom den beslut att i Angolastödja enbart en av befrielserörelserna? Vi kan förvisso notera altsocialdemokratin värjer sig för insyn och representation frånoppositionspartiernas sida i flyktingberedningen. Återigen avslår man i årförslaget alt beredningen skall utvidgas. Eller för att ta ett annal exempel:Spelar den poUtiska bedömningen av regimerna ingen roll i den iver man frånUD:s sida visat, när del gäller alt deklarera atl man skall sluta med debUaterala familjeplaneringsinsalserna i och ? Varför inte hållafrågan om fortsalla insatser öppen, om programmen är bra och om de ger ossnyttiga erfarenheter, som hjälper oss alt spela en pådrivande roUinternationeUt sett på famihepla-neringens område? Famiheplaneringsinsatsernaskall ju inte vara bundna av koncentrationsprincipen, enligt riksdagenstidigare uttalanden. Trots den oro jag uttalat här hoppas jag attulrikes-minislern skall kunna tygla ansatserna tUl ensidiga politiskabedömningar. Utrikesministerns ord här innebär faktiskt också ett löfte iden vägen. Om man inle förvanskar innebörden i beslut borde detfinnas goda möjligheter lill en fortsatt bred samling kring biståndels aUmännainriktning. Men då får man inte ge upp idén om del breda spektrum avmottagarländer som vi hittUls följt. man t. ex. inte av politiska skältr-appa ned biståndet lill . Och skall man inte heller, herr', strypa insatserna på eller i . U-hjälpen får inle görastill någol så enkelt som all gilla eller inte gilla regimen i mottagarlandet.Om man hänvisar till atl de här två länderna har en högre per capita-inkomstkvarstår argumentet att hjälpen är etl långsiktigt åtagande och bör fortsättasunder avsevärd tid för atl fä önskad effekt. En annan sak är att det voreönskvärt att också i utvidga kretsen av våra mottagarländer, somvi påpekar i vår reservation. 1 fallen ('uba och tillkommer ytterligare ett skäl det yttre politiska trycket. Vår hjälp är däi-för också ytterst ell bidrag lillatt stärka dessa länders oberoende. Samma skäl finns för vårt bistånd tillländerna i södra . och tillhör ju våra mottagarländer,insatserna där förutsattes öka. I en reservation har vi från mittenpartiemaemellertid gett uttryck åt åsikten att den nu akuta och demerkostnader denna och FN-sanktionerna medför för del borde ha letttill snabbare höjningar av vårt bistånd. Det som med rätta kalladeanständighetens gräns markeras allt skarpare med ett ökat hjälpbehov somföljd. Vi föreslår därför att bistånd till under de närmasteåren snabbi föres upp pä en tredubblad nivå och alt därtill möjligheten prövasatt stödja en sådan utbyggnad av vägsystemel i. , att iframtiden läitare skulle kunna leda sin import och export via , t. ex.via djuphamnen i södra . De som regeringen ökat Zambiainsalsernamed är alltså alldeles för blygsamma. Den FN-delegation som studerat denaktuella krisen har rekommenderat i extra inlernalio- nellainsatser för nya behov i transportinfrastrukturen. Av dessa har vi mäktat med 2procent, medan utlovat ett bidrag på 10 proceni. En stor del av dettotala beloppet saknas tyvärr . I årets utrikesdebatt hävdade jag att kriseni södra kan komma att utvecklas tillett nytt , allteftersom både apartheidförtrycket och befrielsekampenintensifieras. Därför ökar också behoven av hjälp och av politisk fantasi ochframsyn hos dem som vill stödja befrielsekampen. Från mittenparliernas sida harvi också hävdat alt stödet liU befrielserörelserna i del egentligasödra borde vidgas, och vi har som exempel på rörelser värda stöd nämntANC-Sydafrika, ZAPU och i , SWAPO i . Att detta krav varitberättigat har också regeringen börjat inse, eftersom socialdemokraternainte längre hävdar all dessa rörelser inle har kapacitet nog alt la emot hjälpoch eftersom man börjar ge bidrag. För vår del anser vi atl de gjordainsatserna inte räcker. Bl, a, med hänsyn liU FN-rekommendalionerna om stödlill dessa rörelser förordar vi atl ger bistånd av detta slag ibetydligt större omfattning. hade jag tillfälle alt besöka och vara med omden högtid med vilken man firade frihetskampens början . Detär denna rörelse som har frigivit tio portugisiska soldater, tillfångatagna iÄngola, Det är denna rörelse som vid tre egna baser i utbUdar merän 2 000 soldater för att sändas in i , som i har över 200 skolormed mer än 12 000 elever, etl 40-lal hälsovårdscenlra med utbildade sköterskoroch över 100 andra mindre medicinslationer. Del är om denna verksamhet mångabesökande journalister berättat, bl. a, svensken , Det är om dennarörelse utrikesutskottet säger att behoven av förnödenheter är ringa. Det ärockså denna rörelse som uppger endast har en begränsad verksamhet iAngola, Om del nu vore så som u-avdelningen säger, varför är detdå just denna rörelse som tagit portugisiska soldater lill fånga? Varför har dådenna rörelse av , , och pä OAU:s uppdragtilldelats ordförandeskapet i del nybildade, för MPLA och ? Nej, den som vill skaffa sig information och som vill se,kommer alt finna alt enligt alla rimliga kriterier svenskt bistånd även bordeutgå till FNL,', Att handla annorlunda blir egentligen liktydigt med atlsabotera OAU:s enhetsansträngningar för , Ty med vilken räll kan frånsvensk sida efler samarbetsavtalel mellan MPLA och hävdas all bara en avAngolas två stora befrielserörelser bör få hjälp? Del vore bra all fä ell klartsvar på den punkten, helst från utrikesministern eller från utrikesutskottetsmajoritet, om vilka politiska bedömningar som här har spelat in och, ännuviktigare, vilka skäl man har för atl avstå från alt hjälpa FNLA, Jag har, herr talman, redan understrukit all det sätt påvilket vår u-hjälpspolilik utformas har stor betydelse för den uppslutning vikan skapa hos det svenska folkel kring u-hjälpen. Häftiga omkastningar ihjälpens inriktning kan få en skadlig effekt liksom också den tendens till den 25 aprU 1973 mindreöppenhet i debatten och redovisningen som föher med en allt störredepartemenlsstyrning av biståndsinsatserna och biståndsbesluten. Det är därförvärdefullt atl utrikesutskottet så klart betonar krav på insyn ochfastslår, när det gäller de bidrag som överförs från det bilateralaanslaget tiU det multUalerala anslaget, alt detta nya anslagsarrangemang inteinnebär någon inskränkning av SIDA:s beredningsansvar på dessa områden. Inteminst är del värdefullt all därigenom blivit fastslaget atl också ifortsättningen insatser på familjeplaneringens område skall beredasav SIDA, som ju är den myndighet som här har sakkunskap. Vi vel också vikten och värdet av atl information omu-hjälpen och u-hjälpsproblemen når ul lill alla svenska samhällsmedborgare,har därför velat ge SIDA de medel som man ansett sig behövaför all förverkliga den fyraårsplan för informationsverksamheten som SIDA fålli uppdrag av atl lägga fram. Den planen har väckt stora förväntningarhos folkrörelserna. Det är därför beklagligt att regeringen just skurit nerdenna del av SIDA:s äskanden, ty del innebär 2,5 mUjoner kronor mindre lillstudieförbundens, löntagarorganisationernas och övriga enskildaorganisationers informationsverksamhet än vad SIDA hade föreslagit. Vårtyrkande innebär inalles en uppräkning av informationsanslaget med över 3mUjoner kronor i förhållande till regeringens förslag. Med hänvisning lill vad jag nu sagl vill jagyrka bifall tiU reservationerna med som första namn. HerrKORPÅS (c): Efter den här långa debatten känner jag ett litet behov avatl anknyta tih vad utrikesministern sade om att det råder enighet kringhuvudlinjerna i vårt bistånd. Vi har haft uppskattade representanter för vårasamarbetsländer på läktaren , och de kan ha fått uppfattningen atldet rådde motsättningar i grundfrågor, men så är det inte. Del är vårt starkaengagemang för denna fråga som gör att vi också engagerar oss i frågor somblott är delar i det stora komplexet omkring vilket vi är ense. Jag skulle i del sammanhanget också viha säga ett ord avinvändning mot , Han sade att biståndet inte är populärt. Viriskerar alt handla så att del kan bli impopulärt, men har det intevarit del. Jag uppfattar den socialdemokratiska partikongressen som representativ,och där var en satsning på biståndet populär. När 1968 fattade sitt beslut om all senast1974/75 komma upp lUl ett offentligt bistånd på I procent avbmttonalionalproduklen, bör man redan ha varit på det klara med att biståndet skullebli en stor samhällsutgift. Det kan inle vara någon överraskning . Trotsdel log det innan man vidtog effektiva åtgärder för alt bereda dendock existerande positiva folkslämningen på all vi måste ta vårt ansvar somgynnat folk och på alt det måste komma all kännas. När så för information äntligenförelåg, var regeringen och riksdagsmajorileten inte beredda lill en helhjärtadsatsning för det nu löpande året. Från mittenparlierna föreslog vi att medelskulle anslåsenligt SIDA:s förslag. För är regeringen ochulskotlsmajorileten inle heller beredda att följa upp SIDA:s informationsplan.Och inte heller nu vill vi acceptera detta från mittenparliernas sida iulskoltel. Det har ju framgått av debatten all del på mångahåll kan finnas tveksamhet om huruvida folkmeningen är beredd för de långa stegsom vi nu måste la för att fullfölja löftena . Då är det "viktigtatt inte beskära den planerade utbyggnaden av jusl de aktiviteter som kan skapaen starkare folklig förankring för vår biståndsverksamhet", som vi skriveri reservationen 18, Jag ville börja med detta exempel på hur regeringen integår fri från ansvaret, om vi nu inte skulle ha balans mellan den allmännafolkmeningen och officiella löften lill de fattiga folken. Insatserav den omfattning vi nu är framme vid måste ha ett brett stöd hos del svenskafolkel. Jag är också övertygad om atl de får det, om människor också får varamed inte bara genom atl betala skatter utan även genom alt lära kännaförhållandena i våra samarbetsländer och genom atl följa våra samarbetsprojekloch de av oss stödda FN-organens verksamhet. Del är vidare viktigt för ett brett stöd all ovidkommandehänsyn inte får styra våra satsningar. Här har talats en hel del om . Det fanns ell gammall svenskt intresse för , som vi kunde anknytatUl när vi från början gjorde detta faltiga kulturland tUl en huvudmotlagareav svenskt bistånd. Det är en utmaning mot en bred folkmening i menockså mot stora grupper i , som fått en begynnande utveckling genomvårt stöd, när regeringen nu successivt minskar biståndet lill . På desenaste fem åren har anslagsramarna för skurils ned från ca 46miljoner 1969/70 tiU 30 mihoner, regeringens förslag /74. ärdärmed vid sidan av det avsevärt rikare det enda av vårahuvudmoltagarländer som får minskal anslag. Utöver all vara ell mål för gammallsvenskt intresse är ell av världens fattigaste länder - del haromvittnats förut som del är ett av de som generelltfår minst bistånd. I sina petita skriver SIDA, att del svenska biståndetverksamt har bidragit liU atl påskynda utvecklingen inom de områden lill vilkadet utgått. SIDA anför också: "I detta land har de svenska insatserna särskilt de som avser bättre utbildning, hälsovård och födoämnesstandard kunnat verksamt bidra till att förbättra läget för särskUt fatligabefolkningsskikt; troligen har biståndet inte saknat positiv betydelse för denpolitiska utvecklingen ." ' Om regeringens minskning av bidragsramarna för Etiopienäven i förhållande lill SIDA:s petita är ett av de fall, där UD:s u-avdelning haren annan politisk bedömning än SIDA, är det atl beklaga. Regeringens behandlingav är till skada för hela den svenska biståndspolitiken. Utrikesministern har sagt all vi inte läggervärderingar på regimer hos våra mottagarländer. Men vad är det då som harväglett regeringen i Etiopienfallel? Oppositionspartiernas företrädare iutrikesutskottet föreslår en höjning av anslagsramarna för frånregeringens 30 miljoner lill 35 miljoner. Höjningen är i sig själv inleavgörande, men vi den 25 aprU 1973 villmarker'a etl avbrytande av den nedåtgående trenden för biståndet till Etiopienoch därmed understryka, att även i fortsättningen bör vara en avhuvudmottagarna av svenskt bistånd.