prot · FW0948 · 1973-12-31 00:00:00 — Vi har också mycket klart deklarerat den ståndpunkt somdetta är ett uttryck för vid vårt deltagande i säkerhetskonferensensförberedelser i , Den avspänningsprocess som jag har talat om liggeri hög grad vilket framgår tydligt redan av den deklaration som jag läst upp i nationella intresse. Det är en självklar uppgift för oss attuppträda aktivt till stöd för denna process och göra det såväl i Helsingforssom i andra sammanhang. Del skulle i och för sig vara frestande att gå in på fleraandra aspekter på utrikespolitiken, som tagits upp i delldigare inläggen. Detär självklart - det har understmkits av flera talare och fanns också iregeringsdeklarationen att vår neutralitetspolitik icke utesluter en mycketstark vilja till Utrikespolitiken är - på den punkten har rätt - och kommer ännu mer markant att bli en fråga omsamverkan på ett allt vidare fält av för medborgarna centrala frågor. Det nordiska samarbetet måste alltid vara en tyngdpunkt ivår utrikespolitik. Beträffande samarbetet med EEC har det åberopats idebatten här att erfarenheten av den gångna utvecklingen skulle ha visat - detär ju inte någon lång erfarenhet vi har att vårt avtal skulle ha skapatsvårigheter för oss i det samarbete som vi önskar med EG-staterna. Jag tror detvar som framför allt var inne på frågan som sade, att nu har vifått anpassa oss tUl en valutalösning som EG-staterna har kommit överens om ochsom vi icke har kunnat påverka. Jag skall inte gå in i detalj på denna fråga.Den kommer upp senare i samband med handelsministerns deklaration. Jag villbara påpeka att den historiska sanningen är att det inte blev någon EG-lösning.Det fanns icke någon EG-lösning för oss att ansluta oss till. Det blev enlösning som på pragmatiska grunder nåddes av ett antal stater med i denna frågabesläktade intressen. Denna lösning har vi anslutit oss till och vi har gjort deti former som visar att de institutionella problem säg också gärna deideologiska problem eller teologiska problem - som vi mötte när vi diskuteradeden här typen av samarbete under våra avtalsförhandlingar knappast har någonbetydelse alls när de praktiska frågorna dyker upp: Utvecklingen har motsvaratden optimistiska syn som vi har haft på frågan om vårt samarbete medEEC: när de samarbetsfrågor dyker upp som är intressanta för båda parter - föross och för vår motpart då kommer det också att visa sig möjligt att finnapragmatiska lösningar på dem. Detta har bekräftats och det är viktigt ivalutafallet, och det har även bekräftats av en serie andra erfarenheter som vihaft . Det jag uppfattat som väsentligt i dagensutrikesdebatt är den syn på svensk neutralitetspolitik som har deklarerats avolika deltagare i debatten. Jag lyssnade med särskilt intresse pä klart definierade neutralitetspolitiken och särskilt och det är det somär intressant för dagen dess samband med vad som kallas de svensk-amerikanskaförbindelserna. underströk och jag tror att han gjorde det likastarkt som vi har gjort det i regeringsdeklarationen - attneutralitetspolitiken icke innebär något hinder för att ta ställning ikontroversiella frågor. Vilka kontroversiella frågor vi tar ställning till detfår vi givetvis bedöma själva från fall till fall. Jag tror alt det är väldigt viktigt för oss här iriksdagen - och självfallet är detta också väsentligt för utomstående länder alt det står fullkomligt klart vad svensk neutralitetspolitik är och vad denicke är. Vår svenska neutralitetspolitik är helt naturligt baserad på vår egenhistoria och våra egna erfarenheter. Den är baserad på geografiska ochstrategiska förhållanden och den har - vilket är ett enligt min meningfundamentalt drag - en stark folklig förankring. Den är för oss det främstamedlet att skydda vårt oberoende. Den kräver, för alt vara trovärdig ocheffektiv, ett starkt försvar. Den kräver i fredstid all vi Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt avstår frånalla sådana bindningar som kan skapa något tvivel om vår vilja och vår förmågaatt i händelse av krig med vapen försvara värt territorium. Därför kan visjälvfallet i fredstid icke ingå några militär-allianser. Vi kan inte hellerbinda vår utrikespolitik till någon existerande grupp av stater. Vi vägrar t,o, m, som kammarens ledamöter väl vet -att ingå avtal om konsultationer medandra stater. Ett medlemskap i , med åtföljande utrikespolitiska samordning,var neutralitets-politiskt omöjligt. Jag kanske kan passa på tillfället att tillägga attutvecklingen har bekräftat riktigheten av denna bedömning när detgäller medlemskapet i EEC och neutralitetspolitiken. Jag syftar på detutomordentligt intensiva utrikespolitiska samarbete som förelegat mellan de nioi , Det hade, menar jag, varit fullkomligt omöjligt för en svenskutrikesminister alt uppträda vid konferensen i som medlem i EEC medbevarad trovärdighet för den svenska utrikespolitiken. De nio har ju icke barahaft konsultationer med varandra inbördes utan de har haft dessa konsultationerjust med ett syfte som klart har deklarerats nämligen att kommafram till gemensamma ståndpunkter. Dessa gemensamma ståndpunkter företräds pågruppens vägnar av olika, härför utsedda medlemmar. 1 den mån någon kännernågot behov av en konkret bevisning för den bedömning avEEC-med-lemskapets oförenlighet med neutralitetspolitiken - och höra till dem - så har en bekräftelse härpå kommit, och kanske ännusnabbare än vi räknade med när vi hade den senaste debatten i denna fråga. Vad jag sagt är alltså att den svenska nationens vilja alteffektivt försvara sin neutralitetsställning i händelse av krig är denfundamentala innebörden av vår neutralitetspolitik. Del är också så detuppfattas utomlands och det är en självklar uppgift en förpliktelse, skullejag vilja säga för regeringen alt tilltron till denna vilja och denna förmågaatt bevara neutraliteten i händelse av krig upprätthälls. Dä och däförs det dock in i debatten inte bara i utan också utomlands - en föreställning att vår vilja tiU neutralitet i händelseav krig skulle i fred ålägga oss en åsiktsneutralilel och att därmed döma osssom nation till passivitet också i frågor där principer står på spel som vibedömer vara av avgörande betydelse just för vår egen stat. Jag tror inte attnågon i denna kammare på allvar eller konsekvent skulle vilja hävda alt detförhäller sig på del sättet. tog myckel klart avstånd från dentesen. Han gjorde det dessutom med en utförlig analys av de ståndpunkter somregeringen och en stor riksdags-majoritet har intagit i den fråga som harutlöst hela denna diskussion våra ställningstaganden till den amerikanskaVietnampolitiken. sade klart ifrån att det var tregrundinställningar som vi gett uttryck åt. Det gällde att försvara den lillanationens rätt till oberoende och självbestämmande. Det gällde våra renthumanitära synpunkter, alltså vår protest mot onödigt mänskligt lidande.Slutligen var del en uppmaning alt nå en lösning pä denna konflikt medpolitiska och fredliga medel - icke med militära medel. Delta är ståndpunktersom vi har hävdat under hela denna konflikts lopp. Del är ståndpunkter för vilkaregeringen har en mycket stark folkopinion bakom sig och även en mycket stormajoritet i denna riksdag. Av inlägg framgick det attcenterpartiet slår helt bakom dessa ståndpunkter. slutade denna del av sitt anförande med attsäga att icke har någon hållbar grund för sin reaktion mot de svenskaställningstagandena. Det var ett mycket klart uttalande av gläder oss varmed jag inte alls vill säga att det förvånat oss. det utgår jag ifrån har väl i grunden sammainställning. Han uttryckte den dock icke lika klart som . På enpunkt var dock mycket klar nämligen att någon skyldighet att iakttaåsiktsneutralitet icke föreligger för vårt land. Det är värdefullt att ocksåherr så emfatiskt understrukit detta. Men skiljer sig i de här frågorna på ettkanske ännu mera markant sätt än vad jag hade väntat mig. sade attden under de gångna månadernas utveckling ja, han villeväl gå ännu längre tillbaka i tiden hade skadat trovärdigheten i den svenskaneutralitetspolitiken. Vi skulle också direkt ha skadat våra svenska nationellaintressen. Detta är en mycket allvarlig anklagelse mot den svenska regeringen.För att bevisa sina påståenden hänvisar för del första till detfaktum att delvis har trappat ner nivån på de diplomatiskaförbindelserna med . Det andra beviset som använde är ettcitat från . Han åberopar vidare mot mig - och även regeringen - ettcitat ur ett föredrag som jag höll i Paasikivisamfundet.Detta citat skulle alltså, enligt , visa att de uttalanden somregeringen gjort i Vietnamfrågan skulle stå i strid med de principer som ÖstenUndén ansåg vara nödvändiga beståndsdelar av den svenska neutralitetspolitiken. Man behöver inte alls gå till originalkällan utan deträcker faktiskt med de citat som själv använde från . Då finner man att säger precis samma sak som jag sagtflera gånger och som också står i dagens utrikesdeklaration, nämligen att våraställningstaganden icke får vara till förmån för den ena sidan i de politiskagrupperingar som existerar i vår söndrade värld. Så säger haruttyckt samma sak med andra ord i det anförande som refererar till.Den enda neutralitetspolitiska inskränkningen om jag får kalla det så i våråsiktsfrihet är att de åsikter vi för fram och de ställningstaganden som vi görskall vara uttryck för våra egna värderingar. De är icke och kan heller icketolkas som uttryck för att vi uppträder som ombud för den ena maktgruppen emotden andra eller att våra klara ställningstaganden skulle vara en signal om attsvensk utrikespolitik skulle styras av en mer eller mindre uttalad bindningtill den ena eller andra maktgruppen. Jag har sagt att de yttranden vi har gjort - och detgäller genomgående för vår politik - bygger på att vi har tagit ställning tillför oss vikliga centrala principer för relationerna mellan staterna. Framförallt slår vi i våra uttalanden vakt om småstaternas rätt till oberoende och omfundamentala mänskliga rättigheter. Jag vill inte bara säga att dessaställningstaganden är fullt förenliga med vår neutralitetspolitik utan jagskulle vilja gä längre och uttrycka det mera positivt genom_ att hävda, att Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt klara ochkonsekventa uttryck för dessa värderingar tjänar att ytterligare understrykavår neutralitetspolitik och vår vilja att slå vakt också om vårt egetoberoende. Även om det ibland kan vara litet svårt att hänga med herrBohman i detta avseende, har jag uppfattat honom så - i vade fall har herrBohman sagt det under del senaste halvåret att han har sammainställning i sak till Vietnampolitiken som den och en stormajoritet av svenska folket. Har han den uppfattningen, tycker jag att hansätter sig själv - och framför allt begär han att regeringen och nationen skallgöra det i en orimlig situation. Ä ena sidan skall omvärlden vara fullt pådet klara med vilken vår position är och vilka ställningstaganden vi gör; åandra sidan skall vi icke ge uttryck åt dessa ställningstaganden. Jagtror att en sådan tystnadens politik skulle ha varit utomordentligt farlig justför trovärdigheten i vår vilja att försvara vårt eget oberoende. Det är därförsom jag så bestämt vill tillbakavisa insinuationer om att vårpolitik skulle vara ett hot mot trovärdigheten hos vår neutralitet. Man kanske också skall tänka på vem det är som i herrBohmans gestalt är så bekymrad över vår neutralitetspolitikstrovärdighet. Jag tror att frågan faktiskt inte så mycket gäller vår egenneutralitetspolitiks trovärdighet som i mycket högre grad egentrovärdighet. Den som angriper regeringen på denna punkt med en föregivenomsorg om den svenska neutralitetspolitiken är nämligen samma person som haravfärdat den alliansfria utrikespolitiken såsom tillhörande vårt folksheligaste dogmer eller heligaste kor. Del är samma person som har hävdat ochfortfarande hävdar att fullt medlemskap i marknaden skulle varafullt förenligt med bevarad trovärdighet hos vår neutralitetspolitik. Del ärockså samme som och också under fjolårets utrikesdebatt togavstånd från östpolitik. Vi kommer ihåg från den förra valrörelsen inte partiledare men förekom ju ändå aktivt i politiken attherr då blev så bekymrad över utrikespolitiska turer atthan i olika sammanhang blev tvungen att deklarera att en regeringssamverkan medmoderaterna mot bakgrunden av utrikespolitiska uttalanden framstodsom utomordentligt tvivelaktig. har varit tyst i den här frågan liksom i mänga andra frågor - men del har inte varit, och herrBohman har som sagt dessutom hunnit bli partiledare. Jagskulle vilja fråga om inte efter här känner samma oro och olust som kände för treår sedan. Jag vill säga att jag som representant för regeringen har under herrBohmans hela argumentering om neutralitetspolitiken känt olust och bekymmer,ett bekymmer som dock något motverkats av att är så isolerad idenna fråga som han är. Det skall bli av intresse att få konstatera i denfortsatta debatten, om inte denna isolering är fullständig. Under detta anförande övertog herr förste vice talmannenledningen av kammarensTörhandlingar. () kort genmäle: Utrikesministern förde några intressantaresonemang om mnebörden i den svenska neutraliteten, och han konstaterade atthan var glad över att finna att han och jag tolkade neutraliteten i dethänseendet fullständigt lika, att alliansfriheten icke ålägger oss någonåsiktsneutralitet. Detta är ju alldeles självklart. Det har sagts flera gångerav alla auktoritativa uttolkare av den svenska neutralitetspolitiken. Men sedan hade utrikesministern tydligen litet svårt attfölja en del av mitt resonemang, när jag sade att hur glad man än är övernormaliseringen exempelvis på den europeiska kontinenten och av förhållandenamellan väst och öst, så kan man inte säga att fullt normala förhållanden råderså länge medborgare i diktaturstater t. ex. är förhindrade att själva bestämmaom de vill lämna sitt land eller söka upp sin familj utanför landels gränser.Jag tog konkreta exempel: de judiska och kristna gruppernas betryckta läge iÖsteuropa. Här menade då utrikesministern att jag skulle göra migskyldig till ett misstag. Det var snarare så, sade han, att man måste accepterade ideologiska motsättningarna i förhållandet mellan öst och väst för att kunnagå vidare på avspänningens väg. Men då måste jag fråga utrikesministern: ordet "acceptera" i del här sammanhanget? Självfallet är viväl överens om att det betyder att vi konstaterar att olikasamhällsförhållanden råder och att vi accepterar att de fortsätter att råda ochändå trots det strävar efter en avspänning på diplomatisk väg. Men gårutrikesministern dithän att ordet acceptera skulle betyda att stillatigande godkänna-sättet att. leva i diktaturstaterna, det krav på förmynderskap och kontrollöver de enskilda medborgarna som dessa stater reser, då kan jag inte följa medi resonemanget. Här tycker jag att det är alldeles nödvändigt att vi fåren fortsättning i utrikesministerns beskrivning, i all synnerhet som ju häruppkommer frågan om icke skall bruka sin rätt att säga sin mening ikontroversiella ting så som det för utrikesministern har varit självklart närdet gällt förhållandet till demokratierna. Skall man inte bruka den också iförhållandet till diktaturerna? Skall regeringen säga sin mening bara när detsker så våldsamma övergrepp som exempelvis de i och Tjeckoslovakien1968? Då blir ju regeringens tolkning av begreppet aktiv neutralitetspolitik,såvitt jag förstår, haltande. För man kommer här till en punkt där det uppstårsvårigheter för alla som står på den demokratiska plattformen. Vi förutsätteröppet utbyte av information, rörlighet över gränserna, som någonting naturligt,men detta är oförenligt med den kommunistiska diktaturen, och vi kan inteacceptera det som ett tillfredsställande läge när hundratals miljoner människori saknar så elementära mänskliga rättigheter som att få uttrycka sinmening i tal och skrift utan all riskera att bli fängslade och när helanationer inte kan företa någon väsentlig förändring i sitt eget samhälle ulande sovjetiska makthavarnas accept. Uirikesministern talade myckel om de små staternassjälvklara rättigheter. Skall inte den regeln gälla även österut? Soizjenitsynsgripande Nobeltal har väl ändå inskärpt i oss hur omistliga grundläggandemänskliga rättigheter - som hos oss är givna - är oförenliga med det Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Jag hoppas alltså att utrikesministern något fylligare vill utveckladet här. Jag har sett att statsrådet har antecknat sig påtalarlistan, så jag skall inle nu gå in på nedrustningsproblematiken, men detskulle vara intressant att på en punkt få utrikesministerns omdöme om detbeslutsunderlag som länder som kan behöva för sina ställningstagandeni de många kontroversiella frågorna ute i världen. Såvitt jag vet har man inedrustningsarbetet haft en betydande glädje av del material på vetenskapliggrund som , konfliktforskningsinstitutet, har insamlat. Jag skulle viljafråga utrikesministern: att vi generellt sett på andraområden, där exempelvis inte har någon större verksamhet, har etttillfredsställande underlag för ställningstagande , innan brandhärdarnabörjar blossa? Skulle vi inte skärpa oss här, ta oss i kragen och försökaåstadkomma nya former för ett metodiskt insamlande utöver del som dediplomatiska källorna ger möjlighet till - av ett underlag förställningslagande och beslut, aktivera värt arbete för en mer omfattande ochgivande fredsforskning? HerrBOHMAN (m) kort genmäle: När uirikesministern skulle definiera densvenska neutralitetspolitiken gick han förbi de aspekter på den som jag hadetagit fram och ägnade sig åt annat. Han konstaterade att det till alt börja medkrävdes ett starkt försvar har vi för övrigt det starka försvar somneutralitetspolitiken kräver efter den försvagning socialdemokraternagenomfört? Han angav som en andra förutsättning att del inle skall finnasnågra bindningar. På den punkten är vi hell överens. Den tredje aspeklen Irovärdighetsaspekten - berörde inte . Trots att trovärdigheten harvarit del led i neutralitetspolitiken som kanske mer än något annat har fångat socialdemokraternasintresse . Sedan finns ytterligare en aspekt, nämligen dediplomatiska umgängesformerna - vanlig anständighet och hövlighet när manumgås och talar om och till andra länder. Men låt mig uppehålla mig vidtrovärdigheten . 1 det avsnitt som jag läste upp av deklarationen iriksdagens båda kamrar 1959 tog regeringen bestämt avstånd från sådana personersom lidelsefullt och engagerade sig eller tog parti för den ena sidani striden mellan öst och väst eller mellan andra grupperingar andra makter.Om alltså under ett pågående krig en representant för den svenska regeringendeltar i demonstration vid sidan av den ena partens ambassadör utgör det ettsådant engagemang som jag menar strider i varje fall mot regeringens egendeklaration. Men jag går vidare: "Måttlösa angrepp avinflytelserika politiker mot andra staters politik motverkar denneutralitetspolitik som vi officiellt ansluter oss till." Vad menarregeringen med "måttlösa angrepp"? Hur slora anspråk har densocialdemokratiska regeringen på begreppet "måttlöshet"? Är del inlemåttlöshet all jämföra utrotningen av 750 000-800 000 judar i med detsom händer under ett pågående krig? Eller är det inte målllöshel närutbildningsministern, kulturens främste förespråkare, - jagtror att det var i "Vi har använt praktiskt tagel alla ord språketkänner för att uttrycka den avsky, den vrede, den fasa och den sorg som dessakrigshandlingar har väckt. Men orden känns alltmer otillräckliga. Det finnsinga ord som kan täcka det både för förnuft och känsla totalt orimliga,fullkomligt omoraliska i den amerikanska pohtiken. Och kanske är det också denstarkaste domen att språket inte har gjorts för att beskriva handlingar sådanasom de amerikanska i ," Är delta måttlöst eller inte? Man kan ha olika anspråk påorden, men med den bakgrund som herr utrikesmmistern har trodde jag attutrikesministern ansåg att detta var måttlösa uttryck, ett måttlöst engagemangsom stod i strid med den deklaration som den socialdemokratiska regeringensjälv stod bakom en gång, nämligen 1959, Vad skulle utrikesministern säga om andra statersstatsöverhuvuden gjorde uttalanden av del slaget mot ? Hur skulle Nireagera om man använde sådana ord? Vi vet att i umgänget med andraländer har en vokabulär som vi inte godkänner. Men frågan är om man någonsinens där har använt ett ordval av det här slaget i sina attacker mot den s, k,imperialistiska omvärlden det kan i varje fall diskuteras. Sådana häruttrycksformer använde ni aldrig när ni gjorde era berättigade och klaraavståndstaganden från det som hände i , Jämför dedeklarationer som då gjordes med dem som jag nu har läst upp! Jag hade hoppals att utrikesministern skulle ha begripitdetta och erkänt alt del är fel - att så gör man inte. Det är formerna ochsättet för att ge uttryck för den lilla statens uppfattning som vi har vänt ossmot, Äsiktsneutralitet har vi aldrig accepterat. Vi har tvärtom hårdare ännågra andra drivit kravet på åsiklsfrUiet när det gäller att hävda deideologiska band som binder oss samman med den övriga västvärlden. Och det vetutrikesministern. Och så bestrider utrikesministern att det här har skadatsvenska intressen. Är det inte ägnat att skada svenska intressen, direkt ochindirekt, och också vårt anseende ute i , att vi inte har normalaförbindelser med världens största demokrati? Vad man än må tycka om detförnuftiga och berättigade i den amerikanska åtgärden har den ändå - det är ettfaktum vidtagits. Och vi vet - i varje fall vet utrikesministern det, och jagvet att utrikesministern vet att jag vet det att åtgärden har medfört konkretaskadeverkningar för land, för våra kontakter pä olika områden. Men nimenar att man genom djupt kränkande uttalanden av det slaget, skulleytterligare understryka vårt eget oberoende! Vi har samma uppfattning i sak då det gäller att bedömavad som hänt i . Men liksom vi i umgänget enskilda människor emellanålägger oss begränsningar då det gäller att välja uttryck vi har i alla fallen viss uppfostran - så krävs det uppfostran även i umgänget stater emellan.Det trodde jag att även den kungliga begrep. Utrikesministern är uppenbarligen trots allt så trängd atthan anser sig tvingad att "hoppa på" mig för att jag 1970 gjorde enmycket oskyldig sammanställning av olika dokument och tal. Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt 4 protokoll 1973. Utrikes-, händeIs-och valutapoUtisk debatt det intefinns någonting i den som kan tas till intäkt för angrepp mot mig för bristandeneutralitetspolitisk trovärdighet. Till sist:Jag har aldrig "tagit avstånd från" östpolitik. () kort genmäle: Utrikesministern ställde en direkt fråga tillmig om hur jag ser på situationen. Jag står kvar vid min deklaration om hur jaguppfattar vår neutralitetspolitik, vad som krävs av oss för att göra dentrovärdig och vilka möjligheter vi har att ta ställning till olika sakfrågor. När det gäller åtaganden som är förenliga med denneutralitetspolitik som vi själva formar har vi klart och entydigt gett uttryckåt den uppfattningen inom , att ett medlemskap i inte är förenligtmed neutralitetspolitiken. 1 den frågan har moderata samlingspartiet en annanåsikt - denna skillnad finns alltså. Att ta ställning till kontroversiella frågor som intedirekt berör är en uppgift som vi ställs inför inom de internationellaorgan där vi är medlemmar, om frågorna väcks där. Jag har sagt att uttalanden ide frågor som väcks inom de internationella organen liksom ställningstagandeni konfliktsituationer vid'sidan av de internationella organisationerna måstegöras från fall till fall. Jag tror att jag inte behöver säga det för vår del,men vi har från sida strävat efter att i de fall vi gör sådanauttalanden eller biträder sådana uttalanden hålla oss till måttfullhet.