prot · FW09100 · 1973-12-31 00:00:00 — Som herr jordbruksministern sade har det i dagspressenförekommit att markägare annonserat förbud mot orientering under ganska långperiod - frän fram till . Detta inverkar menligt påorienteringssporten. Det som påsina häll har drabbat orienteringsfolket inger oro, och man är påSOF, , medveten om att det för framtiden kankomma att krävas andra lagar och förordningar. Jag är tacksam för att problemet har uppmärksammats och ser med stort intresse fram motutredningens resultat. Jag tackar än en gång för svaret. Överläggningen var härmed slutad. Om stöd åt rennäringen i övre inland § 19 Om stöd åt rennäringen i övre inland Herr jordbruksministern ordet för att besvara i Agnas (m) i kammarens protokollför intagna fråga, nr 223, och anförde: i Agnas har frågat vUka åtgärderjag avser att vidta med anledning av den katastrof som drabbat rennäringen iövre inland. Med hänsyn till den kritiska betessituationen inom storadelar av renskötselområdet har regeringen redan stäUt I miljon kronor tiUförfogande för nödätgärder. Härutöver kommer att anvisas vidnästa konselj. Som jag framhöU i den 1mars är det aUdeles klart att regeringen skall göra vad den kan för atthjälpa samerna i deras besvärliga situation. Jag nämnde då också att det råderspecieUa problem i de nordligaste samebyarna. För dessa är nämligennödutfodring av renarna inte tiU någon hjälp. Den enda lösningen i deras faUsynes vara att i efterhand när man vet vilken omfattning skadorna pårenbeständet fått - hjälpa samerna att bygga upp renstammen pä nytt. HerrNILSSON i Agnas (m): Jag tackar jordbruksministern för svaret påmin enkla fråga. Det är riktigt att ordet katastrof gäng på gäng har nämntssärskilt då det gäller vad som har hänt i de tre nordligaste samebyarna dennavinter. Det säger sig självt att de enskilda samerna eller deras samfäUig-heterinte kan klara påfrestningen. Trots att vi pä ett tidigt stadium fick besked om att detkunde lämnas hjälp, så uppkommer frågorna: Finns skyddet, räcker det och gäUerdet nu? Det är av intresse att de myndigheter som kan beröras i dettafall medverkar till bedömningen av skadornas omfattning. Ännu anser jag detomöjligt att överblicka situationen och beräkna hur negativt det ekonomiskautslaget kan bli för somliga byar. Det måste göras en uppskattning av renarnasantal, en renräkning. Det är dä viktigt att man nu redan från börian är inställdpä att åstadkomma en riktig uppskattning och klargöra de normer som gäUer genomden tillträdande katastrofskadeförsäkringen eUer katastrofskade-skyddet, Samerna själva är en hårt trängd folkgrupp. Ordföranden iSR, , undrade i en artikel i tidningen 9 protokoll 1973. Om stöd åt rennäringen i övre inland Land iförra veckan varför förståelsen för rennäringen är så liten. Han anser attsamerna trängs undan, trots att vi ändå behöver renköttet. Det påpekades idenna artikel att renstammen inte är sä stor i vårt land och att det äroroande, Ähréns uttalande blandar optimism och bitterhet. Han pekade bl, a, påde svårigheter som möter samerna och deras näring genom kalhyggen,-hyggesplöjningar och giftbesprutningar, och aUt detta känner vi ju tiU, Ungefär lämnas detta svar, och jag har ocksåläst vad jordbruksministern har sagt i vissa tidningar, nämligen att det finnsI miljon kronor för nödåtgärder. Jag frågar: Gäller detta det här akuta fallet? Jordbruksministern nämner att kommer att anvisasvid nästa konselj. Är det möjligt att dä överblicka skadan? Jag är myckettacksam för att dessa summor har nämnts, men det kan tänkas att de inte ärtiUräckliga, och då mäste samerna fä veta att detta är en särskilt svärbedömning. Man får inte dra någon gräns, utan man måste se till att katastrofeninte blir bestående. Jag tycker att de sista raderna i svaret är särskilt bra.Det sägs där att man skaU hjälpa samerna att bygga upp renstammen på nytt. Detär det som är det viktigaste, men jag förutsätter att just , när det härområdet har blivit sä hårt drabbat, borde man kunna vidta extraordinäraåtgärder. är ju samernas land så vidsträckt att det ena vinternkan vara nordligaste som har det besvärligt och en annan vinter kandet vara VästerbottensfjäUen eUer , Man får nog räkna med att detårligen uppstår svårigheter för deras näring, kunde samerna flytta över hela , Dekunde håUa sig nere i det skyddade skogsområdet där det t, ex, fanns lav ochgranar. är de genom de olika åtgärder som vårt samhäUe vidtagit trängdatillbaka till ganska små områden, och de kanske stannar för länge på ettställe. Jag är aUtså i stort sett mycket tacksam för svaret. Menjag hoppas, som sagt, att myndigheterna har ögonen på saken så att det inteblir någon missräkning sedan. De pengar -vi anvisat för det här ändamålethar just varit avsedda till nödutfodring av de renar som man kunnat utfodra pådetta sätt. Där har samerna fått precis sä mycket som de har behövt. Men i detre nordligaste byarna fanns det ingen möjlighet att tillämpa den här metoden.Man visste inte var renarna fanns, och följaktligen kunde man inte nödutfodradem. Dä lovade vi samerna att när vi fär klarhet i hur mycket av renstammen somförsvunnit, då skaU de få hjälp att bygga upp den. Ingen människa vet hurmånga renar som har försvunnit; det vet inte heller samerna själva.Lantbruksnämnden där uppe har låtit besiktiga området från en helikopter ochförsökt få fram en uppskattning, men det finns ingen som vågar stå för någrasiffror . Så snart det bhr klart med den uppskattningen skaU vi setUl att samerna får den hjälp de behöver. vet jag inte om det kostar 1mUjon eller 2 mUjoner; det får vi se när siffrorna föreligger. HerrNILSSON i Agnas (m); Beträffande det senaste så har jag vid samtalmed samerna inhämtat att man kan frukta att det finns renägare som faktisktförlorat allt. Därför var det mycket lugnande att höra av statsrådet att manräknar med att dessa extrema svårigheter skaU kunna mötas med särskildaåtgärder. Jag förutsätter att generositeten då är stor. Överläggningen var härmed slutad. Ang. av lantbruksnämnd lämnade förvärvstillstånd förkompletteringsköp §20 Ang. av lantbruksnämnd lämnade förvärvstillstånd för kompletteringsköp Herr jordbruksministern erhöll ordet för attbesvara () i kammarens protokoU för intagna fräga,nr 229, och anförde: har frågat om jag anser detriktigt att lantbruksnämnd lämnar förvärvstillstånd för kompletteringsköpvilket kan leda till tvängsfastighetsreglering trots att en sådan reglering haren för sökande ringa betydelse. Den som köper tillskottsmark mäste enligtjordförvärvslagen i princip söka förvärvstillstånd hos lantbruksnämnd. Vid denjordbrukspolitiska prövning som nämnden dä gör prövas bl. a. om den köptamarken är lämplig att sambrukas med fastighet som sökanden redan äger. Det ärsjälvfallet omöjligt för nämnden att förutse vilka fastighetsbildningsät-gärdersom kan komma att beröra tillskottsförvärvet . Det ankommer hellerinte på nämnden att pröva om vissa fastighetsbildningsåtgärder ytterligareskulle kunna förbättra fastighetens struktur. Sädana frågor prövas avfastighetsbildningsmyndighet. I detta sammanhang kan jag dock nämna attvillkoren för fastighetsreglering innebär att en sådan inte torde kunnagenomföras mot någon sakägares bestridande om den endast skuUe få ringabetydelse för sökanden. Jag ber att få uttala mitt tack tiUjordbruksministern för svaret pä den enkla frågan. Frågan är ställd med anledning av en pågående handläggningav köp av jordbruksmark, ett ärende som blivit mycket uppmärksammat och följtsmed största intresse. Handläggningen sker växelvis inom lantbruksnämnd ochfastighetsregleringsmyndighet. Det är två personer som är intresserade avkompletteringsköpet som inte omfattar någon större jordareal men som är urprincipiell synpunkt av lika stor betydelse för det. Inom lantbruksnämnden har det förekommit delade meningar.Således har beslut fattats att med stöd av 5 §jordförvärvslagen jorden skulle övergå till den köpare den mest är lämpad för. I samband med behandling avremiss efter överklagande har genom ändrad inställning inom nämnden beslutändrats till den andre köparens förmån under förutsättning attfastighetsreglering Ang. av lantbruksnämnd lämnade förvärvstillstånd förkompletteringsköp sker, omsä med tvång, och detta för att det förvärvade området skulle bli sammanhörandemed tidigare ägd fastighet. Jordbrukets strukturförändring kommer att fortsätta, menfrågan är på vilket sätt och med vilka medel det skaU ske. Enligt min uppfattning finns det grundad anledning atthysa oro inför perspektiv, i princip av den karaktär som speglar det fall jaganknyter till. Först tillåter rationaliseringsorganet ett kompletterandefastighetsköp, vilket icke medför tillfredsställande arrondering utan som sedani andra hand tvångsvis, på andra grannars bekostnad, korrigerasarronderingsmäs-sigt med hjälp av lag om fastighetsreglering. Den eller deköpare som icke har någon känsla för vad god grannsämja är värd kan, i de fallvederbörande agerar med fastighetsregleringslagen som medel i dylikasituationer och i strid med sina grannars önskemål, skapa en mycket besvärande,otrygg och kanske t. o. m. olidlig atmosfär i bygden. Det bör inte tolereras att underlåtenhet att tillämpa 5 §jordförvärvslagen delvis korrigeras med att genomföra fastighetsreglering medett tvingande deltagande av den part som ur arronderingssynpunkt tveklöst bordeha erbjudits att köpa fastighetsdelen. Fastighetsregleringslagens uppgifter måste tillämpas påett smidigare sätt än vad berörda fall gett intryck av. Ty hurregleringsmyndighetens beslut än blir kommer besvärspäföljder med obehag ochkostnader att uppstå. Jag hemställer att jordbruksministern studerar detta fall.Enligt min bedömning stämmer det inte riktigt överens med den sista meningen ijordbruksministerns svar. Det är inte möjligt för mig att diskutera ettenskilt ärende i denna kammare, det strider mot bestämmelserna. Sä mycket är alldeles klart att lantbruksnämnd ellerlantbruksstyrelsen icke kan ge förvärvstillständ under de förutsättningar vihär diskuterar. Det har de varken laglig rätt eller praktisk möjlighet till,utan lantbruksnämnden och lantbruksstyrelsen mäste avslå framställningen. Omdet sedan blir fråga om en fastighetsreglering är det någonting som egentligenInte angår dessa organ, utan det blir en sak för i första handfastighetsbildningsmyndigheten och sedan fastighetsdomstolen. Om lantbruksnämnden har sagt attden ger tillstånd till ett förvärv under dessa förutsättningar så är det alltsåfelaktigt. HerrHÅKANSSON (c): Jag är fullt införstådd med attjordbruksministern inte har någon möjlighet att diskutera ett enskilt faU. Det aktuella fallet är dock intressant ur tvä synpunkter.Dels har vi fått en justering av fastighetsregleringslagen med ikraftträdandeden , och detta är väl i viss mån ett utslag av denna justering;i det lantbruksnämndsområde det gäUer har det varit tal omnågon tvångsreglering. Dels finns det en annan mycket intressant aspekt i dettasammanhang, nämligen ställningstagandet i det aktuella fallet frän deförtroendevaldas sida kontra de tjänsteanställdas sida. StäUda harmer tagit ståndpunkt för den hnjen att man med tvång skuUe utnyttjafastighetsregleringslagens möjligheter. Om man har velat göra det som ettförsök för att pröva den nya lagens tillämpning eller ej vet jag inte. Överläggningen var härmed slutad. Om åtgärder mot ambulerande fiskhandel § 21 Om åtgärder mot ambulerande fiskhandel Herr jordbruksministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den18 maj intagna fråga, nr 230, och anförde: har frågat om jag uppmärksammatatt den skärpta livsmedelslagstiftningen har medverkat till utökad ambulerandefiskhandel med förhyrd P-plats utanför stormarknader och störrelivsmedelsbutiker, en utveckling som ganska snabbt kan minska utbyggnaden avden mera reguljära fiskförsäljningen, som tillgodoser de stränga hygieniska kraven,och om jag ämnar i anledning därav vidta några speciella åtgärder. Försäljning av fisk har fått ske såväl ibutikslokaler som från fordon. Den nya hvsmedelslagstiftningen innebär skärptahygieniska krav för båda försäljningsformerna. Kraven pä hygienisk standard äri princip lika. Vid försäljning från fordon gäUer bl, a, att fordonet skallvara godkänt av särskUd besiktningsman. Om fordonet parkeras under längre tidav dagen pä samma plats är endast försäljning av hel färsk fisk tilläten.Vidare skaU uppstäUningsplatsen då ha godkänts av hälsovårdsnämnden med hänsyntill omgivningshygieniska förhållanden. De krav på hygienisk standard somlivsmedelslagstiftningen innehåUer får anses tillfredsställande urkonsumentsynpunkt. Jag anser det därför inte erforderligt att nu föreslå någraändringar i livsmedelslagstiftningen i detta avseende. HerrBLOMKVIST (s): Jag ber att få tacka jordbruksministernförsvaret pä min enkla fräga. Jag är medveten om att min fråga även kan berörahandelsministerns ansvarsområde. För att inget missförstånd skall uppstå vill jag framhållaatt min fråga självfallet inte berör den s, k, traditionella ambulerandefiskhandeln. Jag vill gärna också understryka att jag inte är avogt inställdtill nya distributionsled inom detaljhandeln. Den fråga som jag har ställt tUl jordbruksministern berörsåledes den ambulerande fiskhandel som förekommer med förhyrd parkeringsplatsutanför större livsmedelsbutiker, varuhus och stormarknader och med regelbundnafiskförsäljningar, I hyresavtalen för sådana parkeringsplatser ingårbestämmelser om tillstånd för fiskhandlaren att från fordon under bestämdadagar och tider försälja fisk. Jag vill i detta sammanhang ställa en fråga. Jag har intenärmare prövat den, men vad det gäller är huruvida denna försäljning av fiskfrån fordon 10 protokoll 1973. Om åtgärder mot ambulerande fiskhandel på fastplats och på bestämda tider svarar mot lagens anda när det gäller denambulerande fiskförsäljningen. Den ambulerande fiskhandeln i har ökatkraftigt i omfattning. En liknande utveckling är troligen också på gång i andradelar av vårt land. Vi kan således konstatera att i skuggan av den nyahvsmedelslagstiftningen har fiskbilen fått uppleva något av en renässans. Enligt min uppfattning var det väl knappast någon somkunde förutse den här utvecklingen, när antog propositionen om dennya livsmedelslagen. Denna utveckling beror naturligtvis ytterst på storaetableringskostnader vid reguljära färskvaruavdelningar. Mot denna bakgrundhar den ambulerande fiskhandeln blivit ett verkligt alternativ. Ur lönsamhetssynpunktär det självfallet mycket fördelaktigt, inte minst beroende på bortfaUet avstora investeringar i lokaler, inredningar och utrustning. Man kan då ställa frågan: Är det ur livsmedelshygienisksynpunkt ett konsumentintresse att acceptera en sådan utveckling? Jag tror atten fortsatt avveckling av de reguljära färskvaruavdelningarna för fisk kommeratt skapa betydande svårigheter när det gäller dels att kunna tillmötesgåvälmotiverade hygieniska krav i takt med den snabba utvecklingen på livsmedelsområdet,dels att kunna erbjuda konsumenten ett vidgat sortiment av fisk, kraft- ochskaldjur m. m. Jag vUl tUl sist vädja tUl jordbruksministern att han, somhan utlovar i sitt svar, bevakar frågan och, om så blir nödvändigt, vidtaråtgärder för att få tUl stånd en tUlfredsställande utveckling på detta område. Vi är helt ense om att den ambulerande handelnskall få äga rum. Problemet hänför sig alltså tUl försäljning från parkeradefordon. Jag viU först säga att vi när vi utarbetadelivsmedelslagen var på det klara med att den ambulerande handeln hade ökat iomfattning. Detta hängde bl. a. samman med butiksnedläggningen i glesbygder,varvid den ambulerande handeln behövdes för att upprätthålla servicen åt glesbygdsbefolkningen.Vi fann emellertid att de hygieniska kraven på ifrågavarande fordon inte varsä värst tillfredsställande, och därför klämde vi åt dem rätt ordentligt i dennya livsmedelslagstiftningen. Det är alltså, som jag har sagt i mitt svar,mycket stränga bestämmelser för hur bilarna skall vara utrustade för attförsäljarna över huvud taget skall fä saluföra sina produkter. Det har ocksåförekommit en del klagomål. De tycker att vi har gått för hårt fram och sätterpå dem krav som är så kostsamma att de blir litet bekymrade. När det gäUer de bilar som parkeråts är det, som jag sadei svaret, hälsovårdsnämnden som skall avgöra om det över hu-vud taget ärtillätet att använda parkeringsplatsen. Om försäljarna får det tillståndet, kanman ställa stränga krav på dem. 1 livsmedelsverkets kungörelse om livsmedelslokali motorfordon finns en bestämmelse som säger att om fordonet uppställes försaluhållande av dagen på samma plats skall denna vara godkändav hälsovårdsnämnden. Det krävs alltså ett godkännande av den lokalahälsovårdsnämnden, om bilen skall fä stå pä parkeringsplatsen. HerrBLOMKVIST (s): Nr 100 Jag är fuUt medveten om att det är hälsovårdsnämnden som är tUlsynsmyndighet och ger tUlstånd. Utifrån den synpunkten kan man säga att detta är en kommunalpolitisk fräga, där kommunen skall gå in och reglera den detaljhandel som den vill ha. Ä andra sidan kan man inte komma ifrån att detaljhandelnarbetar ambulerande fisk-med ett starkt kostnadstryck. Den söker därförständigt nya vägar för att handel nå konsumenten. Jag tror knappast attjordbruksministern hade tänkt sig att vi efter den nya livsmedelslagstiftningen- som är sträng; det skall den vara ute i våra bygder skuUe få se enambulerande fiskhandlare parkera kontinuerligt nästan, på bestämdatider utanför de större hvsmedelsbutikema, hallarna och stormarknaderna.Alldeles uppenbart är att när det gäller att skapa en verkliglivsmedelshygien kan inte den ambulerande fiskhandeln mäta sig med denreguljära, fasta handeln. Det är ur den aspekten jag menar, fru talman, att detföreligger risk för att vi kanske icke kan åstadkomma denlivsmedelshygien i butikerna som vi ändå vUl skapa med den nyalivsmedelslagstiftningen. Som sade i sitt förstaanförande bestod hans fråga av två delar. Den ena riktar sig tiU handelsministernoch den andra tUl mig. Det senaste anförandet som höll hade mermed de handelspolitiska synpunkterna att göra än med de livsmedelshygieniska. När vi antog livsmedelslagen och det gällde att skärpakraven pä den ambulerande handeln sade , att tillståndsärenden skaUgivetvis bedömas uteslutande från livsmedelshygieniska synpunkter sä att obehörigtinträng inte görs i näringsfriheten. Jag har bara att bevaka hvsmedelshygienen,och sä länge hygienen på de ambulerande försälj-ningsstäUena ärtUlfredsställande ur konsumentsynpunkt har jag svårt att med stöd avlivsmedelslagen föreslå åtgärder. Den förändrade konkurrensen, som talade om,är som sagt en handelspolitisk fråga, som jag inte gärna vill gå in pä. Jag är vUlig att medge att frågan behandlartvå delproblem. Den livsmedelshygien som en detaljhandlare måste åstadkommapåverkar kostnadsläget för hans rörelse. Det är alltså han som själv bestämmerdistributionsformer, kanske inte minst utifrån konkurrensläget på platsen. Omutvecklingen blir sådan att detaljhandeln i stor utsträckning kommer attetablera denna ambulerande fiskhandel, så mnebär det att andra detaljhandlareur kostnadssynpunkt icke kan hålla den färskvaruförsäljning av fisk som desjälva skulle önska. Jag lovar jordbruksministern att jag med intresse skallfölja frågan och återkomma om jag får möjlighet till det. Överläggningen var härmed slutad. Ang. bioaffischering i skolorna Herr utbUdningsministern ordet för att besvara i Agnas (m) i kammarens protokollför intagna fråga, nr 224, och anförde: i Agnas har frågat mig om jaganser att bioaffischering med vålds- och sexuella bildinslag bör fä förekomma iskolorna. Liksom pä varie annan arbetsplats finns inom skolan lokalaordningsregler. Skolstyrelse och rektor meddelar bestämmelser Härom. i Agnas (m): Jag tackar utbildningsministern för svaret. Detär givetvis korrekt. Det är mycket kort, och det kan ju vara bra vid den härtiden . Men som skolministern förstår är det knappast det här jag villveta. Bakgrunden tiU min fräga är att en gruppföräldrar kontaktade mig på en plats om någonting som jag själv tyckte varupprörande. använde skolans aula för filmförevisning trekväUar vilket jag i och för sig inte finner upprörande. Men därtUlhade man i skolans lokaler alltså i andra delar av skolan - reklam för sinafilmer, en reklam som upplevdes av föräldrarna pä ett mycket otrevligt sätt -det talades om grov pornografi. Somliga sade: "Vi kan inte låta barnen gådär." Jag fick en skildring där det t. ex. stod att vissa lärare ställdesig för de här bilderna när barnen skulle passera, så att bamen skulle slippase eländet som visades där. Vi har en lag här i som säger att man intefär visa vad som helst på anslagstavlor. Men inne i skolans vestibul fannsalltså detta. Så ordnade man skolstrejk och fick dä svaret: "Viskall sluta med det här." I är, 1973, kom denna förening tUlbaka, och nuhar man klagat och bråkat men kommer ingen vart. Tvärtom får man läsa iinsändare i tidningarna att man är barnslig, pryd eller annat. Jag tycker att föräldrarna har rätt. De har sett på dessavålds- och sexbilder som de anser vara grovt upprörande. De har också små barni sju- och ättaårsäldern som mäste gä och se detta . Dä tycker jag attdet är riktigt att föräldrarna vUl ha bort det. förstår jag att skolministern inte kan gä in pä detenskUda fallet. Han kan peka pä det, som han här säger - det är riktigt. Men ärdet principieUt tUlfredsstäUande att det kan förekomma sådana här saker i vårtland? Det är en sak tUl som kommer in i bUden. Här är det frågaom en kommersieU verksamhet. Det är en försäljning som sker efter reklamen det säljs bUjetter å eller vad det nu är. Skall det få ske ilokalerna? Jag förstår att det också härvidlag är svårt för skolministern attsäga något generellt. Men jag vill framföra den hälsningen tUl skolministernatt det är föräldrarnas förhoppning att man frän högsta ort, från den högsteföreträdaren för skolan, ser på den här saken. Jag menar inte att man skall gämed pekpinnar, men att man observerar att det kanske förekommer sådant som inteär tillfredsställande. Det harsagts från föräldraföreningen att det i skall ha Nr 100 varitparalleUa fall där man lyckats få en definitiv ändring så att denna den Då tycker föräldrarna att det är märkligt att 25 mai 1973 de intekommer någon vart på den ort och i det län där de befinner sig,--- ----- -_ -_ och såhar de bett att jag skulle ställa den här frågan. Jag medger att den Ang. bioaffische- är pågränsen tUl det som man kanske inte kan fråga om. Men som ""' 'oloma ombudsman som jag upplever det för dessa föräldrar har jag gärna velat framföra den här. Vi talar ju mycket om decentralisering i dessadagar, och pä skolans område har vi en särskild utredning som arbetar med attflytta ut mer av beslutandemöjligheter tUl den lokala skolstyrelsen och tiU deenskilda skolenheterna. Då tror jag att det skulle vara oklokt att inte visaförtroende för de lokala beslutande organen och rektorerna och lärarna. Detmåste vara så att de skaU kunna bedöma frågor av det slag som iAgnas har tagit upp. Dessutom tror jag att det är praktiskt omöjhgt att försökacentralisera en sådan kontroU - att vi skulle granska om en affisch är lämpligatt sättas upp i en skoUokal eUer inte. Det skulle leda tiU en fantastiskkontrollapparat som jag tror att ingen i denna kammare vUl medverka tUl. Därförupprepar jag mitt svar på den enkla frågan, att det måste vara den lokalaskolstyrelsen och rektor som meddelar bestämmelser, vUka sedan får tUlämpas.Det är ju vanhgen rektorn som svarar för det, möjhgen i vissa faUsamarbetsnämnden. i Agnas (m); Jag tackar för de ytterligare kommentarer somutbildningsministern gjort. Det som utbildningsministern säger är ju riktigt,och jag anser inte heUer att man kan i alla sammanhang gå in från centralthåll. Det vore alldeles oriktigt. Men det finns vissa övergripande normer och principer somtydligen här har kommit i kläm. Det är också så att dessa föräldrar överklagathos , som pekat på något formellt fel i överklagningen ochhänvisat tUl regeringsrätten. Det kan alltså hända att detta får sinfortsättning på annat sätt.