prot · FW0931 · 1973-12-31 00:00:00 — Maj:t begärs ett förslag till sparstimulerandeåtgärder utan att man själv har lagt en enda tanke tiU grund för hur ett sådantförslag skulle vara utformat och fastän så sent som fattadebeslut om ett sådant system. Det är väl inte heller så litet inkonsekvent att tro bromsar inflationstendenser genom en ökad indexreglering. Man bör kunna acceptera att det finns flerasmå rum i ett gryt, där rävar av ganska skilda schatteringar skall samsas. Menhur många reservutgångar får grytet egentligen ha? Men för att nu återvända till politiken: Hur skah mankunna göra anspråk på att företräda en gemensam ekonomisk politik, närman lämnarvarje central fråga obesvarad och håller varje alternativ öppet? Det är inteett alternativ tUl regeringspolitiken som återfinns i reservationen. Det är enhel byrå av undanstoppade brasklappar. Jag yrkarbifall till finansutskottets hemställan i betänkandet nr I. () kort genmäle: förvånar mig en aning när hanbeskyller också mig för att ha svartmålat beträffande konjunkturutsikterna ochför att inte ha nämnt betalningsbalans och valutareserv. Jag började mittanförande med att åberopa just de ljusa inslagen i dagens konjunkturbild, ochjag åberopade också den gynnsamma utvecklingen av valutareserven som ett klartincitament till en aktivare konjunkturpolitik än den som regeringen gör sigtill förespråkare för. Jag är inte ledsen, som uttryckte det, överatt finansplanen och i hög grad finansutskottets betänkande inte innehållernågra ideologiska skiljehnjer att tala om. Jag bara konstaterar detta. Jagkonstaterar också att de sociahstiska tongångar som den socialdemokratiskapartikongressen i skilda frågor gav uttryck för inte går att omsätta iverkligheten. När man går att tackla vardagens problem i detta hus, får manlämna alla stolta fraser åt sitt öde. I verkligheten är alltså motsättningarna i de principiellafrågorna inte stora. Jag är därför förvånad över försök tillanalys av oppositionens gemensamma reservation. Den gemensamma reservationen ärframför allt ett uttryck för att vi har en arbetsduglig opposition, som medbortseende från detaljfrågor kan samlas kring gemensamma, viktiga mål i denekonomiska pohtiken. Det finns ingen anledning att ifrågasätta detta. Däremotär majoritetens skrivning verkligen överslätande. Den talar i detta sammanhangsitt tydliga och ganska kraftlösa språk. HerrLÖFGREN (fp) kort genmäle: påstod att ingen av oss sadenågonting om den nuvarande valutareserven. Jo, det gjorde jag. Sedan åberopadeherr vad vi sagt i reservationen just om denna sak. påstod vidare att jag har framfört en långönskelista men att vi ingenting sagt om hur vi skuhe kunna förverkliga den. Ja,läs vad som står i reservationen. Där har vi gjort en sammanfattning av alla deolika åtgärder som vi förordat för att uppnå det jag sedan redovisade i densammanställning som kallade för en önskelista. anförde att han år hört talet omstabiliseringspolitiska konferenser och att det inte var någonting nytt. Nej,det är inget annat nytt än att erfarenheterna nu har visat att det är ännu merangeläget än tidigare att sådana konferenser verkligen kommer till stånd. Han sade att vi inte skulle gripa in. Nej, det skall viinte, men det skall väl ske ett sådant klarläggande av situationen, där ocksåregeringen tvingas tala om vilken politik den ämnar föra , att desom sedan skall sluta de avtal det gäller verkhgen vet vad det är de förhandlarom och inte hamnar i fullkomhgt ohållbara situationer i fortsättningen. Vidare framhöll att uppgiften ombruttonationalprodukten bara är siffror och inte så mycket att tala om. vill integärna tala om de förlorade åren, vilket jag mycket väl kan förstå. När man iverkligheten kan göra beräkningar som visar att man skulle ha haft ungefär 13miljarder kronor mer att röra sig med, av vilka stat och kommun fått ungefärhälften, kan jag mycket väl förstå att inte så särskilt gärna villtala om detta. Vad kunde man ha använt dessa pengar till? En beräkningger till resultat en lång lista, SJ:s persontaxor kunde ha sänkts till hälften,vilket hade kostat . Man skulle ha kunnat sänka löneskattenmed och ta bort den helt i stödområdet, vilket hade kostat I 500miljoner kronor. Inför ett vårdnadsbidrag på för alla barn under 3år, vilket skulle kosta . Bygg dubbelt så mångadaghem som regeringen beräknar, vilket skulle kosta . Bygg utfärdtjänsten för handikappade till det dubbla; det skulle kosta 100 miljonerkronor. Inflationsskydd av skatten kostar . Inför ocksåenhetliga daghemsavgifter, 100 miljoner. marginalskatten imellaninkomstlägen -1 000 miljoner. Höj barnbidraget med per barn -det blir 350 miljoner och höj folkpensionen med för allapensionärer, vilket gör 700 miljoner. Tror ni inte att de människor som kunde ha haft chans attfå del av detta begriper att vi verkligen har haft två förlorade år? HerrBURENSTAM () kort genmäle: uttryckte stor förtjusning övervalutareservens läge. Men varför har man då devalverat, om det inte fannsnågra bekymmer här? hade svårt att förstå detpåpekande som jag gjorde, nämhgen att det är en något förvånansvärd politik attena dagen klämma åt näringslivet genom att införa en löneskatt som kostar ettpar miljarder kronor och eller devalvera föratt hjälpa detta näringsliv. Om har svårt att förstå detpåpekandet kan inte jag hjälpa det, men det är en självklar iakttagelse, gjordicke bara av mig, utan gjord t, ex, av professor i ett uttalande isamband med denna växelkursändring. Vad angår de förlorade åren, herr talman, tyckte herrEkström det var så dumt att göra en jämförelse som gick ut på att fråga: Hurmycket större hade vår nationalprodukt och våra samlade resurser kunnat vara,om vi hade varit ungefär lika bra som genomsnittet av andra länder? Han Sadeatt det var ett dumt resonemang; man skulle ju i stället ha kunnat jämföraSverige med , som har haft en mycket hög tillväxt. Det intressanta är välatt man inte skall jämföra med ett speciellt annat land, utan att manbör jämföra med genomsnittet för andra länder. Det är den enda rimhga basen förinternationella jämförelser. Gör man en sådan jämförelse, kommer man, såsomherr påpekade, fram till att vi här i skulle ha haft drygt 10miljarder kronor mera i samlade inkomster, om vi hade fört en rimligarepolitik. försökte göra gällande att det inte harfunnits några förslag från borgerlig sida om hur denna rimligare politik skulleha varit Utformad, Men det är ändå ganska magstarkt, herr talman! alla härkomma väl ihåg regeringens uppläggning av debatten, säg , Då sadesdet att om man gjorde allt som borgerligheten föreslog, skulle följden bli denmest fanstastiska överhettning av ekonomin. Det var argumenten 1971. Varför dåinte erkänna att vi hade en hel del braförslag? Vad beträffar uttalandet om selektiv pohtik är minuppfattning att det i den lågkonjunktur som vi haft har gjorts en alltför storsatsning på punktinsatser. De har icke alls kunnat hjälpa för att dra i gånghjulen i tillräcklig omfattning. Man måste av detta dra slutsatser förframtiden, och man måste ha synpunkter på hur man skall få i gång ettnyföretagande. Det hade inte alls något att säga om i sitt längaanförande, men detta är ändå synnerligen viktigt när det gälleratt klara uppsituationen för framtiden. Sedan till skattesidan, herr talman! I i står det på slutet att med den politik som har förtskommer han i den situationen att han föreslår ett, som han säger, naggande ikanten på den fria förhandlingsrätten. Det är ju en synnerligen allvarliguppläggning, och det finns här en stor skillnad mellan och den uppfattning som kommer med och den som GunnarNilsson framförde i sitt TT-uttalande. HerrHERMANSSON (vpk) kort genmäle: Det råder väl inget tvivel om att glad över att det enligt finansutskottets betänkande inte finns någraideologiska skillnader mellan vad de borgerliga och socialdemokraterna vill.De som försöker föra arbetarrörelsens traditioner vidare delar inte denglädjen. Det är, herr talman, inte den regerandesocialdemokratin sade, att det svenska folket numera levde i ettfullsysselsättnings-samhälle. Arbetslöshet skulle inte längre vara tillåten.Sedan kom den ekonomiska krisen . Arbetslösheten haderedan börjat att växa men dolts genom reservarbetenoch arbetsmarknadsutbildning. Krisen sprängde dammarna. Massarbetslösheten kaninte längre bestridas av regeringen. Hur stor är den? Det tvistar man om, 100 000, 200 000, 300000 -siffran beror av beräkningsgrunderna. Men det avgörande är att massarbetslöshetenfinns där. Vårt parti anser inte att arbetslöshet över huvud taget kanaccepteras. Den är någonting av det mest onda som kan drabba både den enskildeoch ett samhälle. Arbetslösheten är en bankruttförklaring av detkapitalistiska systemet. Sysselsättningsproblemen är ingalunda lösta därför att deteventuellt blir en ekonomisk högkonjunktur eller . Vad tänkersocialdemokratin göra för att både och långsiktigt klara det problemet?Hur tänker ni skapa de många nya arbetstillfällen som behövs. Jag ställerfrågan direkt till finansutskottets ordförande , eftersom det är encentral fråga i denna debatt. En annan aktuell fråga är den nedskrivning av kronansvärde gentemot de flesta valutor som regeringen och riksbanksfullmäktige nyligenbeslutat. tror att det inte skall bli någon prishöjande effekt av denna nedskrivning. Jag delar inte den tron. Vi får väl se vemsom haft rätt i sin bedömning. Men det är en annan fråga som jag vill ställa till herrEkström, som ju här uttryckte sin tillfredsställelse med valutareservensstorlek. Anser också att denna valutareserv är väl sammansatt? Ärdet rimligt att den till sin helt övervägande del vad avser främmande valutorskall bestå av USA-dollar, så att får vidkännas stora förlustergenom den 10-procentiga nedskrivningen av dollarn? Det skulle vara intressantatt få höra finansutskottets synpunkter på den brännande frågan. () kort genmäle: Jag kan konstatera att jag inte fått någrasvar på de frågor jag ställde. En av dem gällde inflytande i frågaom att förorda generella åtgärder. Jag hade kanske väntat att ha något att säga om detta. var ledsen över att jag buntadeihop honom med de båda andra partierna, men det är alldeles klart att jag görså, eftersom ni skrivit ihop er om en gemensam reservation. räknade upp allt som skulle kunna tänkasskapas i detta land, om vi haft en bruttonationalprodukt som varit högre. Ja,ni tror att det är så enkelt med den ekonomiska politiken. Man trycker bara påen knapp och bestämmer sig: nu skall bruttonationalprodukten öka ,och så bhr det så. Sedan ramlar det ut pengar och man kan få allt det som herrLöfgren räknade upp. Han gjorde det i så snabb takt, att jag nästan trodde attdet var en auktionsutropare i farten. Så där fungerar inte ekonomin, och om ni självaskulle ha hand om rodret, skulle ni komma att finna att verkligheten är bramycket bistrare och mera invecklad än vad ni inbillar er. Det blev ingen riktig förklaring från om hur han kunde växla uppfattningar inom loppet av en och en halvminut. tog upp LO:s resonemang och det som dess andreordförande uttalat. Han har inte uttalat sig på det sätt som ni uppfattat det.Ni skall väl ändå aldrig tro att den största fackliga organisationen om någonmånad kommer att få en ordförande, som menar att LO skulle avhända sigmöjligheten att påverka avtalsrörelsen. Han har inte uttryckt sig pä detsättet, men ni vill gärna lägga ord i hans mun som han aldrig har sagt. Till skulle jag i fråga om valutareservenvilja säga att han ju haft en debatt med finansministern om den för inte sålänge sedan. Jag föreställer mig att , om han så vill, kan fåtill stånd en ny debatt med finansministern om den fördelning vi harbeträffande valutareserven. Det är htet förvånande med enigheten på den borgerligakanten. Det måste innebära att mittenpartierna går på samma linje som detmoderata samhngspartiet, som ju ändå förordar en väsensskild pohtik i sinmotion. Hela det sociala reformarbetet är bortkastat Allt vad vi har gjort föratt bygga upp ett samhälle i solidaritet och trygghet är felaktigt. Vi kundetidigare emellanåt komma överens med det gamla bondeförbundet, men det verkarnu som om det nya partiet, , alltför ofta går på samma hnje somdet moderata samlingspartiet, det gamla . () kort genmäle: Var i reservationen, , står detom social nedrustning? tänker för sin del verkligen inte medverkatill någon sådan. Reservationen får ses som en sammanskrivning kring vissaklart fastslagna konkreta mål beträffande den ekonomiska politiken. har ställt en del frågor till mig, bl, a, omhur vi ser på relationerna mellan selektiva och generella medel ikonjunkturpolitiken. Självfallet måste man lägga en grund förkonjunkturpolitiken med generella medel. Man måste ha den basen för att medutsikt till effektivitet kunna arbeta med selektiva medel i övrigt. Jag noterade med intresse att här har erkäntatt vi har en alltför hög arbetslöshet. Jag tror dock att han är något föroptimistisk när det gäller att bedöma en konjunkturuppgångs konsekvenser förtillgången på arbetstillfällen. Jag vill bara erinra om att man underhögkonjunkturen 1968-1969 inte lyckades åstadkomma mer än ca 17 000nytillskapade arbetstillfällen i industrin. Det finns alltså anledning attvarna för en alltför överdriven optimism i det här sammanhanget. HerrLÖFGREN (fp) kort genmäle: säger att det inte går atttrycka på en knapp, så är allt förändrat. Nej, det skall alla veta. Men ni måste i alla fall ta ansvaret för att ni inte harlyssnat på de förslag vi har framfört. Hur var det när man underhela året från sida fram till dess riksdagsarbetet påbörjades ioktober hade gjort klart att det var nödvändigt att göra någonting? Våraförslag innehöll lösningar som, om ni hade accepterat dem, hade gjort lägethelt annorlunda. Under sådana förhållanden kan ni väl inte anklaga oss för attvi skulle rekommendera någonting sådant som att bara trycka på en knapp för attfå allt förändrat. När det gäller allt som vi hade kunnat uppnå med en bättreekonomi i vårt land sä är det bra att inte bestrider att vi hadekunnat åstadkomma detta om bruttonationalprodukten hade varit så mycket högre.Herr kan skratta, men det gör inte de människor som har egen praktiskerfarenhet av hur bruttonationalprodukten påverkar deras situation och sommenar att förhållandena inte är som de bör vara. har inte svarat på det jag anförde ommöjligheterna till ett fristående konjunkturinstitut. Det vore värdefullt attfå veta om han tycker att det är någonting att fundera på. Vilka åtgärder villherr föreslå för att förbättra sysselsättningen, särskilt på litetlängre sikt? Det är inte vidare rekommenderande för finansutskottetsordförande när han i ett beträngt läge väljer att beskriva oppositionens ohkapartier såsom rävar som samsas nere i en rävhåla, där de gnager på varandra mendär det tydligen finns olika utgångar. Jag behöver inte säga mer. Allmänhetenhar en helt annan uppfattning om vad de olika oppositionspartierna skullekunna åstadkomma gemensamt. HerrBURENSTAM () kort genmäle: En viktig punkt som tog upp isitt första anförande är: Vad har egentligen oppositionen sagt om hur man skallkunna råda bot på prisstegringarna. Ett mycket viktigt förslag där, herrEkström, går ut på att göra det lättare för företag att investera. Man har enidé, man skulle kunna skaffa maskiner och bygga ut. Då kan man också iframtiden medge större löneökningar utan att detta behöver innebära att manskickar kostnaden för dem vidare i form av prisökningar. Det är också därför,, som det är en så viktig fråga som inte alls harvelat ta upp - hur vi skall klara de svårigheter som finns på nyföretagandetssida. När det gäller priserna är skattesystemet också väldigtviktigt. Jag är inte riktigt säker på uppläggning. Här har alltsårepresentanter för de fackliga organisationerna sagt att med de nuvarandeskatterna på löneökningarna blir det ingenting kvar, i varje fall inte såmycket att det räcker att täcka prisstegringarnas inverkan på hushållskassan.Vilken väg vill ange? har lagt upp ett system sominnebär att man väsentligen beskär den fackliga friheten. Det vill inte herrEkström göra, och det vill inte heller jag göra. Vi har anvisat en annan väg.Vi har nämligen sagt oss: Lås oss från politisk sida åstadkomma förändringar iskattesystemet så att det blir rimligare utgångsvillkor när de härlönerörelserna skall sätta i gång. Men vill tydligen inte hellergå den vägen. Vilken väg vill då gå? Vill ha kvar detförhållandet att av en nytjänad hundralapp går nästan alltihop bort i minskadebidrag och ökade skatter? är verkligen skyldig oss en förklaringpå den punkten. Sedan har på tal omsysselsättningssvårigheterna velat säga att dessa skulle vara sålättförklarliga, för de beror på nedgång i kommunernas aktivitet och ökning isparande m. m. Nåväl, , det är klart att varje nedgång isysselsättningen har en förklaring, men vad som fordras sedan är en regeringsom har sett vilka förklaringarna är och sätter in åtgärder för att råda bot påsvårigheterna. Det är det regeringen inte har gjort. talar om bevis på det kapitalistiskasystemets bankrutt. Nåväl, då är det intressant att ta en titt på deförklaringar som angav till sysselsättningssvårigheterna. Det varväl att byggsidan har gått ned allvarligt och att kommunerna har kastat ominriktningen av sin politik. Jag skulle vilja göra gällande att de där tväsektorerna knappast tillhör det fria näringslivet, utan de är det mest genomplanerade,genomreglerade och stats- och kommunbestämda som finns. Om det är därifrån denuvarande svårigheterna har utgått, ger det väl bevis för att vi skullesöka oss fram andra vägar än de som regeringen och vill antyda. HerrHERMANSSON (vpk) kort genmäle: Till det som senast sades här i talarstolenvill jag bara påpeka att jag inte instämmer i analys. Jag tyckerden är för grund som förklaring till arbetslösheten. Linderspolemik mot mig inte alls. Beträffande de två frågor jag ställde till om sysselsättningen och om valutareservens sammansättning - så låter jag demgärna gå vidare till herr finansministern, eftersom finansutskottets ordförandeinte hann svara på dem. Jag skall i stället svara på en fråga som till mig. Han nämnde vad han kallade vår önskelista och sade, att detfanns en del att tänka på i den. Det låter ju höra sig. Men han tillade att vialdrig talar om hur kraven skall förverkligas. Det stämmer inte. Jag kanupprepa vad vi brukar framhålla. Avgörande för att genomföra kraven på nya statsägdaindustrier, förstatligande av vissa näringsgrenar, åtgärder motkapitalexporten, utvidgning av prisstoppet, slopande av moms på maten osv. ärnaturligtvis att de bärs upp av en stark rörelse bland folket. Utan en sådanrörelse, genomförs inga stora reformer. Vårt parti arbetar för att utveckladenna rörelse. Eftersom det vidare behövs ändringar av ohka lagar för attgenomföra de krav jag nämnt, måste det också skapas en majoritet i riksdagenför reformerna. Här kan ju och hans partikamrater medverka för attundanröja svårigheterna. Det har vi verkhgen ingenting emot. Om med sina invändningar avser att våraförslag är orealistiska och att de därför inte kan genomföras, kan jag ta uppett av de förslag som regeringen är mycket kritisk mot. Det gäller kravet attslopa moms på maten. Det går inte, säger man på socialdemokratiskt håll. Detkostar för mycket för statskassan. Ja, visst kostar det mycket. tar mannämligen ut i runt. tal i form av mervärdeskatt pålivsmedel, på de matvaror som svenska folket måste köpa. Men vi anseratt det finns möjligheter att genomföra en sådan skattereform. Man måste istället hårdare beskatta kapital, stora förmögenheter, bolagsvinster osv. Vi har mycket noggrant angivit hur vi menar att en sådanreform skall genomföras: Höjning av förmögenhetsskatten, arvs- och gåvoskattensamt bolagsskatten, förändrade avskrivningsregler, beskattning av stiftelserna,omsättningsskatt på handel med aktier, slopande av avdragsrätten förrepresentation och andra åtgärder, som jag inte här i helhet hinner föredra.Men där finns ett realistiskt alternativ till den nuvarande skattepolitiken ochdet är det man måste ta ställning till. HerrEKSTRÖM (s) kort genmäle: var glad över att jag inteförnekade att vi, om vi hade haft 13 miljarder till, skulle ha kunnat genomföraolika åtgärder. Självfallet förnekar jag inte det, , men det är det"om" nämnde som är den springande punkten. Vidare var tydligen ledsen på mig för att jaghade talat om hur det ser ut i ett rävgryt. Men jag tar talmannen och kammarensledamöter till vittnen på att jag sedan sade: "åter tillpolitiken." Därefter ställde jag frågan hur många reservutgångar manegentligen får ha när man skriver en borgerlig reservation som den som ni haravgivit. Jag villtill säga att jag när det gäller den roll vi politikerhar att spela i avtalsförhandlingarna hyser den bestämda meningen att vi somhar vår arbetsplats här i skall ligga lågt. Detkan nämligen komma att hända saker i den kommande avtalsuppgörelsen som gör attdet inte är lämpligt att nu trampa in i detta sammanhang. De kontakter som nufinns mellan avtalsrörelsen och den politiska sidan och som alltid funnits geross möjligheter att, liksom vi tidigare ständigt gjort, justera skatteskalor,bidrag, inkomstgränser och mycket annat i anslutning till de avtalsuppgörelsersom träffas. Det finns goda tecken på att det kan blir så den här gången också. TiU vill jag säga något beträffandesysselsättningen. Vi har i finansutskottet att behandla en motion väckt av fruTheorin och andra socialdemokrater, där man kräver en precisering av målen försysselsättningen inom olika sektorer. Jag skall inte föregripa vårtställningstagande i finansutskottet till denna motion, men den innehåller mångaintressanta synpunkter. Nya arbetstillfällen kan inte skapas av en osynhg handeller av aldrig så väl utarbetade prognoser. Det behövs en planering.Finansministern framhöll vid den budgetstämma som jag tidigare talade om ochsom hölls efter det att statsverkspropositionen hade framlagts, attdet är viktigt med en långsiktig ökning av sysselsättningen och att en sådan ären central uppgift för den ekonomiska politiken. Men då behövs det ensysselsättningsplan som utformas av samhället och inte enbart efterarbetsgivarnas redovisade behov av arbetskraft. Och när planen och målen ärfastlagda gäller det att överblicka vilka styrmedel som erfordras. Hur långthänger då borgerligheten med i resonemanget? Det är annat än när centerledarensäger att om var och en av 100 000 arbetsgivare anställer 1 person så bhrresultatet 100 000 nya arbetstillfällen. Vad man kan säga om det är, attmultiplikationen är riktig. Den är oantastlig, men sedan är det slut med allrealism. Herr talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. HerrFÄLLDIN (c): Majoriteten i finansutskottet har i alltväsentligt anslutit sig till den bedömning av det ekonomiska läget somfinansministern tidigare gjort i finansplanen. Det innebär att man ser tämligenljust på den kommande utvecklingen och, såvitt jag förstår, också på sysselsättningen. Enligt min mening finns det emellertid mycket som talarför att man måste vara litet mer reserverad. Man kan nu visserligen ganskatydligt iaktta ett omslag i utvecklingen på en del områden. Men flera av deverkligt allvarliga problem som vi haft att brottas med i den svenska ekonominunder senare år är fortfarande olösta. Och vad värre är -regeringen tycks stålika handfallen när det gäller att hitta lösningar nu som . Arbetslösheten hgger på en oförändrat mycket hög nivå.Investeringarna är fortfarande otillräckliga för att säkerställa fullsysselsättning och enfortsatt standardutveckling på . Priserna fortsätter att stiga isamma takt som tidigare eller t. o. m. fortare. Arbetslösheten ochprisstegringarna får i stor utsträckning bäras av de människor i samhället somhar det sämst ställt. De strukturella förändringarna fortgår i så snabb taktatt de medför både avbräck i den ekonomiska utvecklingen och beståendeekonomiska skadeverkningar. Därmed ökar otryggheten i arbetslivet. Förväntningarna om ett uppsving i konjunkturen har framförallt knutits till exportutvecklingen.