prot · FW09147 · 1973-12-31 00:00:00 — skapavaraktiga sysselsättningstUlfällen som lade fram under vårriksdagen,avvisades av regeringen, ofta med den motiveringen att förslagen kostade förmycket. Det är tacknämligt att regeringen nu kommit på bättre tankar, antingendetta beror på det svidande valnederlaget eller på att man i det alltmerkritiska läget insett, att sysselsättningsfrågorna är de viktigaste vi har atthandlägga. Man observerar i alla fall nu att vi bör ha råd att arbeta. är i princip berett att godta de ipropositionen 165 framlagda förslagen. Vi beklagar naturligtvis att de kommerför sent, och vi anser dem heller icke vara tUlräckliga. Under vårriksdagenlade fram förslag till åtgärder, som tog sikte på att få fram 100 000nya jobb, vUka i synnerhet skulle kunna åstadkommas i industri- och servicenäringarna.Det åtgärdsprogram som vi föreslog är enligt vår uppfattning nödvändigt för attkunna bemästra arbetslösheten . Socialdemokraternaförsökte under valrörelsen på allt sätt att förringa våra förslag, men de fickju folkets svar i valet. Det visade sig att det var förslag som vannfolkets förtroende och inte den socialdemokratiska passiviteten. I försöken attförringa våra förslag tog man in längre tidsperioder, och då talade man om attdet behövdes inte 100 000 nya jobb utan 300 000-400 000. Det första man gör vidjämförelse av siffror är väl rimligen att konstatera att det rör sig om sammatidsperiod. Allteftersom behovet av sysselsättning stiger på grund avbefolkningsökning och andra omständigheter, t. ex. flera kvinnor som vill haarbete, är det självfallet att man måste få till stånd nya arbetstillfällen.Detta är emellertid en sak på och inte den avsåg med 100000 nya jobb, något som gällde . Det förefaller som om socialdemokratin har en viss avoghetmot grupper av näringsidkare. Denna har alltid gjort sig gällande t. ex. motdet svenska jordbruket som då och då blir utsatt för attacker med påståenden omsubventioner och alltför stora stödåtgärder. Det förefaller inte som omsocialdemokratin är särskilt villig att skapa goda förutsättningar för de mindreoch medelstora företagen. Hänger socialdemokratin fortfarande fast vid dengamla klasskampen, som jag trodde hörde hemma i den spökkammare därkommunisterna ofta befinner sig när man diskuterar samhällsfrågor? Är detverkligen så att socialdemokratin helst önskar stora företag, där man har mångaarbetare, och sedan några andra som är företagare, aktieägare eller någotdylikt? Av flera skäl är detta i så fall en förlegad uppfattning.Vårt samhälle är mycket rikt nyanserat. Servicenäringarna spelar t. ex.mycket stor roll och trots behovet av storföretag erkänner man till fullobehovet av de små företagsenheterna. Vad man ytterligare kan visa på är den stora förändringsom ägt rum i politiskt avseende, vilket vore något för iStockholm att beakta. är nu näst största arbetarparti.Var sjätte eller var sjunde LO-medlem röstar med , och mot denbelysningen framstår attacker så mycket mer besynnerliga. Det åtgärdsprogram, som vi föreslog, omfattade ett särskilt etab- lerings-och utvidgningsstöd tUl mindre och medelstora industrier och serviceföretag iform av gynnsamma lån och bidrag, slopande av den 4-procentiga löneskattenunder för den del av företagens lönesumma som motsvarar eventuellnettoökning av antalet anställda, borttagandet av ATP-avgiften för äldrearbetskraft, ökade resurser för företagarföreningarnas låneverksamhet, enutbyggnad och förstärkning av företagarföreningarna tUl regelrätt regionalanäringspolitiska organ och utökade möjliglieter för mindre och medelstoraföretag att utnyttja AP-fondernas kapital. i sadeom detta att vi endast visat på förslag om utredningar, men när jag nu dragitfram den rad av åtgärder, som vi hade-föreslagit från sida, vederläggerdetta helt det påstående han kommit med. Om ett sådant program genomfördes,måste det betyda många nya arbetstUlfällen och en gynnsam och variationsrikutveckling för vårt samhälle. i frågade hur många nyaarbetstillfällen det skulle bli av våra förslag. Ja, man kan konkret inte sägaatt det blir så och så många, men i kan vara övertygadom att det hade medfört ett mycket stort antal arbetstillfällen.- Och det ärjust den främsta strävan vi bör ha i den ekonomiska politiken. har egentligen karakteriserat situationensom mindre gynnsam i en del avseenden. Utskottet säger redan i de förstaraderna att exportvolymen stigit kraftigare än väntat och med hela 17 procentjämfört med . Det är bra, och vi noterar detta med stortUlfredsställelse. Sedan kommer emellertid en del tråkiga konstateranden somnaturligtvis är riktiga. Man säger att hushållen däremot inte har ökat sinprivata konsumtion i den takt som förväntats. Den lagerökning man såg fram emothar uteblivit. Kommunernas investeringar och bostadsbyggandet harminskat. Det är alltså inte någon ljus bild som tecknas av den konjunktur vi nuhar, utan utskottet konstaterar att situationen inte är särskUt gynnsam. En del andra faktorer talar på olika sätt om att det finnssvårigheter. Energikrisen har redan berörts, och jag skall därför inte tala omden ytterligare, men kanske borde man i denna debatt tUlägga, att det ävenfinns andra faktorer som är ogynnsamma. Jag kan t. ex. visa på de stiganderåvarupriserna. Det är självfallet att oljan kommer att bli mycket dyrare. Denhar redan ökat och ökar ytterligare. Men det har också varit sfiganderåvarupriser på andra områden. Senast hörde vi i nyheterna att järnet beräknasstiga . Även skogsprodukterna har stigit, vUket kommer att blikännbart för oss. De stigande priserna är oroväckande, och därför ärsituationen inte särskilt ljus. Det är då förvånande att man är så ovillig konferens där vi kunde diskutera olika problem. I stället förhånas idén avherr i . Han ser det så kortsiktigt, att han ireservationen bara läser in fördelningsproblem mellan anställda ocharbetsgivare. Tänker inte i på att det kanske mestavgörande är hur investermgsverksamheten utvecklas? Kan vi inte investera,skapas inte heller nya arbetstillfällen. Det är den viktigastefördelningssektorn som vi har att diskutera vid en sådan konferens. Därtillkommer en hel rad andra viktiga fördelningsproblem. mte se detså ensidigt som i gjorde. Var har sagt att det skulle vara fråga om enomyndigförklaring av arbetsmarknadens parter? Vi har vid alla tUlfällen slagitvakt om de fria förhandlingarna, och vi kommer att göra så i fortsättningenockså. Man blir verkligen förvånad när man pådyvlas sådana påståenden som herrKnut kom med ifrån talarstol. Jag är helt enig med i när hansäger att det bara är en slagkraftig industri som kan ge sysselsättning. Och enslagkraftig industri kan vi bara få om vi beaktar industrins problem. Vi måstese till att industriinvesteringarna kan öka så att den svenska industrin ärkonkurrenskraftig på världsmarknaden. En hel rad åtgärder i den riktningen ärmöjliga, och vi måste beakta att en mycket stor del av den svenska industrinbestår av små och medelstora industrier. Detta har särskUt tagit siktepå och sagt att man måste befrämja deras verksamhet. Jag var också förvånad över utfall påsmåhusbyggandet. Kan man vara så ideologiskt fanatisk att man inte ser fördelenav att bygga småhus? Förstår man inte att människor mycket gärna vill ha etteget hem, där de inte behöver tänka så mycket på grannarna när de sätter påradio eller TV, där de har en trädgård att gå ut i och kanske ett hobbyrum? Ärdet förvånande att människorna strävar efter detta? Vad än kommunisterna i sin kollektivismsäger om detta, kan de vara övertygade om att det är människornas önskan att fåbo i småhus och icke i stora kollektiv. Denna önskan kan man inte bekämpa medideologisk fanatism. Småhusbyggandet kommer att förbli människornas strävanockså i fortsättningen. Hur det än ställer sig ekonomiskt, så vet vi i varje fallvad människorna vUl i det fallet. De förslag som framförts frän sida har omigen avfinansministern och andra betecknats som "överbud". Men vad äröverbud för någonting? Ett överbud fordrar att man har en fast utgångspunkt somär erkänd, ett axiom. Finansministern tar i sin självgodhet sina förslag som deabsolut riktiga. Vad man därutöver föreslår frän andra är överbud. Jag måste säga att det är att gå mycket långt isjälvgodhet när man betraktar sina egna förslag som axiom. Om finansministern hade presenterat en balanserad budget,kunde han säga att nu väger det precis jämnt, och går ni ifrån detta blirdetöverbud, I annat fall finns det ingen möjlighet att tala om överbud. Däremotkan partier och politiker ha olika åsikter om hur man bör göra, hur mycket manbör underbalansera budgeten, vUka pengar man bör använda för att skapasysselsättning osv. Själva ordet överbud är däremot nästan omöjligt attanvända. När finansministern talar om detta så nämner han attcentern har ett överbud på fyra miljarder. Men han måste reduceradetta, eftersom regeringens åtgärdspaket kostar 2,5 miljarder. Han har följaktligen själv slukat en del av vad han här har betecknat som överbud. Vi har haft överbudsdiskussioner tidigare, och jag hoppaspå en mera adekvat terminologi när det gäller sådant som partierna föreslår.Man skall inte vårdslöst kasta ut ordet överbud när man inte vet vad det betyder.Det är en så dunkel tanke bakom, att man inte kan förklara vad överbud är förnågonting. Jag skall inte ytterligare förlänga debatten,utan låta en del av mina handlingar ligga oanvända. Vi kan konstatera att vihar framför oss som kommer att bjuda på ovisshet och stora svårigheter.Jag har redan nämnt energikrisen och de stigande råvarupriserna påvärldsmarknaden, och vi undrar alla hur det kommer att utvecklas. Inflation i många länder leder tUl att man kanske vidtaråtstramande åtgärder som tyvärr kan träffa den svenska exporten. Vi vet intemycket om vad som kommer att hända i det fallet, men vi är medvetna om att deninhemska marknaden inte har utvecklats gynnsamt. Där kan vi i varje fallförsöka vidta åtgärder så att vi kan nå fram tUl det som dock varit huvudämneti den realistiska debatten : vi måste se tUl att vi fårsysselsättning åt alla människor. Vi kan inte längre diskutera påsocialdemokratiskt sätt och fråga oss om vi har råd att arbeta. Vi måste istället tänka så, att om det fordras utgifter för att skaffa arbete åtmänniskorna, måste vi försöka vidta åtgärder ändå. Det blir ju ännu dyrare omvi skall låta folk gå arbetslösa, och det kan rent av bli en katastrof för denenskilde att dras med en besvärande arbetslöshet. Jag ansluter mig till de yrkanden herrKristiansson i har ställt på de olika punkterna. Herr tredje vice talmannen tillkännagav att anslag utfärdats om sammanträdets fortsättande . HerrLOTHIGIUS (m); Jag skall inskränka mig tUl att i huvudsakbehandla två områden, som jag tror det är nödvändigt att något konkretisera iden här debatten och som redan har varit föremål för diskussion. har tillstyrkt de åtgärder som föreslagitsunder huvudtitel en medelsanvisning av 115miljoner kronor till vägarna och till järnvägarna. Maj;t eller utskottet har i detalj redovisat hur de nya anslagen böranvändas i annan mån än att man talat om den rådande bristen på godsvagnar ochföreslår en beställning av lok och vagnar för ca 65 mUjoner kronor. Behovet av investeringar i vägar och järnvägar är mycketstort, och det torde i ett sådant här åtgärdspaket vara nödvändigt att mantillgodoser de områden där samhället får ut den största effekten av de anslagnamedlen. Utan tvivel skulle man med mycket god effekt kunna utökasatsningen på kommunikationsområdet. Av regeringens hela satsning på 2,5 mUjarderfår denna del bara 185 mUjoner. Jag tycker knappast alt den fördelningen är välavvägd. Fördelen med aktiviteter på detta område är också att insatser här haren lång tidsverkan och medför stor nytta . SJ och har isin planering mycket stort utrymme för betydligt större satsningar även av mertillfällig art. Det finns även en rad områden på kommunikationssidan somkan ge arbetsstimulans, ett syfte som propositionen vill tUlgodose. härpå ärdet förslag som framfört i sin motion när det gäller arbeten somkan betecknas som manuellt krävande, exempelvis byggande av broar, planskildakorsningar etc. Den uppräkning som görs i denna motion får ses endast som enexemplifiering. Avvägningarna av hur dessa pengar skall användas måste överlämnastUl SJ och , så att åtgärderna blir effektiva. När denna frågabehandlades i utskottet uttalade representanterna för moderata samlingspartietoch att de inte hade någonting att erinra mot detta förslag menatt det borde ankomma på finansutskottet, som har att ta ställning till båderegeringens och oppositionens förslag, att avgöra var stimulansåtgärderna skallsättas in. Detta innebär i princip ett tillstyrkande av förslag,och det förhåller sig alltså inte så som gör gällande, atttrafikutskottet inte skulle ha tillstyrkt denna motion. Det har vi tvärtomgjort. Det är bara att beklaga att finansutskottet inte har följtdetta, och jag yrkar bifall tUl reservationen 8 vid punkten 15 ifinansutskottets betänkande. Att jag inte kunnat biträda min kollega m.fl. motion, i vUken det begärs 5 mUjoner kronor för en planerad omläggning avjärnvägen söder om , där den kommande E 6 korsar , beror påatt vi i trafikutskottet inte vill prioritera vissa speciella områden när detgäller vägarna eller järnvägarna, när det finns så ofantligt många likartadesituationer i detta land. .Det är endast i undantagsfall som ett utskott på detsättet bör prioritera enskilda mindre byggnadsarbeten. Den reservation som harsamlat oppositionen ger dock utrymme för vidtagandet av de åtgärder som herrOskarson har föreslagit. Om SJ anser det så viktigt som harframhållit, har SJ ju bara att följa önskemål. 2 i förslagetstår nämhgen att bör användas bl. a. för "byggandet avhelt nya planskilda korsningar mellan järnväg och landsväg". Detta skullealltså kunna ske med dessa pengar. Det måste vara SJ obetaget att finna sådanalämpliga objekt. I en av reservationerna har upptagits en diskussion om bl.a. prisstoppet på trävaror. Jag delar de synpunkter som där är framförda. Destämmer väl överens med de synpunkter som jag har utvecklat i en interpellationtUl handelsmmister , nämligen att man inte skall haen sådan retroaktivitet när det gäller prisstopp som var fallet beträffandeträvaror. Trots att jag företräder de mindre sågverksföretagen, kanjag säga att också de stora exportföretagen på sågverkssidan enligt deinformationer jag har fått försöker att lojalt följa de åtaganden som derasorganisationer har överenskommit om med statsmakterna. Det betyder attexportföretagen avsätter av sin produktion på hemmamarknaden.Det ligger alldeles klart en viss sanning i vad som sägs om de mindre sågverkeni denna del av reservationen: "Detta betyder att de senare i ett annatekonomiskt läge kommer att fä ökade svårigheter att hävda sig mot de storasågverken." För exportföretagen kan det givetvis vara på detta sätt. vUl jag säga att de mindre sågverken - i dagtalar man om mindre sågverk, fastän dessa har en omsättning på åtskilligamiljoner kronor -genom sin teknik och sitt sätt att arbeta kan vara mycket mer flexibla i sinverksamhet. De kan tillgodose sina kunder på ett helt annat sättän de stora sågverken kan göra. De mindre företagen behöver då i praktiken inteha svårare att hävda sig. Nej, det är inte detta som är det stora problemet för desmå sågverken i vårt land. Det är i stähet när kooperativa organisationer ellerbolag bygger nya stora sågverk i områden, där det redan är ont om råvarorna.Det är där de vällokaliserade mindre sågverksföretagen får att kämpa medekonomiska intressen, som bortser från de regionalpolitiska synpunkter som bådepartier och regeringen här i har fört fram. Dessa företag med sinastora ekonomiska tillgångar kan dirigera råvaran dit de vUl, alltså till sinanybyggda företag, och lämna de små företagen vid sidan om, trots att de senarehar denna förnämliga regionalpolitiska lokalisering. I propositionen och i reservationerna föreslås åtgärdersom på olika sätt skall stimulera företagsamheten, framför allt den mindre. Jagär övertygad om att de åtgärder som föreslagits från både det ena och det andrahållet naturligtvis kan betyda en hel del för småföretagsamheten. Men jag trorinte att det är bara de åtgärderna som kan förbättra småföretagarnas situation.Denna företagargrupp är mindre i behov av speciella lånevUlkor ochstimulansbidrag men mer i behov av ett bättre företagsklimat, de styrandesärliga vilja att slå vakt om denna företagsamhet, vissheten om att de fårarbeta såsom fria företagare , ett motverkande av krångel,pappersexercis och byråkrati jag vågar använda detta ord efter samt vettiga beskattningsformer, som stimulerar till nyaarbetstUlfällen och ger möjlighet till generationsskiften utan konfiskerandeskattebördor. Sådana åtgärder är mera till hjälp för denna företagsamhet än deav regeringen och också, vill jag säga, av oppositionen föreslagnastödåtgärderna. Om politik efter valet skall än mer .bestämmaden socialdemokratiska inriktningen på det företagspolitiska området så kommer,herr talman, arbetsviljan hos denna företagargrupp att än mer försvagas. Det finns mycket att säga om den debatt som redan varit,t. ex. om i påstående att vi på oppositionssidanäntligen börjar följa fackföreningarnas ideologi om arbete åt alla. Det kaninte vara obekant att det är de borgerliga som har kämpat förden tesen i valet. har, som herr förste vice talmannen redan harsagt, arbetat för 100 000 nya jobb, och moderata samhngs-partiet har undervalrörelsen fört fram en mängd förslag i syfte att förbättra sysselsättningen,förslag som också hgger med i det paket vi diskuterar . sade vidare att vi ser att de friamarknadskrafterna inte ger mera sysselsättning. Det är ett märkligt påstående.Vi har ingenting emot att samhället förfogar över vissa styrmedel. Sådanabehövs, och vi har aldrig påstått någonting annat. Men, , vi harlärt oss hur en hårt styrd hyresmarknad, den mest socialiserade nästöststaternas, garanterar mycket höga hyror i detta land, och det är ett verk avbl. i (s): Jag skall när den ekonomiska debatten nupraktiskt taget är slut nöja mig med att göra ett par tre noteringar. Jag vill först notera vad som hänt efter den ganskahårdhänta debatt vi hade om den offentliga sektorns betydelse försysselsättningen nu och framöver. Den notering då som är värd att göra är attoppositionens motstånd mot tanken på en utveckling av den offentliga sektornverkligen har luckrats upp, och det är med glädje jag konstaterar det. Det är glädjande ur två synpunkter. Om vi kan få i gång endialog och komma fram till gemensamma värderingar på den härpunkten, så når vi de två syften, som jag var ute efter i debatten ,nämligen för det första att via den offentliga sektorn bereda människor arbete,men också för det andra att genom en viljeinriktning påverka samhälletsframtida utformning. Jag skisserade då två alternativ för samhällsutvecklingen;det ena är det för mig litet otäcka prylsamhället och det andra är ettmänskligare samhälle, där de köer som finns inom vårdsektorn, utbildnmgenoch på andra håll arbetas bort som människor bereds sysselsättning. Jag tror att det är viktigt att oppositionen tar sigytterligare en funderare på detta. Vi har ju haft en märklig utveckling när detgäller konsumtionen och sparandet i landet. När finansutskottet var påriksbanken fick vi om inte ett besked så dock en förmodan om atthushållens sparande kommer att öka mycket kraftigt även . Jag ber er som nuär på glid att innan ni glider vidare fundera litet på om det kan finnas ettsamband mellan å ena sidan denna kraftiga sparandeökning och det köpmotståndsom kan iakttas och å andra sidan en ovilja mot att hamna i prylsamhället, dvs.ett samhälle som i stor utsträckning kännetecknas av att man med en förföriskoch utomordentligt skicklig reklam om inte direkt lurar människorna ändock gårförbi deras riktiga vilja att använda de resurser de förfogar över. Jag troratt det finns ett samband mellan köpmotståndet och ovUjan att låta sig påtrugasen mängd ting som man med reklam försöker sälja till oss. Det har sagts här tidigare och jag håller på den punktenmed i att man inte kan låta samhället utvecklasenbart på servicesektorn, utan att det självfallet behövs en fortsatt kraftiginvesteringsverksamhet i industrin och i varuproduktionen så att man där fårfram en större effektivitet och rationalisering. Vi är sams på den punkten. Mendet leder, om mina tidigare antaganden är någorlunda riktiga, obönhörligt framtill att dessa ökade investeringar ger en högre produktivitet och färre jobb.Då hamnar vi - om vi vill tänka tanken ända ut i ett läge därmaskinerna i varuproduktionen i huvudsak övertar det mänskliga arbetetsfunktion. Då står vi inför något som jag tycker är intressant; När vi skallskaffa fram resurserna för att ge arbete och göra samhället mänskligare så gårdet inte längre att gå omvägen över att beskatta människorna, som tar sinalöner ur produktionen, för att betala samhällets utgifter, utan vi får börjabeskatta maskinerna som övertagit människornas arbete. Det betyder att enbeskattning direkt pä produktionen är den enda möjligheten att klara utfinansieringsproblemen. Det tredje och sista som jag vUl framhålla är enförhoppning om att de, som nästan har glidit i kapp oss när det gäller attinse behovet av åtgärder på den offentliga sektorn för att beredasysselsättning, också om så att de glider ännu snabbare och hinner ikapp oss även i det avseendet att de förstår att om vi skall klara dessainsatser behöver samhället ökade resurser. HerrKRISTIANSSON i Harphnge (c) kort genmäle; Det skall inte bli långt, jag skall akta migför att halka in på den där rakmaskinen som och jag varihop om . säger att vi inte skall beskattamänniskorna utan måste börja beskatta maskinerna i stället. Men ni har ju gjortprecis tvärtom . Ni har beskattat arbetskraften menskattevägen så att säga subventionerat maskinerna, dvs. nyinvesteringarna, ochökat investeringsavdraget från 10 tUl 20 och sedan tUl . Vi hade, närvi diskuterade detta , ett alternativ: att i stället släppa efter någotpå löneskatten och ge mindre subventioner på maskinerna. talartvärtemot den politik ni har drivit . i (s) kort genmäle; Den där rakmaskinen var en rakhyvel, och denskall vi inte ta upp igen, i , den är tveeggad, somNi kanske kommer ihåg. Vad jag försökte säga jag kan aldrig uttrycka dettillräckligt tydligt när jag diskuterar med - var att det ärproduktionen som skall beskattas. Vi måste komma så nära de resurser som kommeratt samlas i de effektivt arbetande företagen som möjligt. Där kommerresurserna att finnas genom de kraftiga rationaliseringsvinster som finns atthämta fortsättningsvis. Det är en för trubbig metod att gå över de personligaskatterna hos löntagarna, och då är det bara en teknisk fråga hur man skall taut denna skatt vid källan. Arbetsgivaravgiften kan, om man så vill, idialektisk mening, sägas vara en löneskatt, men i praktiken är det en skatt somutgår direkt på företagen. Det är som sagt, , en fråga omteknik, och jag tycker egentligen inte att det är något som vi behöver tvistaom. i (c) kort genmäle: Jag tror nog att vi kan vara överens om attoavsett var man tar ut skatten, vid källan i form av skatt på maskinerna ellerpå arbetskraften eller i form av mdirekta skatter av något slag, är det tUsyvende og sidst vi som konsumenter som får betala detta därom är vi välöverens? i (s) kort genmäle: Herrtalman! Ja, vi är alldeles överens, för det är ju ur resultatet av vårtgemensamma arbete som skatterna skall tas ut. i (fp): I den proposition som ligger till grund för det utskottsbetänkandesom nu behandlas föreslås att statsbidraget till den sociala hemhjälpen ökasfrån 35 tUl . Denna stimulans beräknas ge utrymme för nyanställningav ca 7 000 heltidsarbetande. I propositionen föreslås dock att tUlämpningen avden förhöjda bidragsdelen skall begränsas i tiden till att gälla endast fördet kommande året. Det är önskvärt att kommunerna skapar dessaarbetstUlfällen, men de måste då få en garanti för att statsbidraget inte sedankommer att sänkas.