prot · FW09119 · 1973-12-31 00:00:00 — finns det något husdjureller fåglar som tar hand orn överblivna matrester. Papper - det blir inte isädana mängder som vi riksdagsmän begåvas med behövs för att tända i spiseneller vedpannan, latrin och avfall frän slamavskiljarna behövs och användesfortfarande som ett mycket förnämligt gödselmedel. Det trädgårdsavfall somuppkommer när man klipper eller slår sin trädgård användes som djurföda, ochför löv och diverse avfall är en väl lagd kompost det enda riktiga sättet föråtervinning. Men visst blir det även avfall av annat slag ilandsbygdens hushåll , fast kanske i betydligt mindre omfattning än itätorterna, avfall i form av hvsniedelsförpackningar av glas, plåt och plast,och i fräga om detta avfall borde någon form av uppsamling kunna ske, men härbör det finnas Den kommunala renhålln ingslagen Den kommunala renhålln ingslagen enklarelösningar än de som föreslagits i den kommunala renhällningslagen. Jag har bl,a. i motionen 928 yrkat pä ett system som används inom vårt område i Skaraborgslän, det s, k. Varasystemet, Man har satt upp containers ute på landsbygden,varigenom man ur miljövårdssynpunkt kanske löser problemen lika bra som medsäcksystemet. Det råder i denna kommun inga delade meningar om sophämtningen.Dessutom gör kommuninvånarna på denna åtgärd en besparing på ca 1 miljon kronorårligen. Utskottets majoritet hänvisar till de dispenser som redanfinns och till att lagen varit i kraft alltför för att man skall gämed pä motionärernas krav om en översyn i syfte att få bort de tokigheter som ivarje fall enligt min uppfattning finns i denna lag. Vid behandlingen av renhållningslagen skrev utskottet attde generella dispenserna endast var till för att ge kommunerna andrum för attanpassa sig till den nya lagen och att man förutsatte att sädan dispensgivningefter utgången av skulle helt upphöra. är vi snart ,och ännu funderar många kommunalmän på hur man på ett ekonomiskt, praktiskt ochvettigt sätt skall lösa landsbygdens avfallsproblem. Jag har tidigare ställt en interpellation tilljordbruksministern om enklare, likartade och mera generösa möjligheter förglesbygdens fastighetsägare att erhålla dispens. Svaret blev, i varje fall islutet av den debatten, relativt positivt frän jordbruksministerns sida, mennägra nya anvisningar har åtminstone enligt vad jag vet ännu inte kommit uttill våra kommuner och till allmänhetens kännedom. Att landsbygdens folk uppfattar det kommunalarenhällningsmono-polet som onödigt besvärligt och byråkratiskt kan väl till endel bero pä att just dessa människor har förlorat service på mänga andraområden. Vi känner alla till hur utvecklingen har lett till att skolor ochpostkontor har stängts, affärer försvunnit, busslinjer lagts ned och attmjölktransport-linjer dragits in därför att de blivit olönsamma. Men samtidigtsom denna utveckling pägår skapar man lagar som ålägger kommunerna skyldighetatt hämta dessa människors sopor och hushållsavfall och förbjuder dem attsjälva förstöra detta. Det kan man bara inte förstå logiken i ute iglesbygderna. Det kan även ifrågasättas om de stora centrala soptipparsom nu skapas ur bl, a, miljösynpunkt är den riktiga och den bästa planeringen. Problemet med den mycket splittrade avfallsåtervinningenpå många områden i våra kommuner borde ur både råvara- och miljösynpunktersnart fä sin lösning. Ja, herr talman, detta var endast några synpunkter pådetta stora problem - ett ganska besvärligt sådant. Jag skulle liksom kunna ge ytterligareexempel pä tillämpningen av bestämmelserna, men jag skall avstå frän detta ochendast instämma i hans synpunkter, som jag i stort sett delar. Reservanterna är inte ute efter att fä lagen upphävd utanönskar endast fä bort vissa alltför ingående och orimliga detaljregleringar päomräden som jag tidigare berört. Vi vill ge kommunerna större möjligheter attsjälva inom vissa ramar lösa dispensärenden och även fä klarare och generösare dispensmöjhgheter för glesbygdsområdena. tyckerinte att nuvarande lagbestämmelser är ändamålsenligt utformade förglesbygdsområden. Vi begär därför en utvärdering och en översyn av den kommunalarenhällningslagstiftningen. Jag är något förvånad över att socialdemokrater ochvpk-ledamöter inte kan ansluta sig till denna begäran - jag tror att de harstött på samma problem som vi har gjort ute i bygderna. Jag ber tUl slut att fä yrka bifaU tillreservationen av i Skegrie m, fl. Efter de anföranden som hållits av herrarLarsson i och Leuchovius skulle jag kanske kunna begränsa mig tUl atthelt enkelt yrka bifall tiU reservationen. Jag vill dock begagna tUlfäUet attytterligare tala något om den motion som i och jag harväckt. Vär motion kom inte till efter nägot slags teoretiskt övervägande omlagens lämplighet eUer gUtighet utan med anledning av att mänga av de berördahade reagerat inför den. RenhåUningslagen har i sin nuvarande utformning vissanackdelar. Jag tycker att den är väl avpassad för tätorterna. Hanteringen bördär ske på det sätt som lagen nu föreskriver. Att den på ett naturligt sätt kantiUämpas vid tättbebyggda omräden innebär dock inte att den passar lika väl förlandets mera glesbebyggda delar. Lagen har inte en sådan flexibUitet som manskulle önska. Vi har inte därför i vår motion önskat att lagen skulle upphävaseller att det skulle göras några stora ändringar i den, utan vi viU i stäUetskapa sådana förhåUanden att lagen kan tillämpas pä den bebyggelsestruktur somfinns. Lagen har nämligen som den nu tiUämpas många nackdelar. Vi har i vår motion pekat på några förhållanden i dessasammanhang. Vi har bl. a. försökt argumentera mot att lagen skulle vara avseddatt tUlgodose hälsovärdssynpunkter som inte kunnat beaktas. Jag harkontaktat hälsovårdsmyndigheter om detta, och man har på det hållet menat attde förhållanden som tidigare rått ute i glesbygderna inte ur hälsovärdssynpunktvarit otiUfredsställande. Det har tidigare under debatten talats om att det urmiljövärds-synpunkt kan vara en nackdel att samla ihop avfallet pä storatippar, i synnerhet som många sådana kanske ännu inte har fått sådana möjligheteratt ta emot avfall som man skulle kunna förvänta sig. Vi har också pekat på attkostnaderna för kommunerna i detta sammanhang blir ganska avsevärda. Ur densynpunkten är det att beklaga att utskottet har menat att man skulle vänta medatt göra eventuella ruckningar i den här lagen tills man har prövat den enlängre tid. Lagen föreskriver ju helt enkelt att fr. o. m. den I januari 1973skall hela det här systemet vara utbyggt. är det inte utbyggt - det har integått att göra det så snabbt - utan alltjämt finns det dispenser. Men har enkommun byggt ut hela sin renhållningsorganisation, köpt fordon och anställtpersonal, dä är det naturligtvis ett ganska bekymmersamt problem om man sedanskall dra ner organisationen. Vår mening då vi skrev motionen var att man idetta läge, innan hela organisationen är utbyggd, med ledning av de erfarenheterman redan hade fått skulle kunna medge sådana dispenser att man 4 protokoU 1973. intebehövde bygga ut organisationen tUl en sådan vidd som den mäste ha dä mannödvändigtvis skall ta hand om allt avfall i en kommun. Det är klart att renhållningen också innebär en kostnadför den enskilde fastighetsägaren. I de flesta fall är väl den kostnaden avsädan storleksordning att man inte behöver framhålla den som någon bestämmandefaktor, men vi vet att det finns många som har relativt små inkomster. För vårapensionärer och andra låginkomsttagare som har det bekymmersamt kan också enkostnad som kanske belöper sig till 100, 200 eUer vara enfaktor att räkna med. Och det är många som inte förstår varför de skall behövabetala. Den enskilde fastighetsägarens möjligheter att reagera dädet gäller denna lag är mycket små. Om man viU ha dispens är det kommunen somskall begära den. Den enskUde har ingen möjlighet att själv begära dispens. Ochom kommunen vägrar dispens har den enskilde ingen möjlighet att klaga i sak.Han kan anföra kommunalbesvär, men vi vet att sådana är begränsade till om dethar befunnits att själva handläggningen har varit felaktig, att det har sketten direkt orättvisa eUer någonting sådant. I sak kan man däremot inte anförabesvär, och detta har vi anmärkt på. Vi anser att den enskilde måste hamöjlighet att reagera och anföra besvär över ett beslut som för honom är olämpligt. För många människor, framför aUt de äldre, är det ocksåförenat med svårigheter att klara de yttre villkor som gäller vid en sådan härsophämtning. Det stär nämligen i bestämmelserna att de skall ha en lämpligplats för sitt sopkärl i anslutning till vägen. Av rent estetiska skäl har mankanske velat gömma undan soptunnan bakom huset, men skall den tydligen ståframme som ett sigill på fastigheten, så att den är lätt åtkomhg. Dessutomgäller att om fastigheten inte ligger vid vägen är man skyldig att exempelvishälla en passage snöfri på vintrarna, så att soporna kan hämtas. Man skaU överhuvud taget bereda möjlighet för renhällningsorganisationen att komma fram. Dethär är väl för vanliga, friska människor inte något bekymmer, men för dem somär gamla och orkeslösa och kanske sjuka innebär det en svårighet. Jag harträffat sädana som säger: "Jag orkar inte skotta snö. Jag kan inte klaraav det här." I pressen har det berättats om en kvinna som hade reageratpä det här; det är väl bekant för alla. Hon bodde en bit från landsvägen, ochdet fanns ingen väg upp till henne som man kunde köra bil på. Dä bestämderenhåUningsorganisationen att hennes sopkärl skulle stå ute vid landsvägen.Hon hade själv ingen möjlighet, sade hon, att transportera dit sitt avfall. Honorkade inte bära det, och hon kunde inte skotta snö heller. Men sopkärletfylldes ändå med avfall av trafikanterna. Det enda som den här gamla kvinnanfick reda på var att hon måste betala räkningen. Det är många sådana här frågor som har gått genom pressen.Jag förmodar att det är så i hela landet det har i varie fall varit så I detlän som jag är ifrån. Kommunen har haft bekymmer med detta. Jag tycker som sagtinte att det finns tUlräcklig grundval i folkviljan för tillämpning av dennalag i dess helhet. Vi har i vår motion inte önskat upphäva den här lagen pånågot sätt; vi ville att den skulle göras tillämpbar och flexibel sä att deninte väcker en negativ opinion utan att den kan tillämpas med det målsom den hade, nämligen att förbättra vår renhållning, vår hälsovård, värmiljövård osv. Det är väl ändå lagens enda mening, fast tillämpningen liksomhar gått i en annan riktning beträffande viss del av dess tUlämpningsområde. Jag ber att få yrka bifall till reservationen. I de förevarande motionerna, som ligger tUlgrund för reservationen, upptas vissa spörsmål, som vi redan har hört, rörandeutformningen och tillämpningen av lagstiftningen beträffande den kommunalarenhållningen. Reservanterna framför vissa synpunkter pä utformningen av en deldetaljer i den här lagstiftningen. a. vUl de ha generös dispensgivning ochenhetlig praxis beträffande undantag från det kommunala renhållningsmonopolet.De kräver att enskilda erhåller besvärsrätt och att lagen blir bättre anpassadtill förhäUandena i glesbygderna. De vill ha ändring i renhållnings- ochhälsovårdslagstiftningen så att tomtägare icke skall åläggas att tUlutomstående renhållningsorgan överlämna sådant trädgårdsavfall som föreskrivitsi lagen. Vi har, herr talman, från utskottsmajoritetens sidaskrivit ganska positivt och redogjort för hur frågan ligger till, sä vi hadeegentligen hoppats att det inte skulle bli någon reservation i det här ärendet.I princip är vi väl i stort sett eniga. - att det finns vissa saker som kanskeinte är som de skulle vara. Enligt utskottsmajoritetens mening - och det hoppasjag också är reservanternas mening fyUer den nya renhållningslagen en viktigfunktion när det gäller att komma tiU rätta med miljöförstöring och sanitäraolägenheter. Jag vill gärna hänvisa till ett interpellationssvar somjordbruksmmistern lämnade , där han sade att möjligheterna att påett praktiskt sätt lösa de problem som kan uppkomma vid lagtillämpningen färanses som goda. Den uppfattningen delar utskottsmajoriteten, och vi säger juytterligare att vi förutsätter "att de myndigheter och kommunala organ somhar att ta befattning med hithörande ärenden tar vederbörlig hänsyn tillkommuners och enskUdas intressen och gör sädana avvägningar som kan varabetingade exempelvis av särskilda förhåUanden i glesbygdsområden". Detuttalandet understryker vi med skärpa. Utskottsmajoriteten viU vidare anföraatt dispens frän renhållningsmonopolet kan beviljas av närsärskUda skäl föreligger. I vad gäller landet som helhet har ju attövervaka utvecklingen så att det bhr en enhetlig praxis. Till ledning för dettaarbete har ju kommunerna och länsstyrelserna av , i samråd medsocialstyrelsen och , erhållit anvisningar. Dessa anvisningarges fortlöpande, och nya kompletterande anvisningar är på gång, om de interedan har kommit. Vad gäller det kommunala renhållningsmonopolet, somsärskilt påtalas i reservationen, kan ju - som redan har antytts - enuppmjukning av detta ske i och med att kommunen antagernormalhälsovårdsordning. Enligt 27 § normalhälsovärdsordningen kanhälsovårdsnämnd ge fastighetsägare dispens frän förbud vad beträffar enskild hantering av hushållsavfall.Sädan dispens får ges om det är motiverat av lokala förhållanden eUer andraomständigheter, ifall det kan ske utan väsentlig olägenhet från sanitärsynpunkt. Frågan om den enskildes tale- och besvärsrätt diskuteradesju redan vid riksdagsbehandlingen, när lagen antogs, utan att detta ledde tillnågot särskUt uttalande frän sida. Båda kamrarna avvisade också vidriksdagsbehandlingen ett motionsyrkande härvidlag. Det är klart att det i vissa fall av ohka skäl kan varanödvändigt med förbud mot slutlig behandling av trädgårdsavfall på enfastighet. Men som jag redan antytt kan hälsovårdsnämnd, i den männormalhälsovårdsordning antagits, genereUt ge dispens från förbudet, dvs. utanansökan frän fastighetsägaren. Skulle generell dispens inte gälla kanfastighetsägaren söka särskUd sådan hos hälsovårdsnämnden. Reservanterna anser att en översyn av de imotionerna berörda förhållandena rörande den kommunala renhällningslagen börkomma tUl stånd, och det är ju riktigt. Men när i säger attde socialdemokratiska ledamöterna har avstyrkt motionerna är det väl en sanningmed modifikation i så måtto att vi inte har framställt nägot yrkande om avslagpå motionerna, utan vi anser att de kan lämnas utan åtgärd med hänsyn till debestämmelser som redan finns. Vi har i princip från utskottsmajoritetens sidainte mycket att invända mot att det görs undantag i glesbygder osv. Men denmöjligheten kan ju tillgripas redan med nuvarande lag, om vederbörande ute ikommunerna själva tiUämpar lagen på ett smidigt sätt och tar vederbörlig hänsyntill bl. a. den enskildes intressen och gör de avvägningar som kan varabetingade av de särskilda förhållandena. Då tycker vi inom utskottsmajoritetenatt man skulle kunna awakta litet för att se hur det hela utvecklarsig. Jag kommer själv från en kommun som har en mindre tätortinom sitt eget område men ganska stor landsbygd i övrigt glesbygd kan vi säga och vi har inte haft några som helst problem i detta avseende, därför att vihar tillämpat lagen pä ett förnuftigt sätt. Jag vet inte om ni som uppträdersom reservanter här själva är kommunalmän och i era egna kommuner bara stirrarer blinda på lagen som sådan och inte utnyttjar de dispensmöjligheter somfinns. Vi anser som sagt att vi vUl avvakta litet ,innan det begärs ändring av den här lagen. Den har ju knappast varit ännu, och det är väl litet att bygga ett förslag om ändringpå. Jag är givetvis medveten om att det finns fall som kan diskuteras. Men jagär inte säker på att de fallen hade uppkommit om man begärt dispens. Om manhade gjort det, så tror jag att sådana faU mycket väl kunde ha ordnats upp. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill utskottets hemställan. HerrLARSSON i (c) kort genmäle; frågade om de uppfattningarsom har kommit till uttryck i motionerna emanerar från motionärernas erfarenheter som kommunalmän. På det vill jag svara, att jag inte tror att motionärernasbedömningar enbart grundar sig på deras egna personliga upplevelser ihemkommunerna. Tyvärr, , har vi fått så starka reaktioner ochhört sä många bekymmer uttalas från så stor del av befolkningen att det integär att nedvärdera hela detta problem tUl att bara vara en fråga om vissakommuners sätt att tiUämpa lagen. Sedan sade också att han hoppades att ävenreservanterna skuUe välkomna denna lag, och jag är då angelägen att betona attdenna lag enligt min uppfattning är bäde nödvändig och riktig samt att den börinnebära en välkommen service för människorna och bidra tiU en riktigutformning av vår miljö. Och det är just mot den bakgrunden som det finnsanledning beklaga att lagen inte har fått den förankring hos medborgarna somden är värd, om man ser till dess anda och mening. Det måste tydligen finnas en del felaktigheter, luckoreUer formuleringar som gör det möjligt att tolka lagen på varierande sätt ochsom kan ge upphov till missförstånd. Och just därför att vi är positivtinställda till denna lag, som reglerar vår omgivning och vår miljö, är viangelägna om att lagen inte skall vara behäftad med sådana felaktigheter somden tydligen är . Det är det som är anledningen till kravet på en översyn. () kort genmäle: var mycket hovsam i sittinlägg. Han har kanske i sin hemkommun fått ungefär samma tankestäUare sommänga andra har fått i sina kommuner. Inledningsvis erkände också herrMossberger att det finns vissa saker i lagen som inte är som de skall vara -och det är just vad vi har påpekat. Men varför inte då stödja reservanterna,när vi har framhållit detta? Det är verkligen en fråga som man kan ställa idetta sammanhang. Sedan var det en glädjande nyhet att nya anvisningar är påväg. Jag hoppas att de kommer , innan det blir . Vad sedan de mycket omtalade dispensmöjligheternabeträffar är det som alla vet inte särskilt lätt att få dispens, även ommöjligheterna finns. Ärenden av detta slag skall gä genom kommunen, och om detkan lyckas är det som sagt ingen lätt sak att få dispens. De mänga besvärsärendensom redan har avgjorts visar att det inte är så lätt för den enskilde att fåsina synpunkter tillgodosedda. Det finns exempel på att en villaägare harbegärt något sä blygsamt som att under ett är få elda upp torrakvistar och ris i sin vUlaträdgård men att högsta instans har avslagit dennabegäran. Det äraUtså inte sä lätt att rucka pä gällande lag i det fallet. () kort genmäle: antydde att man kan tillämpalagen på olika sätt, och det är ett av skälen tUl att det behövs en översyn. Iett fall som jag har mig bekant har man gjort allt för att få dispens, men detgick ändå inte. Reglerna tillämpas på en del håll mycket hårt och inskränkt ochpå andra håll kanske litet mera generöst. Jag tror att det är nödvändigt att fätiU stånd rättvisa pä denna punkt. En större generositet tror jag skulle göralagen betydligt mera effektiv än den är . Den kommunala ren hålln ingslagen efterföljsunder motvilja och man har en känsla av att bestämmelserna inte har nägotberättigande, fyller den inte samma funktion som om alla anser att lagen ärfuUt berättigad och riktig. Jag tycker att vad sade ger beläggför att det behövs en översyn. () kort genmäle: kommer det väl att göras enöversyn av de här bestämmelserna det vill jag inte förneka men jag tror först skall utnyttja alla de möjligheter som finns tiU dispens osv. för attfä ett ordentligt underlag för en ändring av lagen. Jag beklagar givetvis om flertalet medborgare ute ikommunerna inte skuUe ha nägon tUltro till den här lagen; de flesta människorsäger ju att de är miljövänliga osv., och då förmodar jag att de gärna viU attdet skall finnas en lag på detta område. nämnde en fastighetsägare som inte fickelda sitt avfaU i trädgärden . Det måste vara exceptionellaskäl i så fall sorn gjort att han fått nej. Han kanske rent av bor mitt inne ien stad, nästan vid torget eller liknande. Jag tror i alla fall inte att detkan hända någon som bor ute pä landsbygden. Jag begärde ordet när talade om attlåginkomsttagarna och pensionärerna skulle drabbas av stora kostnader om deskall betala för hämtningen. Beträffande pensionärerna är det pä det sättet attom de får betala hämtnirigsavgiften så skaU den räknas in när de i underlagetför bostadstillägget anger de kostnader de har för sin bostad. På så sätt fårdå kommunen betala den. Jag vidhåller mitt yrkande. HerrJONASSON (c): I princip kan jag ansluta mig till desynpunkter som har framförts av herrar i , Leuchovius ochHenmark, men jag vUl ändå som motionär säga några ord. Det är nödvändigt att samhället kommer till rätta mednedskräpningen. Det är en sak som vi väl ändå alla är överens om. Det varockså ledstjärnan för oss som satt i kommittén för ett renare samhälle. Men omdetta skaU lyckas måste vi också skapa sädana bestämmelser att människor överlag får förståelse för dessa frågor. De här problemen är av en sådan art attdet är nödvändigt att den enskilda individen gör allt som går för att kommatill rätta med dem. Har man då för stela bestämmelser och sådana bestämmelsersom inte tillräckligt tar hänsyn till de lokala förhållandena, dä får man intemänniskorna med sig och det är naturligt. Då når man ej heUer det mål mansyftar tiU. Det är bra att tätorterna nu har regelbunden sophämtning,men det praktiska förfaringssättet vid sophanteringen har ställt till myckenförtret speciellt ute i glesbygderna. Proceduren i fråga om dispens är krångligför individen och aUtför få har sökt och framför allt fått dispens i sädanahär fall. Många kommuner har haft en alldeles onödigt hög hämtningsfrekvensnär det gäller avfaU som det inte är nödvändigt att hämta så ofta. Man har körtlänga sträckor varie vecka utan att hämta nästan någonting. Detta har kostatpengar alldeles i onödan. Större hänsyn måste tas tiU de lokala förhållandena, ochkommunerna borde själva fä bestämma i sådana här frågor, vilket , i och jag har yrkat i motionen 786. I motion 1416 har i och jag tagitupp det förhäUandet att lagstiftningen öppnar en möjlighet att förbjudabränning av trädgårdsavfall. Enligt avgöranden i regeringsrätten förstås medbränning allt slags förbränning, såväl uppgörande av bål utomhus som eldning ivanlig sluten eldstad inomhus. , kvistar och löv får således inte brännas omkommunen utnyttjar den möjlighet som lagstiftningen ger, och den har utnyttjatsbl. a. av . Det måste ändå vara att gå för längt. Bränning kan utanolägenhet ske i en eldstad. När det gäller löv kan kompostering vara en lämpligutväg. Om vi fär en översyn av bestämmelserna mäste man se tillatt kommunerna framför allt ser praktiskt på de här problemen och därmed skaparförståelse för dem hos människorna. Vi har anfört i reservationen att det ärnödvändigt att vi får en utvärdering och en översyn. De här frågorna måstehandläggas på ett praktiskt sätt, och det är nödvändigt att bestämmelsernasnarast blir föremål för prövning. Med det anförda vill jag yrka bifall tUl reservationen. överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs pä bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av i Skegrie m.fl., och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad.Sedan i begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition : Den som viU att kammaren bifaller jordbruksutskottetshemställan i betänkandetnr 30 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av i Skegrie m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Däherr i begärde rösträkning verkstäUdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: § 20 Herr förste vice talmannen meddelade att herrEriksson i Bäckmora enligt till kammaren inkommet läkarintyg var sjukskrivenytteriigare t. o. m. . i Bäckmora beviljades erforderlig ledighetfrån riksdagsgöromälen. Nr 119 § 21 Anmäldes och bordlades motionen nr 2013 av i Onsdagenden anledning av Kungl.