prot · FW0920 · 1973-12-31 00:00:00 — Jag viU inte pä något sätt jämföradetta med katastrofen i därför att den var av annat slag, men det är ju idet här fallet också markförhållandena som är orsaken tih det inträffade. Desom har drabbats av de ekonomiska förlusterna är ju helt utan skuld till detta.Dét är min förhoppning att statsrådet skah kunna ta initiativ som leder tih attstaten åtminstone till en del kan hålla fastighetsägarna skadeslösa. Jag har förstått att syftade påden beklaghga händelsen som har inträffat i . Ett antal villaägare har därkommit i den mycket brydsamma situationen att deras villor rasar samman. De sersina tUlgångar spolierade och har råkat ut för svåra bekymmer. Man frågar sig naturligtvis huruvida det pätillfredsställande sätt har klargjorts om det över huvud taget borde skettbebyggelse på det här området. Jag skall emellertid mte gå in på den frågan,eftersom det enda jag har att ta stälhiing till är frågan om de statliga låneni detta sammanhang. Som jag antydde i mitt svar har länsbostadsnämndenbeslutat att säga upp lånen. Jag skall inte kommentera den händelsen i och försig, men jag vill säga att möjligheten finns att Överklaga det beslutet, ochsåvitt jag förstårhar man redan överklagat det. Då finns det ju möjligheter till en omprövning. Jag har inte haft tihfälle att på ort och ställe seskadorna, men om de är av den omfattning som tycks framgå av bilder i pressenoch den beskrivning ger här, kan man konstatera att statenförmodligen inte har någonting att fordra där. Finns det inte något värde idessa byggnader så finns det inle heller täckning för statens fordran. Jag kan ju inte föregripa ställningstagandet till enframställning som jag ännu inte har fått del av, men jag kan gärna säga att jagmot den anförda bakgrunden antar att det skall finnas förutsättningar attta de mänskliga hänsyn som jag tycker det är motiverat att ta i dettasammanhang. Jag är mycket glad över det tihägg som statsrådet här hargjort. Jag vill i sammanhanget tala om, att det i pressenförekommit uppgifter om att länsbostadsnämndens representanter vid sitt sammanträffandei med representanter för lär ha fåttsädana uppgifter atl man kan tro att villaägarna skall kunna hällas skadeslösaåtminstone för den här delen av det belopp som de är skyldiga. De har ju andrastora län ocksä och sin egen insats i husen, sä de är verkhgen i ettbekymmersamt läge. Och jag försäkrar statsrådet att vi skah se till att frågankommer åter thl imikesdepartementet. Överläggningen var härmed slutad. Ang. förekomsten av s. k. telefon-sammattträden ikommunema § 10Ang, förekomsten av s. k. telefonsammanträden i kommunema Herr civilministern erhöhordet för att besvara (vpk) i kammarens protokoll för den 31januari intagna fråga, nr 62, och anförde; har frågat mig om jag haruppmärksammat det uppenbara oskick med s. k. telefonsammanträden somförekommer i kommunerna och om detta ger anledning till något initiativ fränmin sida. Med anledning härav vill jag framhålla att det klartstrider mot kommunallagens bestämmelser att i en nämnd fatta beslutgenom ett s. k. telefonsammanträde. Lagens bestämmelser om formerna förärendenas handläggning syftar inte bara till att främja ordning och reda utanär också en förutsättning för en väl fungerande demokrati. Åsidosättandeav dessa bestämmelser har, som bekant, vid besvär lett tiU att kommunalanämndbeslut blivit upphävda. Det måste ankomma pä kommunerna att se thl att deni kommunallagen föreskrivna ordningen följs. Jag anser därför att någrasärskilda åtgärder från min sida inte är påkallade. 4 protokoll 1973. Ang. förekomsten av s. k. telefonsammanträden ikommunerna HerrLORENTZON (vpk); Jag tackar civUministern för svaret på min fråga, somnaturligtvis i viss utsträckning är positiv. Och man kan ju heller inte gärnatänka sig att civilministern skulle ha någon annan uppfattning på denna punktän den som kommer till uttryck i den svenska kommunallagen. Till det somstatsrådet sade i slutet av svaret återkommer jag. Bakgrunden till min fråga är den uppmärksammade händelsenpå det kommunala planet i , då det med kommunenssociala centralnämnd ordnades ett s. k. telefonsammanträde. Ärendet var av såallvarlig art som förord för en viss person tih den ledigförklarade tjänstensom socialchef. Det gähde flera sökande. Per telefon meddelade ordförandennämndens ledamöter att arbetsutskottet haft sammanträde och enhäUigt beslutatatt förorda en viss sökande. Enhgt protokollet som eftertelefonsamtalen justerades -beslutade sociala centralnämnden i enlighet medarbetsutskottets förslag. Endast en av de elva ledamöterna reserverade sig. Det är riktigt att det är olagligt med sådana härtelefonsammanträden. Jag har själv kontrollerat saken med Kommunförbundetsjurist ; jag skall emellertid inte uppehålla mig vid detta eftersomcivilministern är helt överens med mig i den frågan. Men att det är olagligthar tydUgen inte nått ut till kommunalfolket i landet, därför atttelefonsammanträden tillhör hksom ordningen för dagen, även om det inte alltidgäher så allvarliga frågor som thlsättandet av en socialchef. TiUåt mig,herr talman, att ta endast ett exempel. Ordföranden i en nämnd kan ha nått över de 70åren, och han har stor erfarenhet av kommunalt arbete, då han varit ordförandei samma kommunala nämnd . Men vederbörande ställer sigfullkomligt främmande för att sammanträden som han ordnar per telefon ärolagliga. Troligen är det så att även kommunens egen jurist står främmande föratt kommunallagen säger att detta är olagligt. Den kommunala demokratins skyddshelgon, civilministerSvante , som har uppgiften att bevaka, övervaka, skydda hur man nuvill uttrycka det - den kommunala demokratin säger så här: Det måste ankomma påkommunerna själva att avgöra hur man skall handla, och några särskilda åtgärderfrån civUministerns sida är inte påkallade. Men så som förhållandena gestaharsig ute i landet tror jag ändå att det är nödvändigt att civUministern påpekarvad lagen föreskriver. Det är nämligen en ganska utbredd uppfattning att man isädana här fall fär handla som man vill. I det svar som jag lämnat har jag påpekat vadlagen säger, och därutöver kan jag inte vidta någon åtgärd. Jag kan ju integärna lägga fram ett lagförslag om att kommunerna skaU åläggas att följa ochefterleva gällande lagstiftning. Vi har en lag, och vi har en besvärsordning,och jag förutsätter att kommunernas jurister och de kommunala förtroendemännenär så väl förtrogna med kommunallagen att de kan följa den. HerrLORENTZON (vpk); Civilministern menar att såväl kommunernas jurister somkommunalmännen är så bevandrade i den svenska kommunallagen att de förstårdessa frågor, men den praktiska verkligheten visar ju att man handlar rakt emotvad lagen föreskriver. Jag menar inte att civilministern skall ändra pä lagen,men nog skulle det väl kunna gä ut ett htet meddelande till kommunerna om attså och så skall lagen tolkas. Överläggningen var härmed slutad. Om en permanent för sjöolyckor § 11 Om en permanent för sjöolyckor Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara () i kammarens protokollför intagna fråga, nr 58, och anförde; har frågat mig om jag avser atttillsätta en permanent för undersökning av sjöolyckor. Frågan om en förundersökning av sjöolyckor har aktualiserats i framställningar tillkommunikationsdepartementet av (3ch . Remiss-behandhngen har avslutats i dagania och beredning avfrågan pågår inom departementet. Jag räknar med att stäUning skall kunna tasinom kort. HerrROSQVIST (s): Jag ber att få tackakommunikationsministern för svaret på min fråga. har det inträffat en del olyckor tillsjöss som har resulterat i förlust av människohv. Det har varitexplosionsolyckor vid avgasning och rengöring av tankfartyg som gått i barlasteller olyckor i samband med att fartygen har tagits in på varv - t. ex.explosioner förorsakade av att det bildats gas ombord vilken antänts. Olyckorhar också inträffat ombord på fartyg som gått med last av stora kvantiteter avmycket explosiva kemikalier. Det är betydelsefullt att handläggningen av ärenden omsådana olyckor och utredningarna om haveriernas orsaker sköts av människor somär väl insatta i dessa ting. Enhgt sjölagen skall det skrivas rapport om detinträffade tiU sjöfartsmyndigheten och om olyckan inträffat pä något annatställe i världen skall rapporten lämnas till det svenska konsulatet i dennärmaste hamn som fartyget anlöper. skall dä också avgessjöförklaring. Ordförandeskapet vid en sjöförklaring utövas av konsulneller av en beskickningsman. Av lättförståeliga skäl har dessa tjänstemänsällan den praktiska och tekniska insikt som behövs om fartyg och fartygsbetingelser under skiftande förhållanden. Men en av permanentkaraktär i vilken ingår sjösakkunniga har möjligheter att ingripa raskt och attsnabbt hålla de nödvändiga förhören. De undersökningar som därvid görs och deförhörsprotokoll som därvid upprättas skall hgga till grund för bedömningarna,så att man kan lära av Om en permanent h averiko mm ission för sjöolyckor erfarenheterna.Man kan då med preventiva åtgärder skapa större sjösäkerhet och en tryggarearbetsmiljö såväl för de ombordanställda som för de vid varven anställda ochför dem i övrigt som berörs av fartygsolyckorna i hamnarna. Jag vill nu fråga kommunikationsministern om det övervägsatt insätta fackliga representanter i den permanenta kommission som kan kommaatt tiUsättas. Det är enfråga som enligt min mening bör prövas seriöst. har rätt när han säger attstora förändringar har skett inom sjöfarten. Ökade krav på transportförmåga,snabbhet och regelbundenhet har kunnat tillgodoses genom en snabb tekniskutveckling. Fartygens storlek, konstruktion, utrustning och fartegenskaper harförändrats. Även i den operativa verksamheten har nya transportlösnmgar tillsjöss utvecklats. Andelen specialiserat tonnage har ökatstarkt. 'Trafikintensiteten har successivt ökat i vissa farvatten. Stora kvantiteterav för mUjö och människa på olika sätt farliga laster, oljor och kemikalier,transporteras med fartyg. Tekniskt och operativt komplicerade lösningarpå ohka problem har ju ett bestämmande inflytande över förhåUandena inomsjöfarten. Allt detta medför problem av skilda slag. Det mestbetydelsefulla är naturligtvis säkerheten tUl sjöss. Vi kan inte hoppas på atthelt kunna eliminera sjöolyckor, men vi måste med aU kraft verka för att höjasäkerheten så långt det är praktiskt möjligt. Det förebyggande säkerhetsarbetethar fått vidgad betydelse. har fått ökaderesurser. I årets statsverksproposition föreslås inrättande av ettsjöfartsinspektionskontor i . Det är enligt min mening ettbetydetsefuUt steg i strävandena att tillhandahålla en behovsanpassadtillsynsorganisation. Det förebyggande säkerhetsarbetet är också starktberoende av de erfarenheter som kan erhållas genom utredningar ochklarlägganden av sjöolyckor. Jag har vid åtskilliga tillfällen betonat betydelsen av engod säkerhet till sjöss. Jag har ocksä framhållit det förebyggandesäkerhetsarbetets beroende av ett fullgott utredande av mträffade sjöolyckor.Om nuvarande system för utredning av sjöolyckor inte håller mättet, måste vividta nödvändiga åtgärder för att förbättra förutsättningarna. Som jag sade imitt svar till sä pågår beredning inomdepartementet av frågan, och jag kommer i anslutning härtill att ingående prövabehovet av och möjligheterna tih ändrade utredningsformer. 1 det sammanhangetkommer ocksä svar att ges på den fråga som ställde; om en sådankommission skall tillsättas kommer naturligtvis också sammansättningen av denatt aktualiseras. Överläggningen var härmed slutad. § 12Om avtalsgmppsjukförsäkring åt AMS-arbetare Herr statsrådet erhöh ordetför att besvara (vpk) i kammarens protokoll för den 2 februariintagna fråga, nr 65, till herr inrikesministern, och anförde; har frågat inrikesministern omhan är beredd att vidta åtgärder som kan leda tih att AMS-arbetare kommer iåtnjutande av avtalsgruppsjukförsäkring (AGS) där sådan försäkring avtalats förövriga arbetargrupper. Frågan haröverlämnats till mig för besvarande. LO har hos aktualiserat frågor som rörsåväl avtalsgruppsjukförsäkring som vissa pensionsfrågor för AMS-arbetare.Överläggningar härom pågår . Eftersom överlägg-lungarna ännuinte är avslutade anser jag mig inte böra göra något uttalande i denna fråga. Om avtalsgruppsjukförsäkring åt AMS-arbetare HerrHALLGREN (vpk): Jag tackarstatsrådet för svaret. Jag har tidigare frågat inrikesministern om inteAMS-arbetares löne-och arbetsförhållanden borde vara desamma som övrigaarbetares, när AMS-arbetare utför samma arbetsuppgifter. Inrikesministernsvarade då: "I allt väsentligt gäUer sålunda samma löne- ocharbetsförhållanden för dem som av arbetsförmedling anvisats beredskapsarbetesom för övriga anställda med motsvarande arbetsuppgifter." - Frågan gälldedå således inte den försäkring som vi nu talar om. träffades uppgörelse meUan LO och SAF omavtalsgruppsjukförsäkring. Den började gäha samma år.Naturligtvis är det många AMS-arbetare som som gått sedan dessdrabbats av att de inte är anslutna till AGS, som varit sjukskrivna och intefått någon ersättning. AGS innebär i korthet att det är en tilläggsförsäkrmgutöver den vanliga sjukförsäkringen. Det borde vara naturligt och självklartatt denna tilläggsförsäkring också gäUde för AMS-arbetare som arbetar underkollektivavtal med . Men så är inte fallet. säger statsrådet förhandlar om detta. stad har en del AMS-arbetare som vägratsersättning trots att de uppfyllt aUa krav enligt denna försäkringsbestämmelser. Att beredskapsarbetare är klassade i det s. k. B-laget på svenskarbetsmarknad har länge varit känt. Det är heUer ingen nyhet att dessa arbetaremte åtnjuter samma förmåner som andra, vare sig i fråga om avtalsenliga lönereher arbetsförhållandena i övrigt. AMS-arbetarna har mer och mer bhvitsamhällets styvbarn. Och sä skaU det tydUgen förbli. En ljusning är i alla fah att den här förmånen kommeratt gäha. Man tycker att det är orimhgt och otrohgt att en sä pass stor gruppkan uteslutas från en social förmän som det träffats avtal om. Jag hoppas attstatsrådet också skall verka för att den här uppgörelsen bhr sådan ätt deAMS-arbetare som drabbats får retroaktiv ersättning. Om ökad information angående universitetens ochhögskolornas u tbildningsu tbud Jag vill gärna understryka att jag har storförståelse för de problem som här tagit upp till diskussionmed avtalsverket. Det är också bakgrunden till att de överläggningar jag talatom kommit till stånd. Dessa överläggningar har kommit så långt attavtalsverket ocksä formellt begärt ett förhandlingsuppdrag hos mig i dennafråga. Jag avser också att ge avtalsverket ett sådant förhandhngs-uppdrag. Detär ahtså ett uttryck för den förståelse jag har för de problem somLandsorganisationen här tagit upp. (vpk); Jag tackar för detta förtydligande av svaret och för attstatsrådet är intresserad av att det bhr en positiv lösning. Men något bestämt besked huruvida statsrådet är villig attarbeta för att uppgörelsen får en retroaktiv verkan fick jag inte. Det är etträttvisekrav, och jag undrar om inte statsrådet vUl svara på frågan huruvidahan är beredd att verka för att så blir fallet. tillhör riksdagenslönedelegation, och han borde därför bättre än mänga andra här i kammaren vetaatt vi i frågor, varom det pågår förhandlingar mehan parterna, inte görbestämda uttalanden här i kammarens plenisal. Det är av den anledningen som jagpå det här stadiet inte vUl göra något bestämt uttalande beträffande vare sigden första eller den andra frågan som framställt. Det skulle varaatt föregripa förhandhngarna. Överläggningen var härmed slutad. §13 Om ökad information angående universitetens och högskolornasutbildningsutbud Herr statsrådet erhöll ordet för att besvara herrLarssons i (c) framstähda interpellation, nr 10,till , och anförde: i har frågat chefenför om han är beredd att vidta åtgärder för att ökäarbetsgivarnas kunskaper om universitetens och högskolornas utbildningsutbudför att därigenom underlätta akademikernas utträde på arbetsmarknaden. Enhgtfastställd ärendefördelning ankommer det på mig att besvara interpellationen. Beslut rörande gymnasieskolans och den högre utbildningenslångsiktiga utbyggnad fattades i under stor politisk enighet underförsta . Som en följd av dessa beslut har under de senasteåren en markerad ökning av antalet examinerade från universitet och högskolorägt rum. Den tidigare bristen på arbetskraft med längre utbildning har, isynnerhet inom sektorer av arbetsmarknaden, som traditionellt rekryteratlångtidsutbildade, successivt börjat hävas. UtveckUnghar kommh att sammanfalla med en dämpning av konjunkturen. Därvid har även delångtidsutbUdade drabbats av vissa svårigheter på arbetsmarknaden. SärskUt harde nyexaminerade i vissa fall haft svårigheter att snabbt finna arbete somligger i linje med deras egna förväntningar. stod det klart att beslutenom utbyggnad av universitet och högskolor skulle leda tiU att de långtidsutbildadeskulle komma att behöva söka sig tUl delar av arbetsmarknaden, som tidigareinte rekryterat sådan arbetskraft. rUcsdags-beslut innebar bl. a. attökade ansträngningar skulle göras för att bygga ut s. k. icke-akademiskaeftergymnasiala utbildningshnjer. Hit räknades den gången bl. a.socionomutbildningen, journalistutbildningen och sekrete-rarutbildningen. Enrad åtgärder har också vidtagits för att anpassa universitetens utbildning tihen ändrad arbetsmarknadssituation. Ökad vikt har lagts viduniversitetsutbildningens yrkesförberedande roll. Införandet av 1969 årsstudieordning vid de filosofiska fakulteterna, av kombinationsutbildningarnaoch av de yrkesinriktade studiekurserna är exempel pä sådana åtgärder. Iarbetet med att ytterhgare yrkesinrikta den eftergymnasiala utbildningen hararbetsmarknadsverket och arbetsmarknadens organisationer medverkat. I detta läge är det givetvis utomordentligt viktigt attinformation om det ökade utbudet av långtidsutbildad, ofta högt kvalificeradarbetskraft når ut till arbetsgivare i såväl enskild som statlig och kommunalverksamhet. Arbetsmarknads- och utbildnmgsmyndigheterna lägger ner ettomfattande arbete på att föra ut information bl. a. om universitetsutbildningensinnehåll. Arbetet bedrivs under fortlöpande, nära samråd mellan de ansvarigaämbetsverken; och universitetskanslersämbetet. Somexempel kan nämnas att - genomarbetsgivarnas organisationer - distribuerade närmare 45 000 exemplar avbroschyren "Utbildning och arbetsmarknad", vilken innehållerinformation riktad direkt till arbetsgivarna. De studieinformerandepubhkationer som framstähs inom ochuniversitetskanslersämbetet distribueras regelbundet bl. a. till arbetsgivarnasorganisationer. Universiteten anordnar i samarbete med länsarbetsnämndernaregelbundet arbetsmarknadsveckor, vilka syftar bl. a. tiU att ökainformationsutbytet mellan studerande, utbUdnings-väsende och arbetsmarknad. Pä lokalt initiativ har man vid i medstöd av inlett försök med kursintyg, som den studerandekan använda när han söker anställning. Dessa intyg avser i första hand deyrkesinriktade studiekurserna. Även arbetsmarknadsorganisationerna bedriver en omfattandeinformationsverksamhet, som syftar till att bl. a. öka arbetsgivarnaskunskaper om utbudet av arbetskraft med olika utbildningsbakgrund. Av vad jag nämnt framgår att en omfattande och mångsidiginformation om utbudet av långtidsutbildad arbetskraft redan går ut tUlarbetsgivarna liksom till de blivande arbetstagama. I årets statsverksproposition föreslår jag för nästa budgetår betydande ökningar av Om ökad information angående universitetens ochhögskolornas utbildningsutbud Om ökad information angående universitetens ochhögskolornas u t b ildningsu tb ud medelsanvisningarnatill informationsändamål inom universitetsområdet. Inrikesministern föreslårför sin del en mycket betydande utbyggnad av arbetsförmedlingarnas resurser,som även kan komma de långtidsutbildade tiUgodo. Man måste emeUertid räkna med att det tar tämligen längtid innan information om innehåll i och utformning av nya utbildningar slårigenom i form av ändrad praxis vid personahekrytering inom företag ochförvaltningar. Detsamma torde gäha vad beträffar förändringar i tillgången påarbetskraft med vissa kvalifikationer. Jag vill emellertid framhålla, att detkrävs inte bara ändrade attityder och ökade kunskaper hos arbetsgivarna utanäven en beredskap hos de studerande att söka sig till delar av arbetsmarknaden,som hittihs inte efterfrågat personal med utbildning från universitet ellerhögskola. Jag är för egen del övertygad om att den pågående och fortsattainformationsverksamheten sä småningom skah ge resultat i form av bättrekännedom hos arbetsgivarna om de växande möjligheter som erbjuds attrekrytera personal med kvalificerad utbildning av skilda slag. Några särskilda åtgärder på detta område från regeringenssida, utöver dem som pågår eller planeras inom berörda departement och myndigheter,är inte aktueUa. HerrLARSSON i (c): Jag vill tacka statsrådet för svaretpå denna interpellation om åtgärder ägnade att ge de mänga arbetslösaakademikerna möjlighet till sysselsättning inom näringslivets arbetsmarknad.Det var ett ganska utförligt och väl redogörande svar om vad som är gjort iupplysande syfte via exempelvis de 45 000 exemplaren av en broschyr och andrastudieinformerande material. Utbyggnaden av information i fortsättningen inomuniversiteten tycker jag emellertid verkar mer hoppingivande än alla dessabroschyrer, förutsatt att deima information dä inte endast sprids inomuniversiteten utan även får möjligheter att nå ut tih eventueUa mottagare avarbetskraft. Frågan är bara hur detta kan ske. Hittihs har uppenbarligen brister kunnat konstateras i denhär informationen. Det blev särskilt påtalat vid en konferens mellanuniversitetet i och handelskammare. Där berördes särskilt enundersökning som gjorts av Lunds studentkår jämte dess SYO-funk-tion vid någraohka företag rörande deras rekryteringsbehov av akademiker. a. att kunskapen om de s. k. YRK-kurserna var så gott som obefintlig. När därför även herr statsrådet själv anför attnyexaminerade långtidsutbildade har svårigheter att finna arbete, tycker jagmig bli stärkt i min uppfattning att åtgärder för att sä att säga öppnaarbetsmarknaden på ett bättre sätt än är nödvändiga. Den undersökning som jag här omnämnt gjordes hos några avstorföretagen i länet. Dessa har dock särskilda personalledningar som utrederoch för fram aktualiteter och nyheter som företaget kan vara betjänt av. Menskulle undersökningen ha gjorts bland de mindre och medelstora företagen hadeden säkert visat ännu sämre kunskap om den Många av dessa mindre företag har säkerligen ett behov avakademisk arbetskraft, t. ex. för marknadsföringsuppgifter m. m. En utvidgningav rekryteringen av långtidsutbildade i arbetsmarknaden är naturligtvis enfråga . Det är en fråga om inplacering och samordning av personal isyfte att tillföra företagen en förbättring i deras produktion eller i derastjänster. har utbudet av långtidsutbildadarbetskraft fördubblats. Enligt uppgift går också nu många arbetslösa och mångasägs fortsätta att läsa därför att de funnit dörrarna till arbetsmarknadenstängda. Många börjar tro att vi. utbildar för många akademiker. Jag skullegärna vilja fråga om statsrådet är av samma uppfattning. Statsrådet säger här, atl de studerande också själva börsöka sig till de delar av arbetsmarknaden som inte efterfrågat sådanpersonal. Ja, givetvis, men det är nog inte så lätt för den enskilde om haninte får hjälp hos företagen. Det är inte så lätt att bryta isen allagånger. Akademikern möter många slag av svårigheter. Om han kommer för att sökaplats där vederbörande anser honom överkvalificerad på grund av hanslångtidsutbildning, så får han inte platsen av den orsaken för dä är man bararädd för att det är fråga om ett mellanspel som snart är över. Jag efterlyste i min interpellation något som jag direktvill peka pä igen. Jag har haft vissa funderingar på om man inte skulle kunnautvidga SYO-funktionen tUl att vara dubbelverkande, dvs.