prot · FW0944 · 1973-12-31 00:00:00 — Men beredskapsarbetet har dock kommit till därföratt det saknas sysselsättning i arbetsuppgifter inom näringslivets produktion.Vore det så att vår företagsamhet kunde suga upp de här omskolningseleverna,beredskaps-arbetande m, fl, friställda, då vore om,skolning, beredskapsarbetenoch liknande arbetsmarknadspolitiska åtgärder överflödiga. Detta, , är inte ettförsök att måla upp några motsättningar, utan det är rena fakta. HerrFAGERLUND (s) kort genmäle: i , utskottetsordförande, blev förvånad över att jag ifrågasatte biandekonomin i det härsammanhanget. Men när vi ständigt och jämt hör talas om att den offentligasektorn skall stoppas upp osv, och när det enskilda näringslivet inte kan klarasituationen, då är det givet att man måste ta upp hela det här problemet Anslag till arbetsmarknad m. m. tUlutredningar och undersökningar och även vetenskapligt bearbeta materialet, omvi vill ha sysselsättning för alla som vUl ha jobb. På något sätt måste vi ha kommit snett här, jag. Vad jag anmärkte på var att hyllade de selektivaåtgärderna, som han i alla övriga fall talar om generella åtgärder.De exempel som han gav på genereUa åtgärder vill jag kalla selektiva för vadär annars femkronan, vare sig den riktas till vissa grupper som har det svårt isamhället eller tUl byggnadsarbetskraften? i säger: "gårförbi kärnproblemet när det gäller att skaffa jobb," Vad är det herrNilsson i föreslår från denna talarstol? Icke någonting mer än de 5miljoner kronor som jag har tagit upp! Det är hela hans insats för att skapa dehär hundratusen arbetstillfällena. Det är där som jag försöker få framnågonting annat. Sedan påstår att jag tecknar en vrångbild avarbetsmarknadsutbildningen. Nej, det är inte en vrångbild avarbetsmarknadsutbildningen , utan det är en fråga till omdet är en sådan arbetsmarknadsutbildning han vill ha. Och vad svarar han? Hananser det självklart att arbetsmarknadsutbildningen skall vara byggd på denlokala ortens behov av arbetskraft. Var kommer den enskilda människan, som nitalar om så ofta, in i det sammanhanget? Skall människor inte ha någon frihetatt bestämma sin utbildning? Jag förstår att det är på det sättet ni skallklara det här. Helt kort till , som talar om siffror: 1januari 1972 var det 3 766 000 som hade arbete, var det 3 800000, säger att jag är färgblind om jag anser atthans beskrivning var en svartmålning. Vi kan ju titta i protokollet när detgäller den saken. i (fp) kort genmäle: Vi skall lämna det ekonomiska avsnittet, menjag vill ändå säga att det kanske inte är så underligt om investeringarna ärlåga, när utskottets vice ordförande ifrågasätter hela biandekonomin. Beträffandegenerella och selektiva åtgärder sade jag tidigare att de selektiva enligt vårmening skall komplettera de generella. På grund av tidsbrist hann jag inte i min förra replikgöra en kommentar till ett mycket väsentligt och intressant avsnitt av herrFagerlunds anförande, där vi är helt överens. Han sade att för framtiden är detmycket viktigt att vi får ett ökat stöd till forskning och produktutveckling.Vi är helt ense på den punkten. Vi har från sida i partimotionerförslagit ett ökat anslag till grundforskning. Vi har föreslagit en ökning avanslaget tUl produktutveckling med , som skulle ställas tillföretagarföreningarnas förfogande. Vidare har vi föreslagit en ökning med 20mUjoner kronor till garantiramarna för banklån. sade att på en punkt tror han inte på herrFagerlund, Men jag vill säga att efter det goda samarbete som vi har haft någraår i utskottet tror jag på , Jag konstaterar att vi är överens idet här fallet, och jag vill säga att vi skall kämpa, , sida vid sida föratt tå bifall till folkpartimotionerna på den här punkten. i (c) kort genmäle: Det är en gåta för mig hur såintensivt kan ha fastnat pä AMS-utbildningen, Jag känner inte till att vinågonsin har haft delade meningar i den frågan. Det är väl ganskanaturligt att varje slag av utbildning, även AMS-utbildning, måste slå irelation till arbetsmarknadens behov eller hur, ? Vidare måsteutbildningen svara mot elevens förutsättningar och individens önskemål. Men omönskemålen är så fjärran från arbetsmarknadens behov att det inte finns enarbetsplats, är inte utbildningen mycket värd. Jag tror uppriktigt sagt, herrFagerlund, att vi är ganska eniga, om vi nu inte skall försöka få till ståndoenighet på punkter där den inte finns. frågar vad jag föreslår för att få tillstånd 100 000 nya arbetstillfällen, , säger han. Vad jag helatiden försökt påpeka är att det inte är genom -beredskapsarbeten och sådant som vi i första hand måste grundläggasysselsättningen här i landet, utan det är genom det ordinarie näringslivet.På den här punkten sätter tummen ned. Han, liksom finansministern,tror alltså inte på att del är möjligt att öka sysselsättningen i näringslivet.Tror man inte på det, är det naturligtvis inte möjligt heller. har kvar en replik, om jag inte tar fel.Det skulle vara intressant jag upprepar det än en gång att få höra hur herrFagerlund ser på möjligheterna att öka sysselsättningen på det sätt som centernhar föreslagit. hälsade mig välkommen iplanhushållningsekonomin. Vi har verkat för en hushållning med denoffentliga sektorns resurser med avseende på en mera aktivlokaliseringspolitik. Väldigt mycket är ogjort . Den frågan diskuterades förejul. Det blev då klart att socialdemokratin och står på olikalinjer. Vi vill ha en mera balanserad regional utveckling, medansocialdemokratin har en annan syn på frågan. Under detta anförande övertog herrförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Anslag till arbetsmarknad m. in. HerrNORDGREN (m) kort genmäle: Statistik kan man naturligtvis läsa på olikasätt. läste januarisiffrorna, och jag läste genomsnittssiffrornaföregående år och siffrorna för både . Då stämmer denuppgift jag gav om minskningen. Statsministerns framställning var alltså intesaklig. Jag begärde emellertid ordet därför att isitt första anförande var inne på att dagens situation inte är bra - det är viöverens om. Vi vill båda ha en ökad sysselsättning. betonade attmånga industrier inte kan erhålla erforderlig yrkesutbildad arbetskraft, trotsatt vi har så många arbetslösa. Men, , det är ett utomordentligtbevis för att man bör bifalla vår reservation angående utbildning inäringslivet. Anslag till arbetsmarknad m. m. ledamöter besökte för inte så längesedan olika varv; varvsindustrin är ju en av de fä industrier som verkligen hargoda orderböcker . På samtliga besökta varv betonade man att detvar ytterst svårt att få yrkeskunnigt folk. frågade varför det är på detta sätt. Ja,efter vad jag förstått beror det på att man här i landet intesatsade tillräckligt på yrkesutbildning. Jag var inne på detta när vi förragången diskuterade de här sakerna. Jag vädjar tUl inrikesministern att satsamera på yrkesutbildningen, Utbildningsmmistern tycks inte ha förståelse för hurangelägel det är att få till stånd ökad yrkesutbUdning i näringslivet trots attden ur samhällets synpunkt är den billigaste formen och enligtallmänt omdöme från näringslivets sida minst lika bra som annan utbildning.Trots att man från näringslivet och från många andra håll förklarar attyrkesutbildningen i företagen är fördelaktig och trots att ungdomen vill haden, vill inte förstå detta. Inte ens denomständigheten all yrkesutbildningsberedningen talat varmt för denna utbildningi sitt slutbetänkande har påverkat . Jag hoppas trots allt att inrikesministern i varje fallvisar förståelse för dessa synpunkter och ger ungdomen den här möjligheten. Jaghoppas t, o, m, att de ärade kammarledamöterna den här gången biträderåtminstone reservationen på denna punkt. Sedan var inne på att vi skulle ha ökadförståelse för statligt företagande. Ja, , det skall vi ha inomnäringslivet förutsatt att de statliga företagen verkligen arbetar underkonkurrens på lika villkor. Men vi kan inte visa någon förståelse när vi medskattemedel skall betala dessa statliga företags förluster. HerrLORENTZON (vpk) kort genmäle: 1 sitt senaste anförande från talarstolen varherr inte riktigt lika säker som tidigare på att jag hade målat isvart. Han säger nu att han gärna vill se protokollet först. Men då är judebatten överstånden för del. Låt mig sedan ta upp en enda sak som , nämligen frågan om innovationer och forskning. Där är vi helt överens,, För det privata näringslivet och storföretagarna här ilandet har det gällt de snabba och stora vinsterna, framför allt på senare tid.Vi kommunister väckte en motion i om en avancerad ochsamordnad träkemisk forskning för att ur träet som råvara skapa nyakonsumtionsvaror. Den gången var socialdemokraterna överens med borgarna om attavslå motionen. Vi har kommit tillbaka med motionen , och vi ser gärna attherr uppmanar sina partikamrater att stödja den. Det är allmänt bekant att skogsföretagen visserligen haren egen forskning men svartsjukt övervakar varje litet framsteg som kan göras.En samordnad forskning skulle kunna skapa betydligt större resultat än vad somnu är fallet, och vi hävdar också i vår motion att staten skall vara med närdet gäller att satsa pengar liksom de privata företagen, därför att staten ju ärengagerad i , Finge vi en forskningsfond för detta ändamål, med ensamordnad verklig forskningsgrund, skulle vi kunna skapa något helt annat ändet som har varit avgörande för skogsbolagen och som ser ut somrena baggböleriet litet varstans i skogslänen, där pappersmassa, halvfabrikatoch rena råvaror är det som exporteras tUl utlandet. Anslag till arbetsmarknad m. m. () kort genmäle; När det gäller forskning och innovationer föratt söka få tUl stånd en produktutveckling är det tydligen en bred samling, ochalla talar väl om detta. Men det kanske blir någonting annat när vi skall seefter var frukterna av forskning och produktutveckling skall hamna. Då tror jagatt meningarna kommer att skUja sig betydligt. Men vårt intresse är noggemensamt i detta fall. tog upp frågan om yrkesutbildningen och sadeatt samhället inte hade satsat tUhäckUgt på den. Men om vi inte i början på 1960-talethade fått de ekonomiska förutsättningarna för att meddela teoretisk utbUdning,så hade inga satsningar hjälpt på grund av de dåliga arbetsmiljöerna, dedåliga sociala förmånerna och de låga lönerna. Man löser inte sådana frågor somyrkesutbildningen, om man inte klarar upp förhåUandena på den socialasektorn. Sedan sade i att han slåss förregionalpolitiken och för en utbyggnad av den offentliga sektorn, men herrNordgren sade i sitt första anförande att vi måste bromsa den offentligasektorns expansion. Det vore onekligen intressant att se hur de problemenlöstes, om ni fick makten efter ! Vidare tyckte i att det var konstigtatt vi inte kom överens om arbetsmarknadsutbildningen - men är det såkonstigt? Det är ju första gången ni har en gemensam reservation om attarbetsmarknadsutbildningen skall bli ett regionalpolitiskt medel. Det är ocksåvad ni har skrivit i er studiehandledning. Det var frän den synpunkten jag logupp denna fråga, SkaU vi komma tillbaka till det gamla samhället, dä man varfastlåst vid den ort där man bodde? Dä skulle man ju utbUdas till glasarbetare,om man bodde i , tUl pappersarbetare om man bodde i och tillskogsarbetare om man bodde på landsbygden. Skall ungdomen eller den som blirarbetslös ha en chans att utbUda sig för det som man själv vill, eller skallman vara bunden till ortens näringsUv? Det är den saken vi har blivitoense om . Men där lämnade i ingen som helstförklaring på vad han menar. Jag är förvånad över att inte iArvika och tog upp den saken. Vad menar ni med attarbetsmarknadsutbildningen skall vara ett regionalpolitiskt medel? Skall manbli bunden vid orten, även om man inte vUl det? Det är ju det frågan gäller. i ArvUca ställde ett par frågortill mig, och det gör att jag nu tar till orda i detta sammanhang. Men innanjag svarar på de frågorna vill jag knyta an något till den debatt som härförts. Anslag till arbetsmarknad m. m. Först vUl jag då utan omsvep erkänna att vi har haft en eftersvenska förhållanden stor arbetslöshet, inte minst med tanke på vår vilja attskapa full sysselsättning här i landet. Men alldeles uppenbart är också, att omvi inte hade organiserat upp en särskild verksamhet för arbetslöshetssituationen,och om vi inte hade fört en arbetsmarknadspohtik och näringspolitik utan barahade haft de fria krafterna att lita till, så skulle arbetslösheten havarit långt större än den är. Det är ändå hos de enskilda förelagen som detväsentligen har brustit. Där har man inte förmått hålla produktionen uppe. Manhar fått lov att permillera anställda. Jag säger ingenting om det, ty detsvenska näringslivet är utsatt för hård konkurrens från omvärlden, och vi är ihög grad beroende av den allmänna situationen på de marknader som vi arbetarpå. Men som jag konstaterar detta vill jag säga attjag ändå har en känsla av att vi har lyckats ganska bra med att på olika sättge stimulans åt företagen och att ge många av dem möjligheter att uppehållaverksamheten i en svår situation. Vi har introducerat en hel rad stödåtgärder.Investeringsfonderna har sålunda tagits i anspråk. Men vi har också praktiserathelt nya former. Vi har t. ex. givit ett betydande stöd för lageruppbyggnad iföretag som för dagen inte haft någon avsättning. De har genom stödet kunnatproducera på lager, i förhoppning om att möjligheterna skaU bli bättre iframtiden. I verkligheten har vi på detta område gjort mycket betydandeinsatser. Det kommer alt kosta staten stora pengar, men å andra sidan är detockså ett uttryck för att det svenska näringslivet i mycket stor utsträckningsvarat positivt på samhällets erbjudande om medverkan för att övervinnasvårigheterna. Jag är angelägen att betona detta, eftersom man frånborgerligt håll gärna försöker misstänkliggöra den politik som förs och talaförringande om den. I stället vore det anledning att betona i hur hög graddessa insatser fått ett gensvar från näringslivets sida. Vi skulle naturligtvisha önskat att resultaten blivit ännu större, t. ex. att ännu fler företag hadetagit fasta på möjligheterna att ordna utbildning med hjälp av statsmedel. Idiskussionen här frågades det om inte sådant borde kunna komma till stånd. Jo,vi har haft stödformer för det, och vi har pä det sättet kunnat locka fram möjlighetertill utbildning och anställning för några tusen personer i ett läge dåföretaget kanske inte hade ett akut behov av att anställa folk. Men vi har också varit nödsakade att tillgripalagstiftningsåtgärder för ätt kunna slå vakt om vissa grupper. Om vi inte hadeinfört äldrelagarna, hade vi förmodligen befunnit oss i en betydligt sämresituation. Det har påpekats i diskussionen att vi tyvärr har ett stortinslag av äldre människor bland de arbetslösa. Det är riktigt. Jag är övertygadom att hade vi inte med hjälp av lagstiftning försökt att i viss mån skyddadessa grupper, så skulle situationen ha varit allvarligare. Arbetslösheten är alltså allvarlig. Den är allvarlig församhället, och den är naturligtvis i hög grad allvarlig för den enskilde somdrabbas. Arbetslösheten har, som jag redan sagt, varit större än vi kanacceptera. Men när vi tecknar denna bild av den svenska arbetsmarknaden får viinte glömma bort att vi lyckades ge 300 000 fler människorarbete här i landet. Också under de dåliga har vi faktisktlyckats hålla sysselsättningen uppe. Jämfört med andra länder detta har ocksåherr sagt - har vi kommit igenom denna konjunkturnedgång, inte på ettbra sätt - det vUl jag inte säga men på ett sätt som vi kan ha anledning attvisa upp som ett positivt resultat av våra åtgärder. Man skall också komma ihåg att vi verkligen försökt attnoga analysera arbetsmarknadssituationen. Vi har verkligen försökt göra eninsats för att alla skall få arbete. Vi talar om rätt tUl arbete. Vi har gåttut och sökt upp människor för att försöka dra dem in i arbetslivet. Nämn ettannat land där regeringen i sä hög grad medverkat till att också försöka visabristerna i samhället! Det har varit utredningar för att klarläggaförhållandena på många områden. Syftet har ständigt varit att försöka kommatill rätta med det som brister, få situationen belyst och kunna vidta åtgärderför att åstadkomma förbättringar. På det sättet har vi fått en rad människor handikappade, äldre, de som bor olämpligt tUl med i vårarbetslöshetsstatistik. Jag vill säga tiU att avdem som arbetar i våra skyddade verkstäder aldrig någonsin haft ett annatarbete. De har inte haft något alternativ. Det är genom att samhälletorganiserat denna verksamhet och erbjudit dem chansen att vara med i detproduktiva arbetet som vi har fått dem ut i arbetslivet. Dessa ambitioner gernaturligtvis också utslag i statistiken. Vi kan nog, som det har sagts, interäkna med att vi inom rimlig tid kommer tillbaka till de låga arbetslöshetstalsom vi hade , Det har här talats om behovet av en utredning angående denframtida arbetsmarknadspolitiken. Jag vill då erinra om att vi ständigt utrederhur vi skall kunna göra det bättre för framtiden. kommer riksdagenatt föreläggas ett förslag om ett allmänt kontantunderstöd vid arbetslöshet. av kammarens ledamöter har som utredare gjort ett fördänstfullt arbete föratt få fram ett förslag i den riktningen, och är det möjligt att presenteradet. Vi har satt i gång en utredning omarbetsmarknadsutbildningen. De skyddade verkstäderna, som vi här talat om, harockså varit föremål för en utredning, och vi granskar nu resultatet ochförsöker komma fram till hur vi skaU organisera verksamheten i framliden. organisation har varit föremål förutredning. Arbetsförmedlingen har omorganiserats och fått en nydistriktsorganisation som bättre skaU svara mot de anspråk som ställs. Också sysselsättningen i glesbygd har varit föremål förutredning, och även i den frågan kommer vi att framlägga förslag. Här liksom päandra områden jag nämnt är det något unikt för vårt land alt vi på detta sättdrar fram problemen för att ta stäUning till dem. Vi ställs här inför nyaproblem när vi med en ännu mera ambitiös målsättning skall försöka skapamöjligheter till sysselsättning för de människor som bor i glesbygd. Vi har alltså en hel del utredningsförslag att taställning till. Har vi då behov av att göra en allmän utredning när det gällerarbetsmarknadspolitiken ? Det finns mycket positivt i denreservation där man kräver en sådan utredning. Men det finns också i de tankarsom ligger bakom reservationen så många inslag som är stötande att jag finnerdet Anslag till arbetsmarknad m. m. Anslag till arbetsmarknad m. m. omöjligtatt vara med på det uttalande som de borgerliga partierna gör. Man skall inomfoUcpartiet och det gäller även moderata samlingspartiet - sannerligen intevara förvånad över att kravet på en utredning om arbetsmarknadspolitiken mötsmed en viss tvekan och misstänksamhet även var inne på det.Man har på den borgerliga kanten sannerligen ingenting att yvas över då detgäller att värna sysselsättningen. När ni diskuterat arbetsmarknadspolitikenhar det ofta skett i form av angrepp, och sådana har heller inte saknats idagens diskussion. Ni har ofta kritiserat och motarbetat de satsningar somskett inom den moderna arbetsmarknadspohtikens ram. hardet från borgerligt håU pågått en ganska intensiv propaganda som haft sin uddriktad mot arbetsmarknadspohtiken. Varje gång ni diskuterat den ekonomiskapolitiken har ni attackerat de selektiva åtgärderna och ständigt talat om attdet är de generella åtgärderna som leder tUl en förbättring. Jag hoppas att nipå borgerligt håll har förståelse för att regeringspartiet inte kan ansluta sigtill ett utredningskrav som har så mycket inslag av den borgerliga synen påarbetsmarknadspolitiken. har redan sagt att han mycket väl skulle hakunnat tänka sig en utredning om den hade haft ett annat perspektiv, och jagkan gärna ansluta mig till den uppfattningen. Jag skall också som min avsUctvar när jag tog till orda besvara några av de frågor i Arvikaställde. Den första frågan var om det fanns möjligheter att fåhjälp med omskolning och utbUdning, innan man var arbetslös. Jag vet inte omjag uppfattat frågan rätt, men jag tyckte att formulerade den pådetta sätt. Detta krav är dock redan tUlgodosett, för ett kriterium för att fåarbetsmarknadsutbildning är att man är arbetslös, riskerar att bli arbetslöseller tillhör en svårplacerad grupp. Det finns alltså förutsättningar. Påmånga sätt försöker man arbeta i den riktningen. De anpassningsgrupper nämnde har verkligenutvecklats mycket kraftigt. Vi räknar med att 2 500 personer nu är i arbete.Bland uppgifterna där ingår att överväga en utbildning, som kan komma i frågaför människor vUka av en eller annan orsak inte kan fullfölja sina tidigarearbetsuppgifter inom företaget eller som på grund av omställningar inomföretaget måste ges andra uppgifter. Meningen är att dessa ting skalldiskuteras inom anpassningsgrupperna. Därför är jag helt överens med herrEriksson om att det är angeläget att man i så god tid som möjligt sörjer föratt de anställda blh utbildade så att de kan hävda sig väl på arbetsmarknadenframöver, antingen inom det egna företaget eller ute på arbetsmarknaden. På samma gång, , ställs vi dock inför ettvisst problem, som vi inte skall blunda för. Vi kan inte begära att samhälletskall svara för all utbildning inom företagen. Det vore ganska orimligt, om vikom därhän att vi med skattemedel svarade för den reguljära utbildningen inomföretagen. Det gäller alltså här att verkligen inrikta ansträngningarna på depersoner där det föreligger ett speciellt behov utöver det som normaltföreligger. När det gäller antalet dänster som arbetsmarknadsverketfått vill jag erinra om all det inte bara är som förstärkningarföreslås, I fjolföreslogs 110 nya dänster, år jag haft att presentera denna huvudtitel,har vi glädjande nog kunnat räkna med att få förstärkningar för dessa viktigauppgifter. Det blU: naturligtvis också nödvändigt att omdisponera detillgängliga personahesurserna. Inte kommer vi här i kammaren i längden atttUlåta detta verk att expandera i all oändlighet i fråga om personal självfallet inte. som vigör förstärkningar, kommer vi att ställa kravpå att man försöker styra om tjänstemännen till de uppgifter som är aktuellaoch framträdande i ett visst ögonblick. Beträffande statistiken vUl jag säga att det nog var ensmula vårdslöst av att ta fram siffran för ochjämföra den med årsgenomsnittet för de tidigare åren. Just ochfebruari har vi ju den lägsta arbetslösheten. Genom att vi , våroch höst har bättre sysselsättningsförhållanden, blir januarisiffranmissvisande. Men det är lätt att komma fel i statistiken. Jag skall inte säganågonting om det. Detta visar dock att statsministerns uppgifter säkerligen varriktiga, även om de inte helt sammanfaller med , gjorde sig också skyldig till en felsägning,när han påstod att antalet företagsnedläggningar har ökat. Dess bättre är detju alldeles tvärtom. har vi inte upplevt så svåra händelser på detområdet som . Också i lämnade en felaktiguppgift, nämligen att vi har en lagstiftning som skyddar de handikappade.Det har vi emellertid inte, utan den nuvarande lagstiftningen ger skydd för deäldre. Detta är dock en av de frågor som aktualiseras i det pågående utredningsarbetetoch som vi får anledning att komma tillbaka till. Med detta, herr talman, har jag kanske något byggt ut detsvar som jag lovade att ge. Jag tyckte det kunde finnas anledning att, innanjag ger svar på de framställda interpellationerna, bemöta de tidigareyttrandena och svara på de frågor som hade ställts. Anslag till arbetsmarknad m. m. HerrNILSSON i (c) kort genmäle: För att först rätta det som eventuellt varfelaktigt i mitt anförande om handikappade, äldre personer och lagstiftningen,vill jag fråga herr inrikesministern, om det inte är så, att även åldern numeraräknas som handikapp i vissa fall inom arbetsmarknadspolitiken. Jag tror mig vetaatt det är så. Jag tyckte uppriktigt sagt det var klokt avinrikesministern att vara så resonabel att han medgav att det råder svårasysselsättningsförhållanden i landet, även om det något förvånade mig, att hanstrax därefter verkade nöjd med situationen.