prot · FW099 · 1973-12-31 00:00:00 — Lät mig härefter först uttala den förhoppningen att allade fem frågestäharna är överens med mig om att har enskyldighet att ständigt syssla med undersöknmg av sin verksamhet, att inomramen för sina befogenheter och skyldigheter göra undersökningar omverksamheten för att kunna ge regering och riksdag fortlöpande underrättelserom verksamhetens betingelser, möjligheterna tih rationali- seringaroch andra ting, som kan förbättra det ekonomiska läget för SJ, utan attfördenskull åsidosätta aha andra hänsyn som skah tas till personal och annat.Om någon har en annan uppfattning i denna fråga, är jag tacksam att få del avden. Frågan har sedan ställts huruvida personalen och andra iNässjö underrättats, om det som skulle kunna tänkas ske. Låt mig mycket snabbt,herr talman, konstatera att frågan om viss omorganisation avelektrobyggnadsavdelningen i väcktes inom centralförvaltningen. Denförsta informationen lämnades av chefen för banavdelningen i fjoltih chefen i . Denne informerade sedan den lokala företagsnämnden.iNässjö. Alla anställda vid elektrobyggnadsavdelningen fick ett personUgtmeddelande om detta. Information har sedan lämnats i övrigt också pä ohka sätt,som jag av tidsskäl inte hinner gä in pä. Här har ahtså varit tid för information. Och märk väl attden tilltänkta förändringen skulle träda i kraft den 1 juh 1974. Det är alltsåinte fråga om innevarande är, utan det är den 1 juh som förändringarnaskulle kunna ske. Mitt svar på fröken fråga, som är ettpåstående, blir en motfråga; Hur i förväg brukar privata företagvarsla om tilltänkta nedläggningar? Här börjar ett statligt företag informera personalen tväär före den tiUtänkta förändringen. Jag hoppas verkligen att det därmed hargivits ett svar på ' fråga, om inte staten bör vara enmönsterarbetsgivare i sådana här sammanhang. Jo, , genom deninformation som lämnats i denna fråga har staten ytterhgare en gång bevisat sinegenskap av mönsterarbetsgivare när det gäller att vara ute ochinformera. Jag ber,herr talman, att i nästa replUc fä återkomma till en del frågor. Ang. flyttningen av SJ.s elektrobyggnadsavdelning från m.m. i (m): Herr kommunikationsministern har undvikit attge något mera konkret svar på min fråga, om man planerar någonersättningslokalisering för ifall det här förslaget skulle genomföras.Jag vih verkligen understryka att detta är någonting som följs med allrastörsta uppmärksamhet frän sida, helt enkelt därför att vi har mist sämänga statliga aktiviteter . Det finns en väldigt starkoro för att detta kommer att fortsätta, och många frågar sig; Sitter det inågot statsdepartement eller i något statligt verk just nu personer som hållerpä att utreda eher planera flyttning av ytterligare aktiviteter frän ? Har man i kanslihuset någon som helst helhetsbedömning aven kommuns situation? Eller tänker man fortsätta att låta den ena handen inteveta vad den andra gör? Och sä står vi där plötsligt - kanske om ett halvårigen och fär reda på att någon annan statlig aktivitet inte längre skallfinnas kvar i kommunen. Det är just sädana saker som jag anser det vara mycketviktigt att man har en helhetssyn pä i kanslihuset. När det gäller sysselsättningsläget i skall vikomma ihåg att vi har klarat oss någorlunda hyggligt tack vare att man på denprivata sidan expanderat så pass kraftigt som man har gjort. Ang. flyttningen av SJ.s elektrobyggnadsavdelning frånNässjö, m. m. HerrGUSTAVSSON i (s): Jag vill först säga tillkommunikationsministern att jag. naturligtvis tycker att det är rimligt att SJgör fortlöpande undersökningar vad gäller organisation, ekonomiska utfall osv.Men vad som är Htet förvånande i den här undersökningen är ju att man inte görnågon redovisning av det tänkta ekonomiska utfahet i händelse av en omorganisation.Jag anser och där är vi säkert överens - att man i sådana här sammanhangockså får ta regionalpolitiska hänsyn, men jag är inte säker på att den tänktaomorganisationen är riktig ens frän företagsekonomiska synpunkter. Jag villnämna den verksamhet som pågår inom , där man går i rakt omvändriktning och arbetar pä att få till stånd en centraliserad förrådshåhning. TiU i vill jag säga att det inte ärtack vare den privata industrin som vi kunnat hälla sysselsättningen uppe iNässjö. Den privata industrin där har också skapat problem. Ett exempel på detär Tändsticksbolaget, där ju själv är anställd som rådgivare. tog över WST i , minskade antalet anställda i med75 personer. Och jag kan ta andra exempel. Mejeriet i har lagts ner. Detinnebar en minskning med kanske 25 sysselsättnings-tiUfällen. är det viktigt att klara problemen för dem som äranställda vid elektrobyggnadsavdelningen i , och på den punkten hoppasjag att jag har kommunikationsministerns stöd. Fröken (): Beträffande jämförelserna mellan olika typerav företag när det gäller information till personalen viU jag bara erinra omatt det är det statliga verket som vi talar om. På den punkten tycks detvara något divergerande uppgifter om vhken typ av samråd som har skett. Enligt de uppgifter jag fått har det givitsendast skrifthg mformation om den undersökning som skulle göras, däremot ingenrådplägning på något sätt om hur det hela skulle lösas . Att någotsamråd inte ägt rum har bekräftats ytterligare genom en förfrågan hos dencentrala ledningen i ett av de berörda fackförbunden. Jag vhl tillägga att det inte enbart handlar om demänniskor som är bosatta i utan också om de arbetslag som är förlagdaute i landet i övrigt vilka även riskerar att bli förflyttade genom dennaomorganisation. Informationen har inte hellerblivit tydlig dä det gäller motiveringen tih den planerade omläggningen. Det ärväl inte första gängen som man efterlyser underlaget tih de kalkyler som görsinom SJ. HerrJOHANSSON i Skärstad (c); Jag skah inte säga emotkommunikationsministern när det gäller de skyldigheter och rättigheter SJ harbeträffande verksamheten, men jag har en känsla av att kommunikationsministernvinkar med kalla handen. Är det ett svar på min fråga med anledning av den oropersonalen känner att man i kan fä besked om attytterligare omständigheter kan komma att medföra en minskning av personalen vidSJ? När det gäller informationen tror jag att vi skah hållaoss till vad som har hänt , och jag skall be att få citera vad Nässjöarbetarekommun vädjar om hos ; "Vi kan inte acceptera att ettstatligt verk handlar på ett sådant sätt att man, utan att kontakta sittdepartement, lägger ettförslag, som går emot regeringens pohtiska strävanden. Mot dennabakgrund och med tanke pä att inga ekonomiska effekter redovisas i utredningenär utredningens förslag desto mer förvånande." Det råderhtet delade meningar om vad som har hänt. Ang. flyttningen av SJ.s elektrobyggnadsavdelning fränNässjö, m. m. Jag har faktiskt en vädjan tihfrägeställarna, som aUa bor i det område som är aktuellt. Det är fel att det skulle finnas ett förslag färdigt ochantaget av SJ för denna organisationsförändring. Det finns ettutredningsförslag, och det är någonting annat, i Skärstad, ändet som nämnde i sin förra replik när han sade att man kännerstarkt med kommun i anledning av SJ:s beslul. Det är ett ännu starkareuttryck som tar i sin mun. Kan vi inte vara överens om atthjälpas åt med att nu åka till ni som har närmare dit än jag ochtala om gången för detta ärende? TiU att börja med föreligger ett förslag tih enorganisationsförändring. Om detta utredningsförslag har de anstähdainformerats, de har fått tillfälle att se själva förslaget. skall förslaget antagligengå till SJ:s ledning, och om det vinner gehör där kommer det att utmynna i ettstatens järnvägars förslag till förändring av organisationen i . Om dettaförslag kommer sedan personalorganisationerna, de anställda ochföretagsnämnderna att underrättas. De anstäUda får då uttala sig om förslagetgenom sina representanter. Har de erinringar, bUr det i detta lägeöverläggningar meUan de anstähda och SJ, innan något beslut i den ena ellerandra riktningen fattas. Då får man försöka hitta övergångsåtgärder isamverkan med de anställda. har kommunerna och de fackligaorganisationerna möjlighet att komma till mig och anmäla sin oro. Men vi skallväl ändå inte kräva att kommunikationsministern, innan det över huvud tagetfinns ett färdigt förslag, skall gripa in i frågan och "sätta sig" päbåde de anställda, SJ och alla andra som är involverade. Är det någon avfrägeställarna som föreslär kommunikationsministern att ingripa innan det finnsett förslag frän SJ:s ledning? i (m): Jag tror inte att någon polemik mellan herrGustavsson i och mig gagnar saken frågan är alldeles för viktig för ensådan polemik. Faktum kvarstår emellertid att det har skett enbetydande nedgång i fråga om de statliga arbetstihfällena i , medanuppgången av de privata arbetstihfällena varit betydande - även om naturligtvisockså de senare punktvis har minskat. Ang. flyttningen av SJ.s elektrobygg-nadsavdeliting fränNässjö, m. m. HerrLOTHIGIUS (m); Jag är övertygad om attkommunikationsministern, när han ensam i sin kammare funderar igenomhändelseförloppet i denna fråga, måste erkänna att den inte är särskiltskickligt skött. Om den hade varit det skulle reaktionen hos kommun ochhos personalen i inte ha bhvit sä stark. Också frän framståendesocialdemokratiskt håll yttrades i tidningen att så skuhe aldrig ett enskiltföretag i dessa trakter bära sig åt. Jag är visserligen övertygad om att ävenen del enskhda företag gjort sig skyldiga tih felaktiga förfaranden i hknandesammanhang och inte givit tillräckliga informationer, men det faktum att manhar uttryckt sitt missnöje pä det sätt som jag här har relaterat visar att SJinte har handlat riktigt. SJ skulle naturligtvis ha meddelat att man ville komma nedtill för att tillsammans med personalen och representanter för kommunendiskutera en del förändringar som övervägdes och sedan delge demhändelseutvecklingen i stället för att bara skicka en lapp till de anställda,vilket irriterade dem ganska mycket. SJ;s uppträdande var inte mönster-gihtdenna gäng, herr kommunikationsminister, även om själva planläggningen ärgjord pä lång sikt - den kunde ha gjorts pä annat sätt. i Skärstad (c); Kommunikationsministern sade att jag togstarka ord i min mun. Om man använder starka ord eher inte beror på huraUvarligt man tar på utredningar som lägger fram förslag. Vi får många sådanaförslag här i kammaren, och det är en avvägningsfråga hur ahyarligt vibetraktar dem. i (s); Jag tror inte heller att någon polemik mellanAnders och mig gagnar saken, men jag tycker att man skah akta sig föratt generalisera så våldsamt som orde. Befolkningsminskningen iNässjö 1971 1972 berodde i stor utsträckning pä minskadesysselsättningstiUfällen inom den privata industrin. Detta rimmar dåligt medlänsplan 70 och den regionalpolitik som lagts fast. Härav drar jag den pohtiskaslutsatsen att vi måste ge samhället ökat inflytande över näringshvet, om viskall kunna utveckla regionalpolitiken i den riktning som är önskvärd bl. Jag skall bara ta upp två saker. Jag vet inte varifrån har sin uppgift; jaghar en annan uppgift, och vi fär väl tillsammans forska i den detaljen. Jag haruppgiften att personalen muntligen informerades om dettaförslag. säger att informationen gavs i någon liten lapp somstacks tih personalen. Uppgift står alltså mot uppgift. Någon av oss har rätt,och det kan vi klara ut utanför kammaren. Jag vill instämma i vad i vid tvåtihfällen har framhållit. Om förslaget skuhe bli verklighet, vilket vi ahtsåännu inte vet någonting om, är det viktigaste och riktigaste naturligtvis attSJ eller Kungl.Maj:t, om beslutet överklagas som en grundläggande princip vidställningstagandet har skyddet av och tryggheten för de anställda. Det är tilsyvende og sidst det allra viktigaste, om något skulle hända i denna fråga. i (m): Man kan hur länge som helst diskutera privatföretagsamhet kontra stathg företagsamhet - faktum kvarstår ändå atthuvudorsaken till befolkningsminskningen och stagnationen i utvecklingframför allt är det stora antalet minskade sysselsättningstillfällen pä denstatliga sidan. Det är bara att läsa innantill ur statistiken. i (s): Detta gäller under inga omständigheter de tväsenaste årens befolkningsminskningar. Överläggningen var härmed slutad. Ang. studeranderabatterna på SJ § 17 Ang. studeranderabattema på SJ Herr kommunikationsministernNORLING erhöh ordet för att besvara () i kammarens protokollför intagna fråga, nr 2, och anförde; har frågat mig om jag ärberedd att i samråd med utbUdningsmyndigheter och studerandeorganisationerfinna en lämplig lösning pä frågan om studeranderabatter på SJ. Som säkert kännertill har jag uppvaktats av olika studerandeorganisationer i dennafråga. I awakten på resultatet av pågående överväganden är jag inte beredd attgöra något uttalande. HerrRICHARDSON (fp): Den som följt den "privatahatkampanj" som fört som följetong i harfått en bestämd känsla av att svenska folkets förhällande till sina järnvägarinte är det allra bästa. Även om SJ-chefen parerade en del av attackerna kanman inte komma ifrån att någonting måste göras åt SJ och för SJ. Jag vih bestämt hävda att mycket av det som HasseAlfredson tog upp i sin kampanj t. ex. att det var krångligt att fä tillbakapä en bUjett som man inte hade använt eller att det var dyrt att skicka encykel till är rena bagateller i jämförelse med det som kommer attdrabba många tusental studerande, om SJ:s beslut att mycket starkt begränsastuderanderabatterna inte upphävs. Detta beslut framstår i själva verket som ett attentat motalla strävanden att främja vuxenutbhdningen. Vi har en alldeles klar tendenstUl vidareutbildning bland dem som varit ute i förvärvslivet, och den tendensensammanfaller ju helt med den officieha utbildningspolitiken. Enligt SCB;sberäkningar var inte mindre än var tredje nyinskriven vid universiteten hösten1972 är. Ang. prissättningen pä service åt SJ.s resenärer Men det är inte bara de som börjar studier efter en tidsyrkesarbete som drabbas utan också många som efter skolgång ochvärnpliktstjänstgöring går direkt tiU högre studier. Jag har här en buntskrivelser från olika studentkårer med uppgifter om åldersfördelningen. Devisar att en mycket stor del av de studerande vid olika högskolor mister sinastuderanderabatter. Det är, herr talman, verkligen häpnadsväckande att enstatlig myndighet så totalt kan bortse frän de intressen andra myndigheter har.I det här fallet kan man verkhgen tala om att den ena handen inte vet vad denandra gör eller kanske, rättare sagt, om att den gör tvärtemot vad den bordeveta att den andra vhl för att nu inte tala om den suveräna nonchalansen gentemotstuderandeorganisationerna. Överläggningar borde självfahet ha kommit tiUstånd, om man från SJ;s sida menar att rabatten missbrukas. Reaktionen har blivit häftig. Beslutet är ett hån mot ahasträvanden att vidga den högre utbildningen, sägs det i en skrivelse frän enstudentkår, och man kan gott hålla med. Jag har frågat kommunikationsministern om han är bereddatt i samråd med utbildningsmyndigheter och studerandeorganisationer finna enlämplig lösning. Som svar får jag veta att överväganden pågår. Det är verkligeninte särskUt klarläggande. Man fär inte veta var dessa överväganden pågår ochvhka som berörs. Tänker verkligen statsrådet ta StäUning tiU dennafråga utan att samråda med utbUdningsmyndigheter och studerandeorganisationer? Herr kommunikationsministern ; Herr talman! Nej,det tänker jag inte. Detta senaste svar låter mera uppmuntrande,och jag ber att få tacka för det. Jag hoppas verkligen att man kan finna enlösning som tUlgodoser alla intressen. Det här är en vital fråga förutbildningspolitiken, och man kan också anlägga trafikpohtiska synpunkter pådet hela. Effekten av en begränsning av studeranderabatterna skulle självfalletbli att många skuUe åka bil och ett ökat bhåkande är väl inte någonting somkommunikationsministern strävar efter. Överläggningen var härmed slutad. prissättningen på service åt SJ s resenärer Herr kommunikationsministern erhöll ordet för attbesvara i (vpk) i kammarens protokoll för den 16januari intagna fråga, nr 27, och anförde; i har frågat migom SJ, vid anlitande av företag med uppgift att bereda SJ;s resenärer service,bör söka uppnå en såvitt möjligt prisbihig sådan. SJ strävar efter att ge resenärerna bra service tUl sälåga priser som möjligt. För tågserveringen anlitar SJ sitt eget dotterföretagAB Trafikrestauranger (TR) och där det är driftmässigt och ekonomiskt fördelaktigtäven andra företag. I sammanhanget bör påpekas att kostnaderna förtågservering med hänsyn till bl. a. personalkostnaderna är väsentligt högre änvid stationär restaurangdrift, vilket självfallet påverkar prisnivån. i (vpk); Jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min enkla fråga. Statens järnvägars goodwih har ju varit föremål för enväldigt ingående diskussion, bl. a. i vår största dagstidning. Enav våra mest populära artister hade grava anmärkningar mot SJ:s sätt att skötasitt fögderi. Mänga insändare har sedan instämt i de påståenden som dä gjordes.Man reagerar främst mot de höga biljettpriserna och mot den som man anser alltsämre servicen. Den här bilden av att allting när det gäller SJ bUr sämreoch sämre och dyrare och dyrare är naturligtvis inte sä bra för SJ:s renommé.Sett frän det perspektivet att en ökad andel av trafiken bör tUlföras SJ är detaUdeles tokigt. Att sedan serviceinrättningar, som SJ anhtar, genom sittagerande i viss mån understryker den negativa bUden av SJ gör ju inte sakenbättre. Det jag syftar på är AB Trafikrestauranger, som undan för undanförsämrat sin service men framför allt flitigt har höjt priserna på senare tid.Enligt en artikel i har man höjt dem igen med 10procent. En buhe kostar nu 1:60, en tårtbit 3:15, en kopp te 2:15, och enportion köttbuhar har stigit frän 5:75 år 1969 tih 10:50, påpekar tidningen. Det är klart att de höga priserna i restaurangvagnarna ärett hinder för särskilt långväga resenärer som vUl och behöver ha någonting thllivs. Att intaga en måltid i restaurangvagnen blir för dem mänga gånger enomöjlighet. Redan köpet av tågbiljetten innebär ju en stor utgift. Detintrycket förstärks väl att det är den kategori resande som får sina resorbetalda av företag eller institutioner av olika slag som också har råd att intaen måltid i restaurangvagnen. Det blir däremot allt svårare för lägre avlönadebäde att resa med tåg och att inta förtäring pä tågen. Vhka nu orsakerna är thl de höga priserna irestaurangvagnarna kan jag inte uttala mig om. Det är möjligt att för högaadministrativa kostnader vidlåder TR:s verksamhet. Redogörelser frän TR:s sidatyder faktiskt på detta. Helt klart är emellertid att TR:s prispolitik rimmarilla med talet om att SJ skah vara hela folkets järnväg. Det borde enligt min uppfattning vara en uppgift för SJatt göra det möjligt för de resande att erhålla förtäring till överkomligtpris. Kanske man kan sätta in automater där åtminstone drycker och smörgåsarkan erhållas? Man har tidigare i större utsträckning haft ambulerandeservering. Kan man inte återgå mera thl detta? Jag tror att många resenärersätter värde på att få servering där de sitter. Det måste nog sägas, även omjag vet att många också gärna vhl sitta vid ett bord. Jag vUlfråga statsrådet om statsrådets utsago - att SJ försöker ge Ang. prissätmingen pä service åt SJ.s resenärer Ang. prissättningen pä service åt SJ.s resenärer resenärernaservice tUl så låga priser som möjligt rimmar med den här bilden som ruUasupp. Borde man inte försöka överväga ingripanden för att på något sätt hejdadenna prisutveckling, som ändå inte går i demokratisk riktning? Jag har faktiskt försökt se efter, inte baraför ro skuh utan pä fullt allvar, hur förhållandet mellan servering vidstationär restaurangdrift och servering på tåg kostnadsmässigi ser ut i ohkaländer. Det är naturligtvis siffror som vi får ta med en viss reservation, mende kan ändå ha sitt givna intresse. Det visar sig exempelvis att vid stationär restaurangdrifti drar personalkostnaderna av den totala omsättningen förär 1971 medan de vid tågdriften drar . Ser man på priset förtågservering i förhållande tih motsvarande pris vid stationär restaurangdrifti en rad jämförbara länder, så visar det sig, om vi låter den stationärarestaurangdriften betecknas med talet 100, att , som dessa siffrorgäller, fick järnvägarna i talet 125 - ahtså högre pris förtågserveringen än för servering vid stationär drift. hade talet 118,115, 115 och 108. stod på samma tal 100 - försåväl stationär drift som restaurangdrift pä tåg. låg under talet 100och fick talet 90. Jag upprepar att man naturligtvis inte får dra förlångtgående slutsatser eller lita för mycket på dessa siffror. Men de ger ändåen liten mbhck i att det inte bara i utan också i andra länder rör sigom betydligt större omkostnader både personalkostnader och andra kostnader när det gäller servering på tåg. i (vpk); Jag förstår att det är dyrare att bedrivasådan här verksamhet pä tåg, bl. a. på grund av personalkostnaderna. Men vadjag är ute efter är ändå att tendensen är den att det blir svårare för demänniskor, som inte tUlhör den kategori jag förut talat om, att frekventerarestaurangvagnen och försöka fä någonting till livs när de reser. Det är juingen vidare bra utveckhng. Vi kan tänka oss exempelvis en familj pä fyrapersoner som skall göra en längre resa. Det är aUdeles givet att med de prisersom TR nu tillämpar drar sig en sådan familj för att gå tUl restaurang- ellerkafévagnen, även om man har behov av att inta förtäring. Man försöker väl istället plocka med sig smörgåsar eller matsäck av något slag. Det här gäller ju också äldre människor som dels tyckeratt det är dyrt att äta i serveringsvagnen, dels mänga gånger har svårt att gålånga sträckor i tåget. Jag vih understryka att jag tycker det är viktigt attaUa människor kan ges service av detta slag - man skah ha möjlighet att fånågot slags förtäring för annars blir det en odemokratisk utveckling på dethär området. Det bidrar också till alldeles onödigtvis enligt min mening -att ge en mörkare bild av SJ än nödvändigt. När man har fått den härutvecklingen, vad den sedan än beror på, borde man undersöka om man inte kanfinna former för att ordna bhligare servering på tågen. Överläggningen var härmed slutad. reklam för partipolitiska tidskrifter på postkontor Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara i Heden (c) i kammarensprotokoll för intagna fråga, nr 29, och anförde; i Heden har frågat mig om jaganser det vara tillfredsställande med partipohtisk propaganda pä postkontorengenom att det ges möjlighet att göra reklam för partipolitiska tidskrifter. Av de affischplatser som finns pä postanstalterna är vissaförbehåhna postverkets egen information och reklam, medan vissa andra upplåtitstiU en entreprenör för kommersieU affischering. I det avtal som träffats mellanpostverket och entreprenören finns vissa regler om affischeringens karaktär ochinnehåll. Enligt avtalet är bl. a. reklam för tobak, vin och sprit samtpolitisk propaganda förbjuden. Jag anser att postverket har gjort en rimlig gränsdragningnär det gäller den affischering som kan tUlåtas på postanstalterna. Någonpartipolitisk propaganda har inte heUer förekommit i detta sammanhang. Reklamför tidskrifter kan enligt min uppfattning rimligen inte betraktas sompartipoUtisk propaganda. i Heden (c); Jag ber att fä tacka statsrådet försvaret på min fråga. Man blev minst sagt förvånad när man inträdde påpostkontor pä olika platser här i landet och i blickfånget mötte en färggrannaffisch med bhden av herrar och samt i nära nog naturligstorlek och givetvis också med röd text. Postkunder frågade sig allmänt vad somvar orsaken till denna politiska propaganda på våra postkontor och vem som hadegett tillstånd därtUl. Vid en förfrågan hos postverket har meddelats att reklamenpå postkontoren är utarrenderad till annonsbyråer och att postverket sålundainte har något med detta att göra. Som statsrådet sade finns det för denreklamen bestämmelser som bl. a. förbjuder partipolitisk propaganda, reklamför rusdrycker etc.