prot · FW0917 · 1973-12-31 00:00:00 — Förhandhngarna leddes fill en början av herr tredje vicetalmannen. § 1 Justerades protokollet för . § 2 Allmänpolitisk debatt (forts.) Remissdebatten behandlar många områden inomsamhället. Genomgående berör den individens ställning i förhållande tillsamhälle och näringsliv. Jag skall i mitt anförande beröra frågor som har medbihsmens stäUning i samhället att göra. Många frågor tas upp och debatteras utifrån felaktigautgångspunkter. är det helt beroende av att det inte föreliggerhelt tillförlitliga uppgifter. Bilismen är något som de flesta tycker illa om - man fårdet intrycket när man lyssnar tili vad som sägs från talarstol - menden är en alldeles förträfflig mjölkko, har regeringen upptäckt. Bilismen flnnsahtid alt ta till när det fattas pengar till oförutsedda utgifter istatskassan. Den är betydelsefull och oumbärlig för mänga människor. När nubilismen är så bra att ha att ta till när det behövs pengar, kan man ocksä harätt att begära en bättre behandling av bilisten i den politiska debatten. kommer majoritet att fatta beslutom höjd accis, höjd moms och höjd bensinskatt som ytterligare belastar bilistenoch som vanligt hårdast drabbar bilkonsumenten i låg- och medelinkomstklassen. Det nya bilregistreringssystemet betecknades på förhandsom en i förhällande till det föregående idealisk och effektiv problemlösning.Praktiken har visat att det tvärtom nästan genomgående har blivit både mängderav oförutsedda detaljkomplikationer och en helt oacceptabel förlängning avtidsåtgången för registrering. Det rör sig enligtnyligen gjorda undersökningar. Ett av grundfelen torde vara att man mot bilbranschensuppfattning bibehållit länsregister i stället för att övergå tih ett endacentralt register och att man avstått från den föreslagna möjligheten att låtasärskih godkända bilhandelsföretag direkt medverka i registreringsproceduren. En verklig konstighet är kravet på lämplighetsintyg förtypbesiktigade uthyrningsfordon, företrädesvis leasingbilar. Särbehandlingen avdem är märklig med tanke på att konsumenten ändå själv väljer bil i förhållandetil! vad han vill ha. Eftersom det inte behövs lämplighetsintyg för typadebilar när man köper dem, framstår det som världsfrämmande att det skullebehövas för typbesiktigade uthyrningsfordon. Härtih kommer att om typintyget är30 dagar gammalt eller äldre krävs dessutom kontrollbesiktning.Tillsammantaget innebär de här kraven inte bara komplikationer ochtidsförluster - uthyrningsföretagen kan ju ha lång väg till enbilprovningsanstalt - utan ocksä avsevärda kostnader för konsumenterna, ahtutan den ringaste nytta. När det gäller dieseldrivna fordon det är speciellt dentunga trafiken som berörs - så har beslutat om införandeav kilometerbeskattning. Mot kilometerskattetanken finns ingenting att erinramen väl mot det sätt pä vilket den genomförs. Olika delbeiänkanden harförelagts och beslutats av . En alltför sen presentation avinformation och material inför övergången till kilometerskatt har vållatkomplikationer och näst intill förvirring. Man står här inför en situation sompåminner om den införda kontrollen av dieselavgaser. I detfallet dröjde det innan ett "pappersbeslut" fick effekt ipraktiken. Såväl kilomelerskatten som bilregisterreformen föranlederett krav på ökad kontakt med praktikens folk när det gäller dylika reformer.Det understryks med tanke på de risker som följer av reformivrarnas ambitioneratt skah gå först med reformer på bäde trafiksäkerhetens ochmiljöskyddets områden, delvis utan att man hunnit få hållbara bevis för attåtgärderna får avsedda effekter. När det gäller bilbeskattningen skulle en storrationalisering, som också finge effekter på registreringsarbetet, nås om manavskaffade fordonsbeskattningen för bensindrivna bilar parallellt medinförandet av kilometerskattesystemet och tog ut motsvarande belopp genom höjddrivmedelsbeskattning. Det skulle också förebygga en under nuvarandeförutsättningar oundviklig skattesmitning och innebära en avsevärd lättnad förflertalet av de 2 500 000 personbilsägarna, som efter debitering fär lösa utskattekvitton för att inte tala om risken för komplikationer om kvittonakommer bort. Man reagerar också mot att det i det nuvarandeskattesystemet inte längre accepteras av länsstyrelserna att bilhandelncentralt löser fordonsskatten för begagnade lagerbilar . I en myckel negativ dager försöker man i desensationshungrande kväUslidningarna och i vissa TV-program framställa denauktoriserade bilhandeln. Den organiserade och auktoriserade bilhandeln vet omatt det finns mindre pålitliga och inte branschanslutna företag, men organisationenhar mycket liten hjälp av samhället när det gäller att komma till rätta med deproblemen. En omfattande skatteflykt - inte bara när det gällermervärdeskatt utan också i andra avseenden förekommer inombilreparations-branschen i anslutning till irreguljärt yrkesarbete. Ofta görifrågavarande företag under hänvisning till näringsfrihet ochkonkurrensbegränsningslag anspråk på prjsförmåner för reservdelar o. d. frånlokalgrossister. Därför är det intressant att få besked om huruvidavederbörande verkligen är registrerade för mervärdeskatt. Om man då begäruppgift härom från respektive länsorgan, riskerar man emehertid att få beialaför sådana uppgifter. Det förefaller inte vara orimligt att respektivesamhähsorgan i stället aktivt medverkade tih en lämplig kontroll inommotorbranschen -liksom på andra motsvarande områden i frågor som kanföranleda ingripande från statsmakterna. Särskilt motorbranschenskontrollfrågor har alltför länge förhalats medan man samfidigt ägnar storenergi åt sådant som egenthgen mer hör till propagandaområdet. Jag vill erinra om näringslivets krav på enmer rättvisande utredningsverksamhet inom pris- och kartellnämnden. Förnärvarande koncentrerar man sig på enbart marginalbelysning på ett sätt somofta får publicister och allmänhet att tala om enorma vinster för berördföretagsamhet, trots att det i själva verket oftast rör sig om nödvändigomkostnadstäckning, som inte kan minskas utan kompensation på andra områden såatt slutresultatet för konsumenten blir detsamma. Även om dessa effekter äroavsikthga, innebär denna ofullständiga utredningsverksamhet en snedvridandepropaganda mot näringshvet och står inte i överensstämmelse med den uttaladeriktlinjen för verksamheten, att den skall bedrivas i bästa möjliga samförståndmed de undersökta parterna. Slutligen hoppas jag att bilindustrin,återförsäljarföretagen och de organiserade serviceföretagen i fortsättningenkommer att behandlas mera objektivt även i riksdag. Bilismensysselsätter ju ändå 360 000 människor i det svenska samhället. Jag har begärt ordet för att ta upp en frågasom jag anser vara angelägen, nämligen demokratin i samhället. Det är möjligtatt dessa synpunkter med fördel också hade kunnat framföras inom ramen för dendiskussion som har förts om regionalpolitiken i denna debatt. Demokratifrågorna har diskuterats av och till och senast idenna kammare inom ramen för den regionalpolitiska debatten vid förra åretsriksdag. Frågor som rör den kommunala demokratin är föremål för utredning.Försöksverksamhet pågår pä arbetslivets område för att stärka och fördjupa deanställdas delaktighet i arbetsprocessen. Det finns anledning att notera dennaaktivitet med stor tillfredsställelse. Enligt mitt förmenande finns det anledning att kritisktgranska vissa inslag i demokratidebatten. Det finns anledning varna för vissavad jag skulle vilja kalla "abstrakta" och "idealiserande"inslag. Det finns anledning fråga sig om man pä vissa häll ifrågasätter den representativademokratin. "Pamp" har blivit beteckningen pä snart sagt alla sombetrotts med något uppdrag, fackligt eller politiskt. Det finns anledning frågahur man tänker sig att demokratin skall kunna fungera om inte genom enskildamänniskor. Naturligtvis skall dessa enskilda människor fungera i samarbete medandra och i nära kontakt med sina uppdragsgivare. Min varning för vad jag betecknade som"abstrakta" och "idealiserande" inslag vid behandlingen avdemokratifrågorna bottnar i uppfattningen att vi kan riskera att hamna i ensituation där de demokratiska formerna för samhällelig verksamhet drabbas avhandlingsförlamning. Jag vill gärna koppla detta till frågan omregionalpolitiken. demokratinlösa för människorna angelägna frågor, mister den mycket av sitt värde. Varjesann vän av demokratin måste därför göra klart försig, att en i verklig meningdjup och sann demokrati måste organiseras så att den kan fungera och, som jagnyss sade, lösa för människorna angelägna frågor. kan man rent teroretiskt vara anhängare av demokratimen ha rätt ohka meningar om demokratins innehåll. Vi ansluter oss till pohtiskdemokrati. Vidgar vi demokratifrågan till att gälla inflytande på den egnaarbetsplatsen eller på det ekonomiska livets område, blir enigheten långt ifrånlika stor. Många av dem som från borgerligt håll är ivriga att diskuterademokratifrägor är rätt tystlåtna när det gäller denna del av demokratin. Jag vill nu återknyta till den fråga jag inledningsvisomnämnde. 1 anslutning till regeringens proposition om regional utveckling ochhushåUning med mark och vatten förelåg ett antal borgerliga motioner, där manframhöll det angelägna i att olika frågor som har med den regionalautvecklingen att göra överlämnades till s. k. länskommunala organ. Man utpekadedärvid alternativt landstingen eller landstingens förvaltningsutskott. Fränsamma håll har man i andra sammanhang sagt sig vilja införa vad man kallar"länsparlament". Man säger sig härigenom vilja genomföra "envidgad länsdemokrati". Jag måste bekänna att jag inte kunnat sluta förvånamig över den dualism som präglar dessa tankegångar. Tar vi exempelvis planeringsfrågorna, så har ju denhittillsvarande ordningen varit den, att kommunerna haft ett avgörandeinflytande både som initierande och verkställande. Att arbetet sker i samverkanmed länsstyrelserna betraktas av alla som naturligt. Hur tänker man sig attrelationerna mellan exempelvis landstingens förvaltningsutskott och denenskilda kommunen skall lösas? Ett som man säger "avgörande inflytandefrån länskommunala organ" måste med nödvändighet innebära en inskränkningav primärkommunernas handlingsmöjligheter. Och skulle det innebära en vidgaddemokrati? Jag har svårt att se detta. Det finns naturligtvis många aspekter på frågan om s. k.länsdemokrati. Låt mig beröra ytterligare en. är i fråga om befolkningett litet land. Vi vet ocksä att förhållandena skiftar mellan olika regioneroch län. Ett system med "länsparlament" skulle knappast vara ägnatatt öka möjligheterna att solidariskt lösa olika landsdelars problem. Man hartvärtom anledning befara att det skulle kunna bli en grogrund förmotsättningar. Personligen vill jag hävda att en sådan ordning knappast skullevara ägnad att öka jämlikheten mellan ohka delar av vårt land. Vi står nu mitt uppe i fullbordandet av en kommunreform.Syftet med denna är ju bl. a. att skapa tiUräckligt stora och bärkraftigaenheter, som kan lösa för kommuninnevånarna angelägna frågor. Först om sä kanske blir den kommunala demokratin meningsfull. Min erfarenhet av rätt många årskommunalt arbete är bl. a. att de enskilda kommunerna har behov av godakontakter med olika statliga organ och instanser. Har man frän borgerligt hälltänkt förändra och försämra primärkommunernas ställning härvidlag? I fråga omlandstingskommunerna förehgger självklart såväl praktiskt som principielltsamma behov. resonemangblir att primär- och sekundärkommunerna som bör vara likställda iförhållande till statsmakterna. Det finns, herr talman, anledning ställa frågan om manfrän deras sida som säger sig ivra för s. k. länsdemokrati anser att vi intehar en demokratisk ordning i länen . Man får nästan en känsla av att sä ärfallet. Personligen anser jag att man frammanar en vrångbild. Så vitt jag vetfungerar de landstingskommunala organen på politiskt valda mandat. Vad gällerlänsstyrelserna består dessa som bekant numera av politiskt valda lekmän.Såvitt jag känner till har någon kritik inte riktats mot den numera gällandeordningen från de breda medborgargruppernas sida. Jag har uteslutande uppehålUt mig vid frågor somhar med den del av demokratin att göra som representeras av samhäUet och dessorgan. Det finns emellertid också anledning att peka på de politiska partiernasroll i sammanhanget, för att inte säga folkrörelsernas roll. Demokrati kanaldrig förverkligas utan medverkan från de enskilda människorna ochorganisationerna. Historien om demokratins framväxt i vårt land är i hög gradhistorien om Folkrörelsesverige. , ocharbetarrörelsen banade väg för demokratin. Kampen mot orättvisor och vrånghetblev inspirationskällan. I ett TV-program berättade en f. d.statare, , om sitt liv och sina upplevelser. Hans skildring sägeråtskilligt om då demokrafin satt trångt. Jag vill här ge röst åtstataren . Jag citerar en del av vad han framförde i programmet. "1 program efter program pratade dom" alltså programmakarna "om den gröna vågen, och livet på landet framställdes som ensörgårdsidyll. Det fattiga folket, vi statare, kände inte till någon gammal godtid. Men den onda tiden upplevde vi . Jag minns den ständigaskräcken", säger . "Vi statare var rädda för allt.Medlemskap i fackföreningen, politisk verksamhet, medförde uppsägning. Manskulle buga och bocka för att få stanna kvar. Trots att jag nu bott i eget husi sitter statarskräcken kvar i kroppen." "Statararbetet satte sin prägel pä individen. Ändåvar det inte det härda arbetet, slitet, som var det värsta utan det var denständiga förnedringen. Att bli betraktad som andra klassensmedborgare och känna kravet att behöva stå med mössan i hand. Jag hade svårtför det. Men fick man svälja förtreten. Om inte för annat så förbarnens skull. Jag erfar en skräck vid tanken på detta", säger . "Det var trycket från ett omänskligt hårt arbete, från enomänskligt läng arbetstid, frän en omänskligt dålig levnadsstandard. Alltdetta har märkt mig. Jag är glad att inte existerar längre." avslutar: "Därför vill jag säga detta.Vi har fått mycket förbättringar. Vi har fått en ganska bra folkpension. Vi harfått semester åt dem som arbetar. Vi har fått sjukkassebidrag. Vi har fåttmånga sociala förbättringar. Jag hoppas och tror att den dagen skall komma dåvi även har genomfört den demokrati som vi i arbetarrörelsen sen barndomen harkämpat för och väntat pä." Skälettill att jag velat referera stataren är att jag - som jagsade inledningsvis anser att demokratidebatten i ahtför hög grad har handlatom abstrakta och idealiserande ting. Demokratifrågan handlar mera ominnehållet. Nog finns det anledning att undra över att partier, som, när dehade stort inflytande, agerade ståndaktiga tennsoldater mot allademokratiseringssträvanden, nu söker framstå som ivriga förkämpar för ökad ochfördjupad demokrati. Det finns för övrigt tecken som tyder på att kampen pådetta område ännu inte är slutförd. Lät mig , herr talman, återknyta till frågan omden kommunala demokratin. Jag vill se den som ett medel för att uppnå politiskamål. Jag vill se den som en arbetsform där enskilda människor engagerats i ochgenom sina organisationer. Möjligheterna att förverkliga uppbyggnaden av starkaoch livskraftiga regioner kan förverkligas endast i ett nära samspel mellan enstatsmakt med tillräckliga resurser och väl fungerande kommuner. Det voreödesdigert om vi finge en utveckling där möjligheterna till ett gemensamtansvarstagande försvagades. Det vore särskilt ödesdigert för de svagareregionerna i vårt land. i (m): Det är en händelse som ser ut som en tankeatt ingen av partiledarna i sina anföranden tog upp de stora nödfrågorna ivärlden -bortsett nu från kamp, dess krig och fred. För övrigt tegman. Men det talades mycket om solidaritet - mest om solidariteten innanförvårt eget stängsel. Särskilt statsminister talade fina ord omsolidaritet. Han citerade ocksä befrielseledaren i /AmilcarCabrals ord där han sade; "Solidaritet utan jämlikhet är bara välgörenhet,och välgörenhet har aldrig bidragit till folkens och människornasframsteg." Jag tror att det var en dålig översättning av vad Cabral sade.Det finns inte något förnedrande i välgörenhet. Det kan aldrig vara fel attgöra väl. Och vi har sannerligen så pass långt kvar till den solidaritet då videlar Uka med våra nödlidande bröder, att vi har all anledning att begynna medvälgörenhet. Om det nu är så att solidaritet utan jämlikhet bara är välgörenhetär det precis hka sant att solidaritet utan praktisk välgörenhet är hyckleri. Hur kan man i en allmänpolitisk debatt, dä man harmöjlighet att spela över alla politikens fält, förtiga mänsklighetens mestangelägna ärende just nu? Det fattar jag inte. Vad är det för skygglappar våraledare bär? Det är förstås valåret som spökar, och jag vet att det inte ärtaktiskt att i valprogrammet gå ut med u-landsstödet som en integrerande del.Det vinner man inga röster på. Men sanningen måste väl ändå fram, och den måsteväl "fä rätt av sina barn" . I stället får man fram reformer som gagnar oss självainnanför stängslet, och det är gott och väl. Jag har ingenting att säga om denGudi välbehagliga tandvårdsreformen, som skall ge oss alla bättre möjlighet atttugga. Men kom ihåg att vi lägger fram den vid dä miljoner människoringenting har att tugga alls. samlades vi kring enprocentsmålet föru-landshjälpen. Det vet vi att de flesta är beredda att retirera från, och detgäller alla partier. Vår utrikesminister har inte heller haft nog råg i ryggenför att föra det på tal i tredje huvudtiteln av statsverkspropositionen. Därsägs ingenting om det mål som vi1968 alla slöt upp omkring, många med bombastiska uttalanden om att "vimåste visa solidaritet med svältande folk" osv. Om nu u-landsfrågan är så otaktisk i valrörelsen att ingetparti vågar gå ut med den, skulle man då inte kunna höja den överpartigränserna så att en för alla och alla för en stod fast vid de löften mangav 1968? Då behövde inget enskilt parti komma i skottlinjen, och då skulleockså solidariteten inanför stängslet få en ny dimension. i (s): Jag skall i mitt anförande beröra ett paraktuella frågor ur värmländsk synpunkt. är ju ett typiskt skogslän, där jord- ochskogsbruk samt järnhantering dominerar. För inte hade vi ca25 000 brukningsenheter inom jordbruket, men antalet enheter har snabbt minskatunder årens lopp. Regering och riksdag har tagit mångalovvärda initiativ för att motverka och fördröja denna process i samband medpågående rationalisering. Jag skall här endast nämna några. På det trafikpolitiska området vill jag peka på två förlänet betydelsefulla initiativ. Utbyggnaden av och placeringenav en isbrytare i möjliggör dels att kan trafikeras med s. k.året-mnt-sjöfart, dels att effektivare tonnage kan befara vårt sjösystem fränVästerhavet. Dessa åtgärder innebär betydande förbättringar för hela regionenrunt , och för oss värmlänningar betyder det en välkommen förstärkning. Den betydande statliga och kommunala satsningen på sågen iRansby och spånplattefabriken i visar att samhället går in i glesbygdsområdenoch satsar där det verkligen behövs. Miljön betyder myckel för människorna, och vivärmlänningar är tacksamma för att vi blivit ihågkomna vid utlokaliseringen avstatliga verk. Vi har en bra miljö och ett vackert landskap, och detta bör varaargument nog för att skall kunna enas om att fullföljautlokaliseringens etapp 2. När det gäller den yttre miljön återstår många problem,även om vi i upplever det gångna året som ett mycket miljövänligt år.Utbyggnaden av miljöpolitiken har gett istathga satsningar. Industrin har erhåhit s. k. miljöbidrag med 21 642 000kronor, och de kommunala reningsverken har fått resterande 15 614 000 kronor.Delta är verkligen satsningar som vi värmlänningar uppskattar. Lågkonjunkturen har inte bara varit negativ. Den harförbättrat reningsgraden hos industrier och i kommunala reningsverk, och vi harfått ett mera miljövänligt . Vi är på god väg att infria förväntningarnaom det mångomsjungna "sköna ". Våra efterkommande kommer attbetrakta dessa miljöåtgärder som framsynta. De har gett oss ökadsysselsättning. Det är inle två förlorade år, som vissa borgeriiga politikerframhärdar i att påstå som de taiarom ytterligare miljösatsningar. Beträffande övriga yttre miljöåtgärder vill jag nämna denutredning som tillsatts om fortsatt utforskning av . All tUlförsel avföroreningar till registreras, och kommer bakteriehalt, planktonoch fiskfauna att undersökas. Med andra ord tillmäts ett riksvärde,hkvärdigt med t. ex. . Denna kust- och vatteninventering är behövligoch kommer naturUgtvis atl bli till stor nytta i vårt framtida miljöarbete förett bättre . Miljödebatten förs överallt, och människornai norra delarna av vårt län känner oro inför morgondagen. Vad betyder denmoderna skogsavverkningen med därtill hörande kalhyggen som storbolagen -Uddeholmsbotaget, Billerud och vissa övriga koncernföretag - med stor framgångexploaterar? Bolagens direktörer avsäger sig allt ansvar, och bl. a. iortstidningen hävdas att det här med lokaliserings- ochsysselsättningspolitik är det inte storbolagens skyldighet att ordna. Upplysningsvis kan nämnas att kalhyggen och lokalskogsbrist i Bergslagen intill gruvfälten tidigare blivit föremål förregeringsingripande med något annorlunda formulering. Man hade i Bergslagensedan 15001600-talen s. k. svedning av marken, och i stort sett fungeradedetta bra. Men ibland blev det lokal skogsbrist intill gruvfälten pä grund av destora mängder ved som åtgick till gruvhanteringen. Det gick så långt attgruvpatronema förmådde regeringen att utfärda förbud mot svedning - eller, somdet står i handlingarna ; "Låter någon svedja eller någonannan svedja sin skog dömes till böter; kommer han äter dömes hantiU galgen, varifrån vi icke honom vill benåda eller pardonera." Det vardåtidens brukspatroner och dåtidens borgerliga regeringar som utfärdadeliknande dekret. Jag har velat nämna detta eftersom det tillsatts enutredning om just kalhyggen och skogshantering. Den s. k. jämhetsparagrafen iskogsvärdslagen måste ändras, och jag hoppas att den arbetsgrupp som tillsattsinom verkligen framlägger konkreta förslag som utmynnari ändring av nämnda jämhetsparagraf. Utredningen har ju även att beakta desysselsättnings- och miljöpohtiska samt ekologiska verkningarna av vår modernaskogshantering. Befolkningen i skogslänen är oroad och motser med störstaförväntan arbetsgruppens förslag och åtgärdsprogram. Det är min förhoppning attutredningsförslaget ger svar på de frågetecken man möter på skilda håll ilandet. Ett annat önskemål som vi möter är att skogsbilvägarna iökad utsträckning måtte öppnas för allmänheten och för det bilburna fritidsfotketoch att därmed människorna når fritidsområdena. Även här bör en ahmän översynoch en lagändring göras så att vi kan öppna alla skogsbilvägar för människornasom vill åka ut i naturen. Jag skulle avslutningsvis vilja säga någraord om den utredning som tillsatts som bl. a. har tiU uppgift atl kartlägga ochinventera eventueha ytterligare kraftverksutbyggnader i och andraälvar. Människorna i Klarälvsomrädet är oroade inför ytterligare exploateringav . Man minns tidigare korttidsreglering av Klarälven.Ortsbefolkningen höjer protester mot ytterligare utbyggnad, ocheftersom vattenlagsutredningen behandlar enomfattande översyn av vattenlagen hoppas jag atl man i ökad utsträckningfrämjar naturvärdsintressena och att regeringen ocksä skall ha sista ordet närdet gäller eventuella kommande utbyggnader. Den tidigare korttidsregleringen iHöljes har för aU framtid satt sina spår -försämring av fisket, onormalstranderosion och isbildningar . Detta bör inte upprepas. Jag hoppas att utredningsmannen tar med detta i sinslutliga bedömning av eventueha kraftverksutbyggnader. Jag skaU inte härföregripa utredningsmannen. Men mycket talar för att utrymmet förkraftverksbyggnader i är ytterst begränsat. Som ett bra komplement till miljövänliga satsningar kannämnas de utredningar som pågår.