prot · FW09119 · 1973-12-31 00:00:00 — Jag tycker att utskottsbetänkandet kunde ha blivitenhälligt, därför att vi ändå i många avseenden är överens i synen pä de storaskolenheterna, I motsats till majoriteten menar vi att nägot bör görasredan i dag. Det kommer väl i alla fall att ta åtskilliga år - kanske flera änman tror - innan några beslut kan bli följden av utredningens resultat. Undertiden får vi inte lämna nägon möda sparad för att försöka förbättra,arbetsmUjön pä största arbetsplats vUket ju den svenska skolan är.Därför ber också jag att fä yrka bifall tUl den vid betänkandet fogadereservationen. HerrSTÅLHAMMAR (fp): Först en kommentar i anledning av herrLövenborgs anförande. Han började med att säga att kommunisternainte hade någonting tUl övers för det borgerliga hackandet på de storaskolenheterna. Därefter talade han om värdet av mindre skolenheter, och sä sadehan att däremot kommer hans parti inte att rösta för den reservation som talarför mindre skolenheter. Jag hoppas att inte tror att vi harnågonting till övers för det kommunistiska hackandet på de stora skolenheterna. Det finnsen möjlighet att nu uttala sig mot fortsatt byggande av stora , eller hur det nu tar innan SIAkommer med sin utredning, behöver vi inte riskera att nian gör felsatsningar.Man skall inte som hota med att om det inte blir som vpk hartänkt sä har man anledning att komma tillbaka. Just nu finns det möjlighet attdelta i ett beslutsfattande, och sedan fär vi se hur allvarligt menadkommunisternas oro över de stora skolenheterna är. sade att han drog en annan slutsats av minapåståenden än vad jag själv gjorde, och det kan man naturligtvis göra. Detmåste ändå, , slås fast att det inte finns nägra forskningsresultatsom entydigt talar för eller emot stora eller små skolor. På den punkten är visäkerligen överens. Man kan heller inte från forskningens sida säga att rnaninom överskådlig framtid kan komma med sådana forskningsresultat. Man har intenägon metod som gör att man kan frilägga variabeln stor skolenhet. Däremot vetvi erfarenhetsmässigt att den lilla skolan har stora fördelar. Psykologer,kuratorer, sociologer, föräldrar och lärare - alla talar positivt om den. Vikan inte finna ett enda exempel på att den stora skolan har några fördelarutöver integrationstanken som vi har talat om. Men efter att nu ha slagit fastatt den inte betyder lokalmässig integration skulle vi alltså på basis av detvi nu vet och det vi inte vet om den stora skolans nackdelar kunna slå fast attSÖ redan nu skulle kunna utfärda anvisningar om att vi i fortsättningen inteskall bygga stora gymnasieskolor. Skolanläggningars storlek i och igymnasieskolan (vpk): Jag sade mte, , att vi intehade någonting till övers för det negativa borgerliga hackandet mot storskolor na, utan vär principiella syn är att vi inte har någonting tUl övers för det negativa borgerliga hackandet som ytterst har sin grund i att man är negativ mot det reformerade skolväsendet, och det är någonting helt annat, , Vi är lika angelägna som deborgerliga reservanterna att få ett slut på stoiskolebyggandet. Det har utlovatsatt en utredning skall vara slutförd till , och det är intelångt till dess. Vi fär då se vilka resultat den uppvisar. Har man i denutredningen inte tagit itu med de frågor som här debatteras och framlagtacceptabla förslag, dä kommer saken i ett annat läge för oss. Att säga det ärinte att hota. Då har vi all anledning att ställa krav om utarbetande av klararekommendationer. Det är att hoppas att en sådan deklaration också påverkar densittande utredningen. Efter mitt anförande är det väl också överflödigt attupprepa att vi är motståndare till byggandet av jätteskolor. Vi inser alla denegativa konsekvenserna därav, både för lärare och för elever, och viförbehåller oss alltså rätten att komma igen. har inte förstått vadutbildningsutskottet säger. Utskottet tar inte ställning till frågan om småeller stora skolor utan noterar att har begärt enutredning om anpassningsproblematiken i skolan. Den utredningen kommer om några Skolan läggn ingår s storlek i och igymnasieskolan månader,och vi har velat awakta dess resultat innan vi lämnar nya rekommendationer justbeträffande dessa anpa.ssningsfrågor. Det är det, herr talman, som motiverarmitt yrkande om bifall till utbildningsutskottets förslag. Jag har, , mycket väl förstått vadutskottet säger. Däremot tycker jag det är felaktigt eftersom man redan nuskulle ha vänt sig mot de stora enheterna pä gymnasieskolan. får själv försöka förklara hur det kan gäihop att man å ena sidan talar mot stora skolenheter och ä andra sidan intestöder en reservation med samma inriktning. När talar om att vi på något sätt skullevara negativa till skolreformerna, är jag övertygad om att han inte kan hittaett enda bevis för detta påstående. Däremot har vi från sida helatiden krävt att om vi nu har en skola, för vUken vi har slagit fast vissagemensamma mål, så måste vi också ge den resurser att uppfylla dessa mål. En avde väsentligaste resurserna är att skolenheterna får en sådan utformning atttalet om sociala mål inte fuskas bort. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vUl att kammaren bifaller utbildningsutskottetshemställan i betänkandetnr 33 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat; § 16 Föredrogs utbildningsutskottets betänkande nr 34 ianledning av propositionen 1973:78 om utformning av praktiken för studerandevid lärarhögskolas lågstadie-, mellanstadie- och ämneslärarlinje m, m, jämtemotioner. § 17Ämnesutbildningen av lärare i språk, biologi m, fl, ämnen Föredrogs utbildningsutskottetsbetänkande nr 35 i anledning av motioner angående ämnesutbildningen av lärare ispråk, biologi m, fl, ämnen, I detta betänkande behandlades motionerna 1973:39 av m, fl, (fp) i vad avsåghemställan att skulle begära en översyn av behörighetskraven förspråklärare samt 1973:174 av m, fl. (fp) vari hemställts attriksdagen hos Kungl. Maj:t begärde en översyn av lärarutbildningen iblockämnena biologi, samhällskunskap och svenska. Ämnesutbildningen av lärare i språk, biologi m. fl. att skulle avslå motionerna 1973:39 och1973:174, förstnämnda motion såvitt nu var i fräga. Vi har från sida tidigare vidflera tillfäUen understrukit att lärarutbildningen rnåste ses över medmålsättningen att låta lärarutbUdningen i varje ämne anpassas tiU det speciellaämnets struktur. För egen del har jag tagit uppsituationen för de s. k. blockämnena svenska, biologi och samhällskunskap. Som jag ser det är dessa grundläggande synpunkter precislika gUtiga som förut, även om utskottet den här gången säger attutskottet för sin del inte vill utesluta att man i ett större sammanhang kankomina att behöva göra en översyn av utbildningstidens längd. Det är ju ensorts principiellt medgivande av att den argumentation som vi länge har fört ärriktig. Enligt min mening är emellertid en sådan här översyn omedelbartpåkallad. Att hänvisa tUl pågående försöksverksamhet och studieplansöversynerär en sorts evighetsargument. Det pågår alltid nägon översyn det kan alltidåberopas och det har också åberopats förut av utbildningsutskottet. Jag har, herr talman, begärt ordet bara för att säga attjag tycker att behovet av en översyn av lärarutbildningen från de principiellaargument som vi har anfört tidigare är bättre dokumenterat äntidigare. För egen del vill jag stå fast vid de argument som jag i motionsformhar framfört och yrkar bifall till motionerna 39 och 174, Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs pä bifall tilldels utskottets hemställan, dels motionerna nr 39 i motsvarande del och nr 174,och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Översyn av lagen om biblioteksexemplar av tryckt skrift § 18Översyn av lagen om biblioteksexemplar av tryckt skrift Föredrogs utbildningsutskottetsbetänkande nr 36 i anledning av motion om översyn av lagen ombiblioteksexemplar av tryckt skrift. 1 vär motion nr 687 har vi sagt att det är avavgörande betydelse för och för forskningen i attvärt nordligaste universitetsbibliotek fär arbeta under samma villkor och medsamma resurser som tillkommer de övriga universitetsbiblioteken i vårt land.Det kravet borde vara sä självklart att det inte behövde skrivas in. Men dagensläge visar att Umeäbiblioteket under många är har bhvit så bokligt undernärtatt det råder en mycket stor skUlnad i resurserna. När för sju är sedan beslutade att det s. k.granskningsexemplaret skulle gå till det då unga universitetsbiblioteket iNorrland var säkert målsättningen att därmed skulle få en fullgodförsörining med svenskt tryck. Sä har det inte blivit. Man kan fråga varför. En undersökning som gjordes visadeatt knappt hälften av tryck hade levererats tUl i undersökningar har visat i stort sett samma resultat. Vart tar då böckerna vägen? Det tycks vara omöjligt att fåklarhet i den frågan. Levereras de inte från tryckerierna? Eller kommer de borti hanteringen? Det måste gå att fä klarhet i detta, Svinnet har emellertid bidragit till en mycket kraftigunderförsörjning av Umeåbiblioteket. visade en redogörelseatt medan t, ex, hade ca 2 miljoner böcker ochnågra miljoner småskrifter fanns i endast ca 250 000 böcker och ca 100 000småskrifter. Denna utveckling får inte fortsätta, om vi skall klaramålsättningen att ge undervisningen och forskningen vid sammavillkor och samma möjligheter som undervisningen och forskningen vid de övrigauniversiteten i landet. Jag beklagar att utbildningsutskottet inte har tagitsteget fullt ut och ansett att den utredning som man förordar också skall fåöverväga möjligheterna att ge Umeä ett fullständigt bibhoteksexemplar. Jag ärmedveten om det omöjliga i att försöka få att fatta ett annat beslutän det som ett enigt utskott förordat. Men jag vill ändå ge några synpunkter påutskottets förslag. Beträffande den del av motionen som rör Umeåproblemet harutskottet nöjt sig med att strama upp riksdagsbeslut. Utskottet harfunnit det "anmärkningsvärt" att inte Kungl, Maj:ts beslut omleverans till har kunnat efterlevas, I bedömningen av det anmärkningsvärdaär jag helt överens med utskottet. Jag är förvånad över att vi inte harresurser som kan lösa "mysteriet med de försvunna bokleveranserna",särskilt sorn de fortsätter år . har utskottet sagt ifrån att det ankommer pä Kungl,Maj:t att besluta orn erforderliga åtgärder. Jag hoppas att de åtgärderna sättsin mycket snabbt. Men ingen skall tro att en sådan undersökning leder fram tillnågot snabbt utjämnande resultat i leveranserna och inte heller till någonutjämning av den eftersläpning i bokförsörjningen som Umeäbi- Som universitetskanslersärnbetet riktigt påpekat i sinanslagsframställning för nästa budgetär måste nu ett ordentligt tilltagetbokanslag komplettera granskningsexemplaret, UKÄ har föreslagit 162 000 kronor.Jag anser detta vara ett minimum. Det möjliggör inte någon återhämtning, somockså hade varit nödvändig, men väl en möjlighet till en jämUkare aktuellbokförsörjning. Ett bifall till bokanslaget och till UKÄ:s begäran ompersonalförstärkning i för vård av småtrycket är oeftergivliga krav, omden målsättning vi noterat i vår motion, om jämhka villkor för Umeåbiblioteketmed de övriga universitetsbiblioteken, skall kunna åstadkommas. Jag vill också erinra om att i remissyttrandena överstatskontorets då gjorda utredning om biblioteksexemplar har rektorsämbetenavid universiteten. Tekniska högskolan i ,och högskolan i kraftigt understrukitvikten av att frågan om försörjning med svensk htteratur åtuniversitetsbiblioteket i Umeä löses på ett tillfredsställande sätt.Alla är överens om att nuvarande situation är högst otillfredsställande.Utifrån den bedömningen måste också statens insatser för en förstärkning avundervisnings- och forskningsbibhoteket i Umeä sättas in. Jag har, herr talman, inget annat yrkande än utskottets,som innebär att som sin mening ger Kungl, Maj:t till känna vadutskottet har anfört. Jag uppfattar utskottet så att det delar motionärernaskrav på att skall få samma vUlkor och resurser somtillkommer övriga universitetsbibliotek när det gäUer försörjningen med tryck.Det är bara i fråga om sättet för bok- och trycksaksförsörjningen som utskottetinte velat instämma i motionärernas uttalade mening, I detta anförande, under vilketherr förste vice talmannen övertog ledningen av kammarens förhandlingar,mstämde herrar i (c) och (), () och fruNormark (s) samt (). Vi har sedan många är en metod att förse fyrastora universitetsinstitutioner med litteratur innebärande att alla tryckeriertill dessa institutioner måste leverera ett exemplar av aUt vad de trycker.Metoden var nog riktig pä sin tid, men den betyder att alla broschyrer,alla redovisningar i klubbar och föreningar, allt som över huvud taget trycksskall skickas tUl dessa institutioner. Det innebär mängder av trycksaker avvUka en mycket stor del knappast kan ha något som helst intresse förvederbörande institution. Detta är motivet tUl att utbildningsutskottetframhåller att hela denna fråga måste ses över i syfte att åstadkomma enbegränsning av den tryckmängd som skickas till de fyrauniversitetsinstitutionerna. vill naturligtvis inte att skallvara sämre försörjt än de övriga universiteten. Problemen är stora och svåra.Det gäller inte bara Umeåuniversitetet utan också universitetsfilialerna.Därför finns det anledning att se över hela denna fråga, när vi en gäng tarställning till U 68,-s förslag bl, a. om nya orter för postgyrnnasialutbildning. Översyn av lagen om biblioteksexemplar av tryckt skrift Översyn av lagen om biblioteksexemplar av tryckt skrift Jag ville tUlägga en sak, herr talman, som jag anserutomordentligt viktig. skall få sina böcker på det sättetatt de böcker som tryckfrihetsgranskas efter granskningen skickas till Umeäuniversitetsbibliotek. Tyvärr kommer en stor del av dessa böcker, oftast deintressantaste, finaste och mest läsvärda, bort på vägen. Statskontoret har observeratdetta och framhåller en ganska märklig inställning, tycker jag - att det ärså svårt att kontroUera detta och att metoden knappast kan fungera. Utskottetmenar tvärtom att och Kungl, Maj:t har bestämt attgranskningsexemplaren skall gå till Umeåbiblioteket, Då skall de också dit.Detta ger utskottet nu Kungl, Maj:t till känna. Det är en stark reaktion frånriksdagens sida mot ett tillvägagängs-sätt, som inte sanktionerats avstatsmakterna. Med understrykande av den sista satsen iutskottets skrivning yrkar jag bifall till utskottets hemställan. HerrWIKSTRÖM (fp): Utöver vad utskottets ordförande har nämntvill jag citera några avsnitt ur en artikel i tidningen , somtar upp de problem som gäller granskningsexemplaren och deras hanterande idepartementet. Där konstaterar , som är den svenskaförlagsverksamhetens , följande; "För en stor del av granskningsexemplaren av underhållslitteratur som inte kan tänkas sära , konung eUer fosterland - nedsätts bruksvärdetför Umeä universitetsbibliotek genom att anställdaläser böckerna för eget nöje. Därigenom försenas översändandet till Umeäuniversitetsbibliotek, och exemplaren kommer fram med tydliga tecken på att havarit lästa. Man föreställer sig också att kontrollen av exemplaren kanbli bristfällig när böckerna avlägsnas från departementslokalerna och tas hemav nitiska 'granskare'. Läslusten är uppenbarligen stor. Jag har t, o, m, upplevtatt man från ringt och begärt ett extragranskningsexemplar av en populär bok som inte kan tänkas såra någon det varThor ," Det förefaller orimligt att de exemplar förläggarna ärskyldiga att ställa till förfogande skall utnyttjas i en gratis läsecirkel förjustitiedepartementets anställda och inte behandlas som anförtrott gods,vilket skall expedieras till Umeä, Därtill kommer att kontroll över destörre verken är helt bristfällig. Det finns klara exempel på att dyrbarabokverk försvinner under hanteringen i departementet, och det fåråterverkningar för . Att förhållandena är sådana bekräftas utan omsvepnär man ringer till departementet och talar med den tjänsteman som har ansvaretför granskningsexemplaren. måste det ske en ändring. Om en anställd inom polisendricker ett glas av beslagtagen sprit betraktar de rättsvärdande myndigheternasom sitter i säkert detta som allvarligt. Men det ärminst lika viktigt att man handskas varsamt med allt anförtrott gods och inte nedbringarvärdet genom oberättigat utnyttjande eller åstadkommer förseningar i ålagdvidarebefordran det gäller verkligen också i fråga om böcker," Sä längtartikeln i , Jag delar helt den uppfattning som utskottets ordförandegav uttryck för: Det är ganska allvarligt att ett sådant här förhållande har pågåttett antal är utan att man inom departementet kan komma till rätta med det. Förde anställda i departementet vill jag gärna påpeka att det i finnsett stadsbibliotek med ett stort antal filialer, där även de i departementetanställda har möjlighet att låna böcker gratis. överläggningen var härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. § 19 Den kommunala renhållningslagen Föredrogs jordbruksutskottets betänkande nr 30 i anledningav motioner angående den kommunala renhällningslagen. 1 detta betänkande behandlades motionerna 1973:50 av herrar Henmark (fp) och i (c)vari hemställts att hos Kungl, Maj:t skulle I, kräva en utformning avdispensgivning i enlighet med motionens intentioner, 2, anhäUa att riksdagenförelades en sädan lagändring att enskilda medborgare kunde anföra besvär äveni sakfrågan, 1973:786 av m, fl. (c) vari hemställts attriksdagen hos Kungl. Maj:t skulle anhålla om en översyn av kommunalarenhållningslagen i syfte att överföra bestämmanderätten beträffandeavfallshämtningens omfattning och organisation till kommunerna i enlighet medvad som anförts i motionen, 1973:928 av m. fl. (m) vari hemställts attriksdagen hos Kungl. Maj:t skulle anhålla om en så skyndsam översyn av denkommunala renhållningslagen, i syfte att få den bättre anpassad tillförhållandena i glesbygderna, att förslag härom kunde föreläggas åretshöstriksdag, 1973:1416 av herrar i (c) och () vari hemställts att i skrivelse till Kungl. Maj:t skulle anhållaom förslag till sådan ändring i renhållnings- och hälsovårdslagstiftningen atti normalfallen tomtägare icke fick åläggas skyldighet att till utomståenderenhällningsorgan överlämna sådant trädgårdsavfall som bestod av ris, kvistaroch löv samt 1973:1421 av i Äkersberga m. fl, (fp) vari,såvitt nu vari fråga (punkten 2), föreslagits att hos Kungl, Maj:themställde om en utvärdering av den kommunala renhällningslagens tillämpningoch därav föranledda förslag. Utskottet hemställde att lämnade 1. motionen1973:50, 2. motionen1973:786, 3. motionen1973:928, 4, motionen1973:1416 samt 5, motionen1973:1421, yrkande 2, utan åtgärd. Reservation hade avgivits av herrarHansson i Skegrie (c), (), (), i (c).Berndtsson i (fp), Leuchovius (m) och () som ansett attutskottet bort hemställa, att i anledning av motionerna 1973:50, 1973:786,1973:928, 1973:1416 samt 1973:1421, yrkande 2, hos Kungl. Maj;t skulle anhållaom översyn av den kommunala renhållningslagstiftningen. HerrLARSSON i (c): Lagen om det kommunala renhållningsmonopolet,som antog 1970, har visat sig ge anledning till mycket varierandetolkningar och tillämpningar. Under den korta tid som lagen har varit ifunktion har det för mänga medborgare uppstått betydande svårigheter att förstålagens utformning. Särskilt i glesbygdsområden tycks tillämpningen i vissafall ha tagit sig rent groteska uttryck. Där man har kunnat ta om handoch destruera och kompostera avfall pä ett för hälsovårdsnämnden heltgodtagbart sätt har de som tolkat lagen fått till stånd anordningar som innebäratt man till dryga kostnader såväl för kommunen som för enskilda forslaravfallet mycket långa vägar, i värsta fall fram till en plats där det inte harordnats med omhändertagande och destruktion. Det här gäller glesbygd, som jagsade, och inte glasbygd, som det står i utskottsbetänkandet, även om det kanskeibland handlar om glas. Lagen har därför helt naturligt inte kunnat fä önskvärdförankring hos medborgarna, och det här problemet tas upp i en lång radmotioner, som avstyrks av jordbruksutskottets socialdemokratiska majoritet iutskottets betänkande nr 30. I en trepartireservation med utskottets ordförandeherr i Skegrie som första namn hemställs emellertid att ianledning av motionerna skulle anhålla hos Kungl, Maj:t om översyn av lagen. Ensådan översyn skulle leda till att man pä basis av nu kända erfarenheter kundekorrigera felen och därmed eliminera risken för missförstånd och felaktigtiUämpning, Jag är helt övertygad om att när lagen antogs skedde det i denandan att för-väntade sig ett generöst dispensförfarande och hoppadespå en förnuftig handläggning. Vid interpellationsdebatter i vid ett par senaretillfällen har från departementets sida antytts att det borde finnas utrymmeför ett generöst dispensförfarande. Då det emellertid inte tycks vara möjligtatt tillämpa lagen på ett sådant sätt, sä anser vi reservanter att de krav somvi rest är mycket aktuella och befogade. Jag skulle vilja säga att vad detgäller är i första hand att man finge till stånd ett dispensförfarande som gördet möjligt för enskild medborgare att anföra besvär i sakfrågan. Som jag redansagt, behövs dessutom en allmän översyn, genom vilken det skulle bli möjligtatt eliminera de skrivningar som ger anledning till så varierande tolkningar. Med utgångspunkt i detta, herr talman, ber jag att få yrkabifall till reservationen av i Skegrie, eller kanske aldrig förr har väl enlag lyckats skapa sä stora bekymmer för kommunalmännen och så myckenirritation, misstämning och olika besvärsomgängar bland allmänheten ute iglesbygden som den kommunala renhållningslagen, vilken lag som bekant antogs islutspurten av riksdag. Utredningen renare samhälle, sompropositionen 1970:157 byggde sina förslag pä, hade dock inte föreslagit attden nya kommunala renhällningslagen skulle gälla för all bebyggelse, såledesäven för glesbygdens fastigheter. Om jag minns rätt, hade inte heller nägonremissinstans föreslagit detta. Det var först i propositionen som denna tankefanns med och då på nägra få rader. Det nya kommunala renhållningsmonopolet innebär, som allakänner till, att kommunen är skyldig att ta hand om allt hushållsavfall, ochdit räknas bl, a, trädgårdsavfall och latrin, I normalhälsovärdsordningen1971:761 har intagits bestämmelser, som förbjuder enskild att omhändertaavfall i den mån kommunen är skyldig att forsla bort avfallet antingen direktenligt den kommunala renhållningslagens bestämmelser eller enligt föreskrift iden lokala hälsovårdsordningen, I enlighet med detta stadgas i 14 §normalhälsovärdsordningen att orenlighet och avfall som det enligt denkommunala renhållningslagen eller hälsovårdsordningen åligger kommunen attforsla bort ej fär användas till gödsling, grävas ned, komposteras, brännaseller på annat sätt slutligt behandlas av fastighetsägaren. Den tidigare normalhälsovärdsordningen gällde som regelbara i hälsovårdstätorter. Om nödvändigheten av att där lösa renhållningsproblemen,i stort pä det sätt som sker , råder det väl inga delade meningar, utandär är vi tydligen överens. Problemen är dock väsentligt annorlunda pålandsbygden och ute i glesbygden. Kostnaderna blir betydande på grund avavstånden mellan fastigheterna och den sämre framkomligheten på vägarna,kostnader som jag förutsätter skall vara lika för alla fastigheter inom enkommun om hämtningsintervallerna är desamma. Vidare och det är detväsentligaste - har de människor som bor i glesbygden, lantbrukare, villaägare,pensionärer, inte samma behov av att bli av med det s, k, hushållsavfallet, somdär oftast användes och nyttiggöres på platsen.