prot · FW09150 · 1973-12-31 00:00:00 — har man, som också i framhållit,tydligen inte riktigt klart för sig hur de här skall användasav . Det är just anledningen till att de här frågorna ställts. Jag ber om ursäkt, herr talman, men det stänker någontingfrån ovan just här i talarstolen. Jag tror inte att det har med alkoholfråganatt göra. Ang. fördelningen av anslag för rehabilitering av alkohol-och narkotikamissbrukare utan detmåste nog vara litet svagare grejor. Men om jag ryggar något så är det av denanledningen och inte för frågeställningarna. De kristna samfundens nykterhetsrörelse har, sedan frågansenast var uppe i , ytterligare byggt ut RIA-verksamheten. Man haransökt om anslag ur den här aktueUa anslagsdelen på , och somstatsrådet säger i svaret har man erhållit . Om vi besinnar attdessa pengar skall delas ut tUl de RIA-byråer som är verksamma i landet finnervi att det bhr per RIA-byrå. Det är ju inte alls iöverensstämmelse med intentionerna i de motioner i ,min egen och de två övriga som ligger bakom begäran om uppräknat anslag. Jag skall inte förlänga debatten genom att redogöra förbehovet av frivilliga insatser. Där tycks det ju om man tolkar svaret så attsäga rätt upp och ner som om socialministern delar vår.-uppfattning om värdetav de insatser som frivilligorganisationerna gör. Det är ovedersägligt att manpå detta sätt kan få en dubblerad eller formerad effekt den kan bli mer ändubbelt så stor i vissa sammanhang - av de anslag som myndigheterna och statenkan ge. Anslagen adderas ju med de personliga insatserna, som ofta går långtutöver vad som skulle motsvaras av de medel som staten ställer till förfogande.Men jag skall som sagt inte gå närmare in på detta utan hänvisar till minmotion 1972, där vi redogör för arbetet inom DKSN och , och tillmina inlägg i kammardebatterna 1972 och 1973, då de här frågorna behandlades.Men jag vill ändå, eftersom jag har färska intryck från det arbete som RIAbedriver i och inom mitt hemlän, , säga några fåord om vad som hänt där. Det är ett och ett halvt eller detta arbetestartade, och det har successivt med en som vi tycker god utvecklingstakt fått gehör hos de grupper som vi vill nå med denna stödjande hjälpsamhet. Jagvill också påpeka att förhällandet mellan de sociala myndigheterna ochRIA-verksamheten är synnerligen gott. Man anser inte att man faller varandra iämbetet på nägol sätt, utan RiA-arbetet är ämnat som en uppföljning därsamhällets insatser liksom inte verkar på normalt sätt. Vi är alltså fulltöverens när det gäller det arbete som skall fullföljas. Även frän den läkaresom arbetar inom alkoholistvården i har vi rönt full förståelse förarbetet. Man vill inte på något sätt överta verksamheten och träda in isamhällets nykterhetsvårdande arbete, utan här är det fråga om ett personligtintresse för vederbörande och ett omhändertagande som följer därav. Jag kan härge ett exempel på vilka resultat detta personliga intresse kan leda till närdet gäller människor som har hört till det alkoholskadade klientelet.1 samband med att vi fick ta nya lokaler i bruk för denna verksamhetställde några av dem som varit alkoholskadade upp och hjälpte till medatt ställa i ordning lokalerna, bl. a. med målning och tapetsering. Och vi hadeknappast mer än nätt och jämt fått beskedet att vi fick disponera lokalernaförrän målnings- och tapetseringsarbetena var klara. Jag kanske på stående fotnu får framföra en inbjudan till socialministern att komma ner till invigningenav de nya lokalerna. Denna är planerad till . Välkommen då, herr socialminister, så kan de här gubbarna om jag får använda det uttrycket utan någon som helst ringaktande mening i det kanske säga något om sin uppskattning av att de fick denna kontakt med RIAoch hur den medmänsklighet som RIA-arbetet vill förmedla har verkat i dettafall. Här är tydligen problemet att vi har fått en låsning av depengar som det gäller. Frågan huruvida det nu rör sig om 200 000 av de 300 000kronorna, eller om man skall räkna in hela beloppet , överlämnarjag till vederbörande i departementet. Jag vill nu bara ställa en följdfråga;Anser socialministern att dessa aktuella pengar som anslaget till Länkrörelsenhöjdes med i årets statsverksproposition och som är avsedda för frivilligaorganisationers insatser för hjälp åt alkohol-och narkotikaskadade alltsåtill RIA-verksamheten och i det arbete som DKSN, ' stiftelse m. fl.bedriver - är aktuella i detta sammanhang? Är socialministern i så fall bereddatt ge anvisningar som ger uttryck för denna uppfattning? Jag beratt få återkomma till denna fråga litet . i nämnde en saktidigare, som jag här vill säga några ord om ytterligare. Den filantropiska verksamhet som bedrivs av 'stiftelse kostar med nuvarande omfattning sammanlagt 5 å perår. Av detta belopp insamlas ungefär hälften genom enskilda personersfrivilliga gåvor. Det är alltså många människors personliga, ekonomiskauppoffringar som gjort att denna viktiga verksamhet har kunnat bedrivas, ochdetsamma kan väl sägas om all frivillig verksamhet på detta område. Arbetetkräver enskilda, personliga insatser. Många nergångna personer blir genom denverksamheten rehabiliterade, till nytta både för sig själva och sin omgivningsamt inte minst för samhället. Då tycker jag också att det borde vara ett klartsamhällsintresse att stödja verksamheten i bl. a. ' stiftelse. Mensom sade har stiftelsen sökt ett anslag på 100 000kronor från bidraget till Länkrörelsen m. m. -och det måste ju anses vara etträtt blygsamt belopp med hänsyn till arbetets omfattning. Denna ansökan avslogsemellertid. Motiveringen för avslaget var enligt uppgift att bidrag från nämndaanslag inte kunde utgå till stiftelsen enligt Kungl. Maj;ts föreskrifter fördispositionen av anslaget. Jag är förvånad över detta svar, och jag ställerfrågan om det finns en annan och mera verklig anledning till avslaget än vad somangivits. Det finns ingen närmare motivering. betänkande ivåras är helt klart på den här punkten. Av detta framgår bl. a. att utskottetbiträder Kungl. Maj:ts förslag att från anslaget skall kunna lämnas bidrag äventill andra organisationer som sysslar med rehabilitering av narkotika- ochalkoholskadade personer än sådana organisationer som erhållit bidragdärifrån. Socialministern säger också i sitt svar att han delar uppfattningenatt det är angeläget för samhället att ta rill vara de frivilliga krafter inomolika organisationer som arbetar för att minska alkoholens och narkotikansskadeverkningar. Jag konstaterar alltså att det enligt utskottets skrivningär helt klart att bidrag skall kunna utgå till de här verksamheterna. Ang. fördelningen av anslag för reha-biUtering av alkohol-och narkotikamissbrukare fördelningen av anslag för rehabilitering av alkohol-och narkotikamissbrukare uppfattningatt t. ex. helt fyller de krav som kan ställas enligtsocialutskottet och beslut, och socialministern uttalar sigdärvidlag också positivt, men trots detta har alltså fått ettnegativt svar, nämhgen att bidrag inte kan utgå på grund av Kungl. för disposition av anslaget. Jag vill ställa frågan: Hur blir det, om LP-stiftelsenkommer med en ny ansökan? Kommer ärendet enligt socialministerns mening attbehandlas positivt, eller är föreskrifterna otillfredsställande eller oriktigapå något sätt i det här avseendet? Man kan också fråga sig om det inte skullebehövas en ytterligare höjning av det här anslaget med hänsyn till att det baraär kvar och drygt halva budgetåret återstår. Jag vill gärna än en gång understryka vad jagframhöll i mitt interpellationssvar, att jag delar uppfattningen att det ärangeläget för samhället att ta till vara de frivilliga krafter inom ohkaorganisationer som arbetar på det här mycket viktiga fältet. Det har ju ocksåkommit till uttryck i inånga olika sammanhang. Inom nykterhetsvården drivs ett30-tal erkända och enskilda anstalter av stiftelser eller liknande organisationerav ideell natur, och i flera fall finns här förankring hos något rehgiöstsamfund. Anstalternas driftkostnader som /74 kan uppskattas till ca 50miljoner kronor betalas helt av statsmedel. Inom den halvöppna och öppnanykterhetsvården förekommer i stor utsträckning medverkan av ideella och andraorganisationer. Ett tiotal organisationer driver alkoholpolikliniker medstatliga och kommunala bidrag. Till vill jag gärna i sammanhanget säga attLewi ' stiftelse för filantropisk verksamhet driver sedan, om jag inteminns fel, 1967 i ett inackorderingshem för alkoholskadade. Statsbidragutgår av nettokostnaderna till hemmets drift, I anslutning tillhemmet finns också skyddad sysselsättning. Stiftelsen driver också ettkonvalescenthem benämnt Strandgården. som sänderalkoholskadade till detta hem får statsbidrag avvårdkostnaderna. Jag har velat nämna detta som exempel pä att samhälletstöder den frivilliga verksamhet vi här talar om på flera sätt än genomexempelvis Länkanslaget. Låt mig sedan tillägga att såvitt jag vet så har /74 RlÅ-verksamheten fått ca av socialstyrelsenfrån anslaget till nykterhetsnämnderna. Såväl som och påpekat att det skulle föreligga någon sorts oklarhet beträffande detanslag vi talar om. Jag vill då, herr talman, säga att jag har förvissat mig omatt i fråga om medelsfördelningen positivt kommer att prövaansöknmgar från organisationerna vad beträffar både försöksverksamhet ochpågående verksamhet. Jag vill gärna tillägga: Skulle någon oklarhet föreliggakommer jag att tillse att det skapas klarhet på denna punkt. HerrSVENSSON i (s): Först vill jag säga att jag inte tror attdet ligger några dunkla avsikter bakom det förhållandet att det inte blivitsåsom vi tänkt Mendet som är problemet som vi alla underströk i våra inlägg och somsocialministern tog upp i slutet av sitt anförande - är att det troligtvisfinns oklarheter i regleringsbrevet och pä om hur man skallbehandla dessa frågor. När socialministern till slut säger att han vill skapaklarhet är jag nöjd med det svaret. Jag tror att det är nödvändigt att detsker. Jag slutar med det anförda och sätter min lit till socialministern. Jag kan instämma i det som sade, att vi litar på uttalande att det skall skapasklarhet. Om man läser utskottets betänkande finner man att det interåder något tvivel om att huvuddelen av de ökade anslagen skall gå tillfrivilligorganisationerna. Texten i regleringsbrevet innebär däremot enbegränsning. Där är kommunerna nämnda först och vidare finns en inskränkning såtill vida att anslaget skall användas "främst för narkotikamissbrukare".Det är detta som skapat den här oklarheten, och jag är mycket angelägen om attdet hela upp. Jag hade tänkt ställa en följdfråga, men det kanske äröverflödigt, eftersom man kan hoppas att det hela upp innevarande år. 1annat fall hade jag velat fråga socialministern om han är villig att se tillatt en sådan här oklarhet inte finns i statsverkspropositionen nästa budgetår.Jag vill givetvis också instämma i mening att anslaget då börökas. Det är också en förutsättning, för som jag sade har synnerligen litethittills kommit den här vägen, även om statsbidraget via nykterhetsnämnderna inågon mån har förbättrat läget. Men om jag minns rätt har endast två kommunerkommit i fråga via nykterhetsnämnderna, och är snart ett tjugotal kommuneraktuella när det gäller DKSN;s frivilliga verksamhet i landet som helhet. Ang. fördelningen av anslag för reha-biliteri7ig av alko-' hol- och narkotika-t7iissbrukare HerrÅKERLIND (m): Socialministern bemötte min fråga hurLP-stiftelsen skall kunna fä bidrag med att tala om den verksamhet somLP-stiftelsen bedriver i . Till den verksamheten utgår statsbidrag i annanordning, som socialministern också sade. Men det var inte till den verksamhetsom bedrivs där som begärde bidrag uranslaget till Länkrörelsenm. m. utan till den övriga mycket omfattande verksamheten. Stiftelsen fick dådet mycket negativa svaret att föreskrifterna från Kungl. Maj:t inte medgav gav bidrag över detta anslag. Jag tycker att det är högstanmärkningsvärt mot bakgrunden av vad som har sagts av socialutskottet ochriksdagen och den positiva syn på de här organisationerna som socialministernhar uttalat. Jag tar fasta på socialministerns ord, att reglerna skall överses.Jag förutsätter att efter denna översyn får ett brev frånsocialstyrelsen med meddelande om att stiftelsen kan söka anslag. Om så inteskulle ske, får vi väl ta upp den här frågan i annat sammanhang. Överläggningen var härmed slutad. Ang. atisvaret för katastrofer som orsakas av tniss-sköttadammanläggningar, m. m. ansvaret för katastrofer som orsakas av misskötta dammanläggningar, m. m. Herr jordbruksministern ordet för att besvara () framställdainterpellation, nr 98, tUl herr civUministern, och anförde; har frågat mig, om jag anserdet vara rimligt att samhällsorganen, i första hand länsstyrelserna, påtar sigett kontrollansvar av dammar eller andra anordningar, som kan ge upphov tillomfattande naturkatastrofer om de missköts, och om min principiella syn på hurersättning till de skadedrabbade vid uppkommen naturkatastrof bör utgå. Bestämmelserna om dammanläggningar finns i första handintagna i vattenlagen. Enligt denna får dammbyggnad inte uppföras i vattendrag utantillstånd av vattendomstol. Domstolens beslut om tillstånd skall innehållanoggranna bestämmelser om byggnadens läge och konstruktion. En särskildgranskning av konstruktionen ur katastrofsynpunkt skall göras . Domstolen skaU också meddelabestämmelser om vattenhushållningen. Om det inte finns några sådanabestämmelser, skall enligt vattenlagen dammlucka hållas öppen när det behövstill förekommande av skada uppströms eller nedströms. Vid avtappning får inte såmycket vatten på en gång släppas fram att allmän eller enskild rätt sätts ifara. Dammägare är skyldig att underhålla byggnaden så att fara för sådan rättinte uppstår. Om någon uppför dammbyggnad utan tillstånd, bryter motföreskrifter som meddelas i tillståndsbeslut eller eftersätter sinunderhållsskyldighet, är han i princip ansvarig för skada som orsakas avdetta. Enligt länsstyrelseinstruktionen åligger det länsstyrelseatt ge noggrann akt på länets tillstånd och behov. fullgör redan nuvissa uppgifter i fråga om katastrofberedskapen. Jag vill erinra om att dessauppgifter kommer att öka enligt den av antagna propositionenom brandlag m. m. Enhgt beslut skall svara för eninventering av katastrofriskerna och för en översiktlig planering avkatastrofberedskapen. Denna inventering omfattar även översvämningsrisker. Även om man vid naturkatastrof kan lägga ansvar på enförsumlig dammägare, torde detta ur ersättningssynpunkt vara otillräckligt. Jagvill erinra om att regeringen efter översvämningskatastrofen i isomras beslöt att de som drabbats av egendomsskador och förluster skall hållasskadeslösa. Herr tredje vice talmannen, som under detta anförandeövertog ledningen av kammarens förhandlingar, tillkännagav att anslag utfärdatsom sammanträdets fortsättande . HerrJONASSON (c): Jag ber att få tacka jordbruksministern försvaret på interpellationen. Våranaturtillgångar tas i anspråk på olika sätt. I vissa fall innebär det dock ökade katastrofrisker. Enskildaindivider kan drabbas tiU både hv och egendom. En sådan påminnelse fick vi påsensommaren, när en vattendamm brast ovanför . Ett människoliv gicktill spillo. Också rätt stora ekonomiska förluster uppstod genom skador på hus,lösöre och vägar. Människoliv kan inte ersättas. De ekonomiska skadorna påvägar och hus klarade staten av, enligt vad jag kan förstå till belåtenhet, ochdet gick också snabbt. Lösegendomen ersattes av försäkringsbolagen, även om deinte var skyldiga att göra detta. Det var inte särskilt inånga det gällde i dethär fallet. Katastrofen var relativt stor. Men vad skulle katastrofen hamedfört, om exempelvis Höljesdammen, som ligger ovanför, hade brustit? Om jaginte minns fel uppgavs att katastrofen då skulle ha blivit 2 000 gånger större.Hela skulle då ha sköljts bort. Man törs inte tänka tanken ut.Massvis av människoliv skulle ha stått på spel och de ekonomiska konsekvensernaskulle ha blivit hemska. Vi har emellertid inga garantier för vad som kan inträffa.En bra kontroll behövs. Det måste fördenskull finnas någon som påtar sig ettkontrollansvar för så viktiga saker som vattendammar. Då denna fråga var oklarställde i Geijersholm och jag två frågor till iVärmlands län; Hursker säkerhetskontrollen av dammarna i ? Anser att denna kontroll ärtillfredsställande med hänsyn till såväl människors trygghet som de ekonomiska värden som står på spel? svarade genom landshövdingen med att citeravattenlagens 2 kap. 33 §; "Ägare av byggnad i vatten vare, därförsummelse i underhållet kan föranleda fara för allmän eller enskild rätt,pliktig att underhålla byggnaden så, att sådan fara förebygges." Därmedansåg att ansvaret för tillsyn och kontroll faller på ägaren avrespektive damm. hade vidare inhämtat från de störrekraftverksrörelserna i länet att det finns personal som utövar ständig tillsynöver dammarna. Detta är ju nödvändigt och bra men det räcker inte. En myndighetmåste från samhällets och människornas synpunkt ha en övergripande kontrollenligt min mening. Jordbruksministern har i svaret pekat på att länsstyrelsenskall ha denna övergripande kontroll och att detta framgår än klarare av dennya brandlag som har tagit. Jag är helt nöjd med jordbruksministerns svar. Detklarlägger vad mänga har funderat över men inte fått något bestämt svar på. Detviktigaste är att människorna kan känna trygghet. Då måste någon samhälleligmyndighet utöva en övergripande kontroll. I interpellationen har jag vidare tagit upp frågan om vemsom skall stå för ersättningen vid eventuellt uppkomna skador vid katastrof.Jordbruksministern har hänvisat till att staten klarade av detta vidSyssle-bäckskatastrofen. Ja, det är riktigt, och på den punkten har jag, somjag redan har sagt, ingen kritik mot regeringen. Men rent principiellt måstedenna fråga ut . Enligt min mening måste de kraftverksföretagsom byggt dammarna och tagit vattnet i anspråk själva eller genom Ang. ansvaret för katastrofer som orsakas av misssköttadammanläggningar, m. m. 5 protokoll 1973. Ang. ansvaret för katastrofer som orsakas av misssköttadammanläggningar, m. m. försäkringstå för eventuella skador, annars är människor mer eller mindre hänvisade tillstatens goda vilja och möjligheter att hjälpa dem. Det gick bra den här gången.Det fanns elaka tungor som sade: Det var tur att katastrofen kom strax förevalet. Jag skall inte insinuera något sådant. Ingen hade något emot att de som fick vidkännas föriusterfick ersättning. Frågan är om skattebetalarna skall stå för kostnaderna för skadornaeller om de som har byggt dammarna skall göra det. I åtog sig staten och försäkringsbolagenfrivilligt att svara för kostnaderna. Den stora frågeställningen är: Hade detgått lika bra om katastrofen hade varit mångdubbelt större? Vad jag tycker ärviktigast är den förebyggande kontrollen. Men ersättningsfrågan måste varaklarlagd för människorna. Det är kanske för mycket begärt att få ett svar av ennybliven jordbruksminister, men det är en viktig fråga som måste lösas. i (s): interpellation är uppspaltad itvå frågor. Den ena, som rör kontrollansvaret för bl. a. dammanläggningar, harjordbruksministern lämnat ett fullödigt svar på och hänvisat till vad som sägsi den av antagna brandlagen. Den andra delen av interpellationenavser ersättningsfrågan till de skadedrabbade. Både i interpellationen, ijordbruksministerns svar och i anförande här åberopasöversvämningskatastrofen i , närmare bestämti Näckådalen i . Jag vill gärna instämma i interpellantens omdöme attregeringen gjorde en berömvärt snabb insats. Men det som inträffade iNäckådalen i ar gör att vi kanske ändå bör övervägamera permanenta åtgärder som skydd mot naturkatastrofer. Vad som hände i norraVärmland den natten pockar pä mer permanenta lösningar för framtiden. , exakt , är faktiskt skadorna isjälva Näckäda-len, i varje fall vad gäller de materiella skadorna, i stortsett reglerade. Men enligt vad vi kan läsa i ett reportage i DagensNyheter med rubriken finns det fortfarande skador kvar i landskapet, och ännu är det väl oklart vemsom skall svara för kostnaden när det gäller att reparera alla fula sår ute imarkerna. Därför menar jag att man borde få till stånd ett mera permanentsystem som trädde i kraft vid sådana här tillfällen. Här gick regeringen in och reglerade skadorna som uppstodi den mest utsatta delen av dalgången, men kvar står en del enskilda fall somännu inte har skadereglerats. Det finns bl. a, ett fall söder om den egentliga katastrofplatsen, där skador för uppskattningsvis 16 000 kronoruppstod, och där ännu ingen ersättning har utgått. Flera sådana fall finns, bl.a. i och på andra platser utanför själva Näckån, där enskildafastigheter fått skador utan att ha blivit berörda av den stora insats somgjordes från regeringen på själva katastrofplatsen. Det är allmänt omvittnat, vilket också varinne på, att här skedde en berömvärd och snabb insats från den fungerandesommarregeringen. Sluträkningen som presenterades löd på i runt tal 1,3miljoner kronor, varav utgör ersättning till de katastrof- Eftersom vi aldrig hundraprocentigt kan gardera oss förnaturkatastrofer av det här slaget, oavsett skötsel och kontrollansvar fördammanläggningar, borde det som jag ser det byggas upp någon form avförsäkringsskydd. Jag tror därför att det vore klokt att titta litet närmare påde bestämmelser som gäller i vårt grannland rörande skydd vidnaturkatastrofer. har nämhgen en lag om ersättning förnaturkatastrofer som inte bara innehåller bestämmelser om ersättning utan ävenvissa föreskrifter om förebyggande åtgärder. Jag tror, herr talman, att det vore av ett visst värde attta del av hur det norska skyddet fungerar, därför att vi kan ju inte utgå ifrånatt vi har en regering som ingriper på ett så snabbt ocheffektivt sätt som skedde i fallet Näckådalen. Ang. ansvaret för katastrofer som orsakas av misssköttadammanläggningar, 7n. För att inga missförstånd skall uppstå villjag säga, att en ägare till en dammanläggning som inte underhåller den ärskadeståndsskyldig i händelse av att det inträffar någonting. Men i en sådanhär katastrofsituation går ogkså samhället in och skyddar de enskilda. Såvitt jag förstår går det inte att i förväg generelltfastställa bestämmelser för hur man skall klara alla sådana här situationer,utan man får göra som vi gjort här och handla från fall till fall samt iakttade speciella omständigheter som kan gälla just vid det tillfälle det kan varafråga om. Men om dammägaren har försummat sig är han givetvisskadeståndsskyldig. Det sista som jordbruksministern var inne på,att ägaren är skadeståndsskyldig för en damm, är naturligtvis riktigt. Men omman tänker sig att ägaren genom sin damm kanske åstadkommer en så stor skadaatt det knappast är möjligt att ge de skadedrabbade full ersättning, måste detkunna ordnas med en försäkring eller någonting annat. Det är väl den frågan somännu är olöst. Det har ju hänt att staten har gåttin och täckt förlusterna. Det är givet, att jag inte har någonting emot att statentäcker förlusterna för människor som drabbas hårt eller har fått det besvärligtnär ingen annan ersätter. Det kan komma sådana situationer, om inte dettaregleras och blir klarlagt, där många inte skulle få sin ersättningsfrågaordnad. var inne på den frågan och jag känner också till en delandra exempel. De har inte haft särskUt stor omfattning generellt sett, men förden enskilde individen kan det betyda mycket. Det är ändå nödvändigt att den här frågan klarläggs ihändelse av framtida olyckor. Överläggningen var härmed slutad. Om framläggande av begärt förslag tiU ett norrländsktskogs vårdsprogram § 10Om framläggande av begärt förslag till ett norrländskt skogsvårdsprogram Herr jordbruksministern ordet för att besvara i Gäddvik (m) den 16 oktoberframställda interpellation, nr 120, tUl herr jordbruksministern , ochanförde; i Gäddvik har frågat när jagämnar villfara beslut om att förelägga riksdagförslag till ett norrländskt skogsvårdsprogram. Det skogsvårdsprogram som avser behandladesi Kungl.