prot · FW09133 · 1973-12-31 00:00:00 — Förhandlingama leddes till en början av herr tredje vicetalmannen. Villkoren för försäljning av staten tillhörig fast egendom § 1 Villkoren för försäljning av staten tillhörig fast egendom Föredrogs finansutskottets betänkandenr 37 i anledning av motion angående villkoren för försäljning av statentillhörig fast egendom. Det kan förefalla htet underligt att ta tiUorda beträffande en motion, som endast har tUl syfte att ge en mUdare tolkningav vissa regler. Det gäUer viUkoren för försäljning av staten tUlhörig fastegendom. Det finns i vårt land en mängd små fastigheter, därbyggenskapen vilar pä ofri grand. Ägandet ligger hos kronan och markenförvaltas av domänverket. Detta förhällande medför att vi nästan dagligdags ibl. a. fär bevittna många intressekonflikter. Den rationalisering som skett inom jordbruket vi skallha stora enheter och försöker plåna ut de små har medfört en allvarligförstöring av svensk natur och en minskning av möjligheterna att nyttja den förmedborgarna. Men vi skall komma Uiåg att det i svensk lagstiftning sedanurminnes tider finns angivet att den som fått nyttjande-rätten tiU ett kronantillhörigt markområde för att bygga ett egnahem skall vara skyddad om hanstrygghet äventyras genom att marken upplätes till störte markägare. Det gäUer här överlåtelse av mark tiU en egnahemsbyggareeller en jordintresserad människa. Vi skall komma ihåg att vi stipulerat ekonomiskaregler, som är hårda och brutala mot dessa människor. Vi glömmer ofta att genomden nya kartläggningen från flygplan och genom att man sedan anhtarokvalificerad arbetskraft för att rita ut fastighetsgränser och andra gränserberövas mindre jordbraksenheter gamla markrättigheter. Det märkligaär att denna trafik, som pågår i vårt land även , medför att bolag medtUlgäng tiU arkitekter, lantmätare, jurister och ekonomiska resurser tar denbästa marken vid våra kuster för att använda den för spekulativa intressen. Vivet att då stängs de små jordbitar som omges av större markområden och somtidigare varit öppna för de många rnänniskorna. I stäUet för möjligheter attnyttja gamla bygder och allemansvägar har vi fått förbudsskyltar och annatohägn. Det sägs ofta att vi skall ha en social syn påbostadsfrågan, men vi tiUåter en markvärdestegring som träffar alla människorsom behöver ett stycke mark att bygga och bo på. Och statens olika ämbetsverkutnyttjar statens egendomar för att tUlgodogöra sig en markvärdestegring som vii 12 protokoU 1973. ViUkoren för försäljning av staten tillhörig fast egendom ställetborde be bevara oss ifrån. Det är föga lämpligt att samhället gär ifrån deprinciper som har gällt i varje fall frän 1442 och som är inskrivna i den ännugällande gmndlagen, där det sägs att staten icke skall avhända sig fast egendom i den gamla ordalydelsen var den bestämmelsen mycket stark. Men har viöppnat möjligheterna för dem som spekulerar i markvärdestegringen på ett sättsom borde vara oss främmande. Det är farUgt om ämbetsverken, lantbruksnämndema ochlagtUlämp-ningen gagnar en utveckling som jag mäste beteckna som asocial. Detgår ut över småfolk som behöver vara kvar i de olika bygderna runt om i vårtland i stället för att fösas bort därifrån. Den äldre rättstillämpningen, Uksomgrundsynen i fråga om jordens nyttjande, var mycket mera radikal och merasamhällsbevarande än dagens. Jag önskar att i hade gjort ettmera fyUigt arbete när han skrev sin motion. Det är egentligen omöjligt attskilja mellan motion och den nuvarande rättstillämpningen, ochdet är omöjligt att ställa ett yrkande på någonting som fårursäkta är en fiktion i fråga om rätt och rättstillämpning. Men vädja kan visjälvfaUet göra, och jag vill, herr talman, bara framföra en vädjan tillregeringen att de som skaU ha hand om markpolitik, bostadspolitik osv. ifortsättningen försöker att bevara kronans små och stora enheter. Vi behövergrönområden som kan ställas tiU kommunemas och landstingens förfogande, men viskaU inte heller glömma bort att småjordbrukarna i en gången tid var de somgjorde de förnämsta insatsema för att bevara landskapet friskt i olikaavseenden. Det har vi glömt bort genom den stora rationaliseringen och genomatt man viU ha stora enheter överallt. Man glömmer människan och de betingelservi behöver bevara för att hon skall kunna leva ett sunt och friskt liv isamhället. Jag har, herr talman, inget yrkande, men jag hoppas attunder kommande riksdagar skall ske en sinnesändring i denna fråga på samma sättsom i andra frågor jag har tagit upp tidigare. En gäng i tiden, ,började jag tala om naturvärd, skydd av våra grusåsar, vatten och andra värden.Då viUe ingen förstå det. har vi fått en aktivitet som är hedervärd, mentyvärr har vi förstört större delen av de värden jag i det sammanhanget villeförsöka skydda till förmån för de människor som ändå behöver både leva och boinom . Vi skall inte betrakta som någon handelsvara, utanSverige skall vara någonting för de människor som vill leva och bo här. Detskall inte vara till för spekulativa intressen för att tjäna mesta möjligapengar utan för produktiva och vettiga insatser. HerrBÖRJESSON i (c): Låt mig aUra först ge vännen eneloge för det arbete han nedlagt för att främja de smås intresse i samhället.Han har fört en kamp för bättre miljö, och han har varit en god företrädare försmåfolket i värt land. Jag tycker att vi som politiska motståndare har rätt,och också skyldighet, att ge ett erkännande när det är befogat och inte barakritik. Låt mig sedan, herr talman, med några ord få kommenteraden motion som ligger tUl grund för föreliggande utskottsbetänkande. Som jaghar framhållit i min motion, nr 65 är 1973, är villkoret för försäljning avstaten tillhörig fast egendom enligt SFS nr 1971, 21 §, bl. a. att"tdl grund för bestämmandet av saluvärdet skaU läggas i orten gängseskähgt pris". I 22 § heter det; "Den säljande myndigheten skalltillse att köpeskUhngen blir den högsta möjhga och i varje faU icke understigeregendomens saluvärde, om annat icke särskilt föreskrives." Jag har framfört i min motion att jag i princip inget haratt erinra mot att domänverket vid försäljning av fast egendom tiUämpar skälighets-principen,märk väl; skälighetsprincipen. Det innebär inte alltid att man skall ta uthögsta möjliga pris, utan man skall ta vissa hänsyn till huruvida den som borpå fastigheten har haft densamma . Har han det skalldetta också tas med i beräkningen för prisets fastställande. Men jag anför ävenatt det kan finnas andra undantag som motiverar en annan bedömningsgrund närman fastställer fastighetens saluvärde. Jag avser sålunda försäljningar som kan betingas avsociala skäl, t. ex. vid friköpande av ett tomtområde där tomten ägs avdomänverket men byggnaderna ägs av den i fastigheten boende, då den som ägerbyggnaderna önskar inköpa det tomtområde där byggnaderna är belägna. Bärande skäl för att vilja förvärva tomtområdet kan varaatt vederbörande fastighetsägare måste ha lagfart på fastigheten för att kunnaerhåUa lån. Givetvis ställer långivande bank vissa krav för att lämna ut lån,oftast kravet att vederbörande ägare till fastigheten också skall ha lagfart pädensamma. Då det endast är fråga om mark till enskild för atttillgodose eget permanent bostadsändamål, tycker jag, som jag tidigare nämnde,att hänsyn jämväl borde tas till sociala skäl. Det bör inte gäUa att söka ta uthögsta möjliga köpeskilhng av en person som är i behov av viss socialomvårdnad. Och nog ter det sig litet underligt att veta att när bidrag beviljasför sociala ändamål, exempelvis för indragning av vatten och avlopp ifastigheten, vederbörande bidragsmottagare måste använda en del avdetta bidrag till att betala köpeskillingen. Jag är medveten om att bidrag till vatten och avlopp kanutgå även om en enskild ägare av en tvåfamUjsfastighet inte äger marken men välhar nyttjanderätten tiU denna säkrad. Det förutsätter givetvis att ett nyttjanderättskontraktär upprättat. Dock har jag mig bekant jag har nämnt det tidigare att detfinns långivare som inte går med på belåning av en fastighet vars ägare intehar lagfart på den. Utskottet finner inga skäl att bifaUa motionen, som endasttar sikte på ett tillägg tiU SFS 1971 ;727 § 22, innebärande: "Densäljande myndigheten skall tUlse att köpeskUhngen blir den högsta möjUga och ivarje fall icke understiger egendomens saluvärde, om annat icke särskiltföreskrives, såsom exempelvis sociala skäl." Jag vill endast och aUenastha in att man som ett kriterium även skall ta med sociala skäl när manfastställer köpeskUlingen, Jag är helt övertygad om att det endast är ett ytterligtfåtal fall som det här kan bli fräga om, varför staten inte kan ange attekonomiska skäl Villkoren för försäljning av staten tillhörig fast egendom Villkoren för försäljning av staten tillhörig fast egendom skullevara avgörande för att inte göra ett dyhkt avsteg frän nu gällandebestämmelser. Jag har inte, herr talman, för avsikt att yrka bifall tillmotionen. Jag hoppas ändock att den skall föra det positiva med sig att de somhandlägger försäljning av staten tillhörig mark beaktar vad som framkommit idetta ärendes behandling. Jag skall inte gå i polemik med herrLundberg, men i början av sitt anförande tillät sig att säganågonting av ungefär den innebörden att i samband med kartläggning frän luftenmanipulerar okvalificerade tjänstemän med fastighetsgränserna så att småjordägare berövas sin egendom. Med detta riktar en mycket grav beskyllningmot tjänstemän vid rikets allmänna kartverk. En sådan beskyllning får inte ståoemotsagd i riksdags protokoll. Ända till dess jag bhr överbevisad ommotsatsen vägrar jag att tro att det finns någon grund för och djupt kränkande uttalande mot dessa tjänstemän. Vi respekterar alla djupa rättspatos. Detvore bara att hoppas att det skulle sträcka sig så långt att det också omfattarde människor som angriper utan någon bevisning och utan att de ärnärvarande och kan försvara sig. () kort genmäle: Jag villrekommendera att studera de kartor som produceras , därbolagens marker märks ut och där man i stället för att kontrollera gränser harföljt de märken som bolagen sätter upp genom sina anställda. Man ger åt bolagenrättigheter och rätt att bruka eUer försälja kronans egendom medannyttjanderätten upplåts åt enskilda. kan titta på de kartor somär upprättade för , Läs vad överlantmätaren sade härom 1906! Menherr bör även läsa vad sade som sakkunnig iåbokommitténs betänkande. Han konstaterar att staten icke ägde rätt att tillbolagen överlåta gamla nyttjanderätter där äganderätten låg hos kronan men nyttjanderättenhos enskilda, upplever vi att man föser i väg den befolkning som har levtdär under århundraden, frän släktled till släktled. Man accepterar vad desakkunniga säger därför att befolkningen och kronan inte har några företrädaresom bevakar deras rättigheter. () kort genmäle: Jag bara konstaterar att nutalar om något annat än det jag tillät mig anmärka på. Vad jag anmärkte på varett gravt och otUlbörligt angrepp mot tjänstemän som gör sitt arbete i riketsallmänna kartverk. tillät sig att kalla dem okvaUficerade ochmenade att de manipulerade på ett sätt som var tiU nackdel för små jordägare,som berövades sin mark. Det uttalandet av är ovederhäftigt, och detär det som jag har velat påtala så att det inte står oemotsagt i protokollet. HerrLUNDBERG (s) kort genmäle: Om de kartor som finns bygger påfotografier och om gränserna - inte minst över områdena utefter kusterna, ivarje faU och, föreställer jag mig, de områden som uppsikt över senare har dragits så att de gynnar vissa intressen, då börherr se tUl att de kartorna granskas. Man bör undersöka hur bolag harkunnat lägga sig tiU med gamla slåttermarker och andra områden, såsomnummersatta myrslogar, som skall tillhöra kronan men som underäganderättsliknande förhåUanden skaU nyttjas av enskilda. Har icke herrTuresson lagt märke till hur man förfarit med myrslogarna i iDalarna? Har han inte läst åtkomsthandlingama och awerk-ningskontrakten, som utnyttjas som äganderättshandlingar för områden där awerkning skett? Det ärde gamla gränserna som vi viU ha inritade på dagens karta. Att det på gamlakartor och i gamla beskrivningar finns marker som i verkligheten aldrig harfunnits bör ändå en lantmätare veta. Villkoren för försäljning av staten tillhörig fast egendom () kort genmäle; Jag skaU helt kortkonstatera att beskyllningar mot kartverkets tjänstemän för attvara okvalificerade och för att manipulera stär kvar. HerrLÖFGREN (fp): Också jag skaU gäma erkänna att vi alla har förståelse fördet patos känner och framför. Även om han kanske i vissasammanhang framför det pä ett sådant sätt att det inte alltid finns täckningför hans anmärkningar, tror jag att han inte gör det i nägon ond vilja. Om vi sedan från denna utvikning från ämnet går till densak det gäller, nämligen motionen av i , har jag ocksåförståelse för känsla för enkla, fattiga människor som tyckeratt de blivit orättfärdigt behandlade av staten och dess myndigheter. Det här är en fråga som ibland kan vara besvärUg attriktigt avgöra. Om man använder de statliga bestämmelserna i ett sammanhang, sätycker somliga att de blivit orättfärdigt behandlade. Om man använder sammabestämmelser i ett annat sammanhang, kanske staten avhänder sig egendomar, somantingen de som köper dem eller deras arvingar sedan avyttrar med mycketbetydande vinster. Därför är det givetvis svårt att alltid skipa fullständigrättvisa när det gäUer att bestämma priset för mark som staten på ett sådantsätt som detta avhänder sig. Väsentligt med detta ärende är att velat haen ändring i själva bestämmelserna med innebörden att sociala skäl skulle kunnaförändra kraven på att ortens pris skall tUlämpas, har imotionen sagt att sådana skäl borde kunna åberopas då det gäller friköp av tomtdär den som äger byggnaderna måste äga lagfart pä fastigheten för att få bidragför vatten och avlopp etc. Vi har genom utskottets undersökning funnit att detinte riktigt är så. Om köparen kan anföra bostadssociala skäl för ekonomisktstöd från samhällets sida bör enhgt Villkoren för försäljning av staten tillhörig fast egendom vadutskottet menar dessa tiUgodoses i därför avsedda former genom bostadslån,förbättringslån, bidrag m. m. Utskottet finner därför inte skäl att tillstyrkamotionsförslaget, som innebär att detta stöd skulle lämnas genom nedsattköpeskUhng. Det bör noteras att förbättringslån för t. ex. ordnande avvatten och avlopp kan utgå även om enskUd ägare av en- eller tvåfamiljshus inteäger marken men väl har nyttjanderätten tUl denna säkrad. Förbättringslän kanockså utgå om nyttjanderätten avser endast huset eller en lägenhet däri. I detav motionären anförda exemplet är sålunda förvärv av marken inte enförutsättning för statligt stöd. i har inte heller ställt något annatyrkande än vad utskottet har anfört. Jag hoppas därför att kanvara tiUfredsstäUd med att utskottet verkhgen har utrett det förslag somframförts och har yttrat sig pä ett sätt som borde kunna tillfredsställa depersoner som det här gäller. i (c) kort genmäle: Jag medger gärna att det kan bli fräga omgränsdragningar och att det är mycket svårt att dra gränserna. Men om man hardet kriterium jag nämnt, hänsyn till sociala skäl, är det inte svårt att dra engräns. Det var därför jag nöjde mig med detta tillägg "såsom exempelvissociala skäl". Jag har haft samtal med tjänstemän på domänverket, och dehar sagt att de inte tar några sociala hänsyn när det gäller försäljning avstaten tUlhörig mark. Jag är medveten om att man kan få bidrag, även om man inteäger tomten. Men jag är också medveten om att det har förekommit och kanskeförekommer att lånesökande blivit awisade på grund av att de inte har lagfartpå fastighetens tomt. Jag har framför mig ett brev från en person i mellerstaSverige. För att över huvud taget få hjälp tUl vatten och avlopp måste han setiU att få lagfart på fastigheten. Han säger att han är sjukpensionerad och harständig smärta i ryggen efter en misslyckad ryggoperation. Men det är inte barahan själv som bor och har bott på fastigheten, utan hans tidigare numera avhdnebroder bodde också på fastigheten. Jag är, herr talman, medveten om att mankanske inte skall ingå på så mycket detaljer, men här var det fråga om etttomtpris av per m. Jag har varit i kontakt med domänverket som hadegått med på en sänkning tiU 3:60. Längre kunde domänverket inte gå. Om markenhade ägts av en privatperson är det kanske jag säger kanske, eftersom det ärett antagande möjligt att han hade kunnat fä tomten till ett betydligt lägrepris. För honom var för tomtområdet inte något litet belopp. HerrLÖFGREN (fp) kort genmäle; Jag kan i det här sammanhanget bara hänvisatUl vad vi kommit fram tUl vid utskottets utredning på denna punkt. Det rör sigtydhgen om litet olika uppfattningar. Jag skulle tro att den person som herrBörjesson talar om verkligen skulle kunnat få bidrag om han hade gjort enansökan. För övrigt känner jag till att det förekommer fall dä man genomett överklagande tUl Kungl. Maj:t kan få tomtprisets skälighet prövad. Om detär fräga om per m och ett totalt tomtpris på , kandet givetvis synas mycket, men jag undrar om det i verkligheten är såbetungande i förhållande tUl den hjälp vederbörande kan få från samhällets ohkaorgan. Jag har inte anledning att ytterhgare uppehålla mig viddetta utan yrkar bifall tUl utskottets förslag. i (c) kort genmäle; Jag är tUlfredsstäUd med det svar som herrLöfgren nu senast lämnade, och jag kommer givetvis att se tiU att dettaprotokoU, om det bhr fräga om ett överklagande, kommer vederbörande till hända. Det låter inte så mycket, säger om tomtpriseti det av mig relaterade fallet, men för den det gäller är det ganska högt.Någon har sagt att eller per m skulle ha räckt i detta faU, mendet får stå för vederbörandes egen räkning. Men den person som skulle betaladessa för tomten när han rättehgen inte borde betalt mer än högst2 , tycker nog ej att han är rättvist behandlad. Villkoren för försäljning av staten tillhörig fast egendom HerrLUNDBERG (s): Jag vill fråga herr lantmätare vilkakrav han ställer på kartritare. Har man inte rätt att stäUa sig tveksam tillkartritare som icke tar hänsyn till gamla gränsmärken. Det finns gamla kartorsom är tUlförlithga när det gäller allmänningar och vägsträckor i både Upplandoch , men på dagens kartor har de gamla gränserna och vägarna tagitsbort. Det kan t. ex. gälla en väg inritad pä kartan efter en upptrampad stiggenom en äng som man ägde. anser det tydUgen inte anmärkningsvärt överför en kartbild till en fotografisk bild pä ett oriktigt sätt. Men jagtycker att våra lantmätare och andra bör ha större kunnighet. När det gäller gamla rättigheter vill jag peka pä vad CarlW. U. säger: "Därjämte funnos emellertid rättigheter avannan art, vilka svårligen kunde självständigt utbrytas eller vilkas utbrytandevid awittringarna utan samband med andra rättigheter i vaqe fall aldrigavsetts i förordningama. Dylika rättigheter voro rätt tiU miUbete för hemman,torp eller fäbodlägenheter, rätt till fiske, slätter m. m. I samtliga dessa fall kunde enligt ovannämnda principallmänningens upplåtande som rekognitionsskog ej lända till inskränkning i deredan existerande rättigheterna. Denna regel har fått sig uttryck i instruktionernaför bergskollegium och . Kollegium anbefalldesvid allmänningars upplåtande tUl bruk noga tillse, att de, som av ålderdärstädes haft rättigheter av antytt slag, skulle vid sitt nyttjande däravbibehåUas. Om förbehåll skett i upplåtelsebreven eller ej, har icke varitavgörande för rättigheternas bestånd. En huvudregel för praxis har nämhgenvarit den, att kronan ej kunde bortgiva eUer försälja, vad den ej självägde." Dessa gamla principer borde väl ändå lantmätare Turessonkänna tUl. Jag skuUe i varje fall kunna ta fram otaligaexempel på hur man genom vissa myndigheter och andra har gjort intrång ivanliga Villkoren för försäljning av staten tillhörig fast egendom Denna kränkning är härdare än en kritisk granskning av dem somsäger sig ha rätt att föreskriva hur gränser skall tolkas. När de ensidigt tarhänsyn tUl de stora bolagen, som snart äger alla kuster i varje fall utefterUppland, så måste man känna bäde förbittring, ledsnad och upprördhet över attnågot sådant kan ske. Det finns tydligen icke någon myndighet som har tiUuppgift att värna aUmogens och kronans olika rättigheter i detta sammanhang. Det talas sedan gammalt om herremakt och stormaktsdröm menbonde- och arbetarenöd. Arbetarna och bönderna borde få kvarbliva vidvissa gamla rättigheter utan att det skaU behöva stå skrivet i handhngar somdet sedan är frågan om att välvilligt tolka frän ohka håll. Min verksamhet som statens tjänsteman har tiUstor del gått ut på att hjälpa småjordbrakare att väma deras rätt. Jag trorinte att nägon kan säga något annat. Men det är inte det den här frågan gäUer,. Att jag gick in i den här debatten berodde på de beskyUningarsom utslungade mot oförvitliga tjänstemän i rikets allmännakartverk och som jag inte ansåg fick stå oemotsagda i protokoU. frågar vilka krav man har rätt att ställapå dessa tiänstemän. Självfallet mycket stora krav, för det gäller mycketkänsliga frågor. Jag anser att dessa tjänstemän uppfyller de kraven, och jagkommer att anse det ända tiUs bevisar motsatsen. Jag tycker inte, avslutningsvis, att det är riktigt attnågon här i skaU få utslunga sädana kränkande beskyllningar som harskett här. Det är därför jag har gått in i den här debatten inte för attdiskutera sakfrågan om skydd för äganderätten vare sig det gällersmåjordbrakare eller kronan. Där är vi nog helt överens och jag. Jag skuUe tiU vUja ställafrågan: Är det inte så att kartorna i gången tid som regel var ofullständigaoch kanske tUlverkade vid ett skrivbord? Men de kartor som ritas angergränser för ägande i olika sammanhang både när det gäller vatten och olikahemman eller besuttenheter. De kartor som ritas har och för framtidenett rättshgt värde och innehåll. Den praktiska tillämpningen följer i regelbåde riktigt tUlverkade och oriktigt tUlverkade kartor. Vad jag är upprörd över är det manfår bevittna , nämligen hur ohka fattiga människor drivs från sina hem,som bolagen sedan låter mttna ner. Detta sker därför att den lilla innehavarenicke har råd tiU de ekonomiska utgifter som ett bolag kan ta, för då betalar jukronan som regel. Men den fattige har svårt att kunna hävda sin rätt. HerrTURESSON (m); Eftersom riktar en direktfråga tUl mig skall jag svara på den. Det ärklart att kartor framställs efter helt andra metoder än tidigare.Det är flygfotogrammetrin som används för framstäUning av den ekonomiska kartasom rikets allmänna kartverk ger ut. Men jag försäkrar att ickeett streck på den ekonomiska kartan ändrar kvadratmeter i fräga om äganderätt,utan där är det de gamla kartorna sorn gäUer. Den ekonomiska kartan är enUlustration tiU hur fastighetsindelningen ser ut, men den ändrar ickerättsförhållandena mellan ägare av olika fastigheter. I sädana frågor fär mangå tiUbaka tiU de gamla kartverken, och om man anser sig ha kommit på nägot felfär man söka rättelse antingen genom en legal förrättning enligtfastighetsbildningslagen eller genom en process hos fastighetsdomstolen. Menrikets allmänna kartverks ekonomiska karta kan icke pä minsta sätt ändraäganderätten. Villkoren för försäljning av staten tillhörig fast egendom Jag undrar om inte resonemangär mera teoretiskt än verklighetsbetonat. släkt har vi i vaqe fall sedan1700-talet haft nyttjanderätt tUl ett visst område, som ursprungligen var enholme. Det gav oss rätt dels att ta foder, dels att awerka husbehovsvirke m. m.Vad inträffar efter den nya kartläggningen på den ekonomiska kartan? Jo, trotsatt gränsstenarna från gamla tider finns kvar har detta område förts in ibolagets ägoområden. Eftersom nyttjanderätt icke är detsamma som äganderätt ochdet finns vissa föreskrifter som skall följas upplevde jag att helaområdet som var skogbevuxet och som vi hade varit ganska aktsamma om,eftersom det gränsade till strand var avhugget. Ett bolag hade tagit dethela, märkt ut nya gränser och gjort gäUande att det var dess mark.