prot · FW09110 · 1973-12-31 00:00:00 — Ja, det finns en sådan risk omsocialdemokratin vandrar tillbaka till tankegångarna från , då han sade att oppositionens förslag pä denna punkt kan göra det"omöjligt att inom rimhg tid genomföra nödvändiga och angelägnareformer". Om man säger som att frågan om mänskliga rättigheteraldrig kan säkras med "formella knep" såsom grundlagsfästande - dåkommer det alltid att bli oenighet. Då har vi helt olika meningar. Vi menar attdet är -viktigt att skydda grundläggande rättigheter i grundlag. Man kan inte mäta temperaturen i engagemanget, sade herrJohansson också. Nej, men man kan se på förslagen och på uttalandena. Och dåfinner vi ju att här ändå är en klar skillnad. Om man däremot frånsocialdemokratisk sida går in för att ge ett extra skydd åt de centralapolitiska friheterna (t. ex. yttrandefriheten, mötesfriheten och religionsfriheten)samt om man är beredd ätt införa fler rättigheter än man nu har gjort, så trorjag det går att nä enighet längre fram. Men den enigheten kan bara drivas framgenom debatt, och det är den debatten vi har velat stimulera. Om alla med samma envishet hade drivit sina käpphästarhade vi inte fått en ny grundlag, säger . Det har man alltidsagt om liberaler. Det sade man om då han och hanspartikamrater ensamma drev kravet på enkammarsystemet. Sedan kom högern 1963,1964 och socialdemokraterna efter valet . Hade ochfolkpartiet inte drivit kravet på enkammarriksdag, hade vi inte fått dennastora reform. Därför kommer liberalismen att fortsätta att resa sina krav på enfördjupning av folkstyrelsen. Jag tror att de insatserna kommer att fortsättaatt driva fram reformer av våra grundlagar. HerrJOHANSSON i TroUhättan (s) kort genmäle: Jag hade självfallet väntat mig att manskulle anklaga mig för att jag inte hållit på varje förslag somgrundlagberedningen lagt fram. Får jag då en gång för alla förklara att detberor på två omständigheter. För det första har jag velat åstadkomma - eller ivarje fall medverka till enighet. Håller man benhårt på framlagda förslag,når man inte enighet. För det andra skall naturligtvis även en utredningsman lyssna påde synpunkter som kommer fram sedan utredningen avslutats. Hela remissväsendetblir misslyckat och meningslöst, om man biter sig fast vid den ståndpunkt manintagit i en utredning. För min del tycker jag inte heller att det är något felatt ta hänsyn till de synpunkter och argument som utvecklas i propositionerna -det är möjligt att anser att man inte skall bry sig om dem. Detinnebär att man inte kan hälla på allt som utredningen föreslagit. För övrigt är jag inte ensam i den här situationen, menjag skyller inte ifrån mig vare sig på eller pä har inte heller på alla punkter kunnat sluta upp kring de förslag ochmotiveringar som var grundlagberedningens. Men jag räknar dem närmast till godoatt de inte har bitit sig fast vid dem. Jag kommer därmed över till resonemang. HerrAhlmark säger: Vad skulle ha hänt om inte varit så envis? Ja,troligen hade man snabbare kunnat klara ut en hel del problem. Sedan kan vi välinte jämföra förslaget om ett nytt kammarsystem med de förslag till t. ex.taletidsregler som hårt håller fast vid. () kort genmäle: Den historiska omvärdering som HildingJohansson nu gjorde sig skyldig till har jag aldrig hört förut. Jag trodde attdet började bli allmänt känt och erkänt, också bland socialdemokrater, att detvar hängivna och energiska arbete under som drev fram denstora författningsreformen med en enkammarriksdag, direkta val av helariksdagen vid en och samma tidpunkt och ett rättvist valsätt. Jag tror att vi har all anledning att vara tacksamma föratt det har funnits liberala politiker här i landet som tjatat och rastat sinakäpphästar det har fördjupat den svenska folkstyrelsen. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. rn. HerrJOHANSSON i (s) kort genmäle: Det är för mycket begärt att jag på treminuter skall gå igenom hela den svenska konstitutionella historien och försökautvärdera den enes och den andres insatser i detta hänseende. harskrivit ett särskilt yttrande pä denna punkt. Det har kritiserats tidigare avherr . För min del har jag fäst mig vid att är ensam om dettasärskilda yttrande. andra ledamot i , herrMolin, har inte skrivit under det. Jag skall inte dra några slutsatser om någondjupare klyfta mellan herrarna inom , men jag måste konstatera attherr med sina kunskaper i statskunskap inte satt sitt namn under detdokument som lagt fram. Jag är väl medveten om de insatser herrOhlin har gjort i svensk politik och i svensk författningspolitik. Men att detär hans förtjänst att vi fått don här reformen är ändå en av de verkligt storaöverdrifterna. Utan insatser hade det säkerligen aldrig bliviten författningsreform. Utan den vilja till uppgörelse som präglade både herrErlander och i avgörande skeden hade det säkert heller inte varitmöjligt att åstadkomma en författningsreform. Hade alla ridit sina käpphästarpå det sätt som gör hade vi säkerligen fått se i stjärnorna efterförfattningsreformer. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Här har utvecklats stor vältalighet ochi breda drag har man skildrat bakgrunden till den viktiga fråga som vi nu skallta ställning till. Jag för min del avser inte att försöka tillföra den delen avdebatten något nytt, inte ens den delen som, såväl här i kammaren som i denallmänna debatten, har tilldragit sig sä stor uppmärksamhet, nämligen frågan omde medborgerliga fri- och rättigheterna. Jag vill bara svara på den fråga ställde tUlmig direkt; om regeringen verkligen avser att i enlighet med begärantUlsätta en utredning som skall arbeta efter de riktlinjer som utskottet hardragit upp. Den frågan har redan statsministern besvarat, ,. Men jag skall gärna upprepa det och säga att för regeringen ärdetta förslag, som utskottet har kommit fram till, av stor betydelse ochgivetvis kommer regeringen att försöka se till att en utredning kan komma tUlstånd som också kan bli färdig inom den tid som utskottet har utsatt. Jag skall i stället, herr talman, be att få ta upp någrafrågor som har föranlett reservationer. De har i någon mån berörts avutskottets ordförande, men jag skulle vilja lägga fram ytterligare någonsynpunkt på dessa frågor. Jag vill börja med frågan om folkomröstning. Det ärinte min avsikt att ta upp någon stor debatt. Vi är eniga om att folkomröstningkan vara ett värdefullt inslag i en demokrati, men att i allmänhetfolkomröstning skall kunna komma till stånd endast efter sedvanligtmajoritetsbeslut i och att den skall ha enbart rådgivande karaktär.Det är bara på en punkt som meningarna går isär. Skall vi kompletteragrundlagsstiftningsförfarandet med en möjlighet för en riksdagsminoritet attföra ut ett vilande grundlagsförslag till beslutande folkomröstning? Enligt min mening står inte mycket att vinna pä ettförfarande sådant som förordas av utskottsminoriteten. Tanken bakom förslagetär tydligen att väljaren skall kunna ta ställning i grundlagsfrågan isoleratutan att vara bunden.till den ståndpunkt i frågan som intas av det parti somväljaren i övrigt ansluter sig till. Skall denna tanke som i och för sig ärdiskutabel kunna realiseras, måste emellertid grundlagsfrågan få ettsjälvständigt utrymme i den debatt som föregår omröstningen. Det är svårt attse hur det skall kunna vara möjligt, om omröstningen skall äga rum samtidigtmed ett allmänt val, kanske efter det vilande beslutet i grundlagsfrågan.Grandlagsfrågan drunknar sannolikt i valrörelsen. En lösning skulle naturligtvis kunna vara att hålla enfristående folkomröstning i grundlagsfrågan, men då riskerar vi ett lågt valdeltagandeoch ett utslag som inte blir särskUt representativt för väljar-opinionen.Reservanterna har heller inte velat förorda en sådan lösning. De regler om grundlagsändring som utskottsrnajoriteten harföreslagit och som stämmer överens med de nuvarande reglerna är enligt minmening fullt betryggande när det gäller att ge säkerhet mot förhastadeändringar av grundlagen. Om grundlagsfrågan är av någon större betydelse är densäkert också partiskiljande. Förmår den engagera väljarna, kommer den helt avsig själv att spela en roll i valrörelsen, och väljaren kan väga ingrundlagsfrågan i riksdagsvalet och har på så sätt möjlighet att ge sin meningtill känna. För övrigt står ju möjligheten att anordna rådgivande folkomröstningöppen också när det gäller grundlagsfrågor. Sedan skulle jag, herr talman, vilja ta upp frågan omutlandssvenskarnas rösträtt, som något har berört mensom också har tagits upp här av företrädare för reservanterna. Vi fick en lagändring, innebärande att vissa utomlandsbosatta svenska medborgare fick möjlighet att utöva rösträtt vid val tillriksdagen. Dessa bestämmelser innebär att utlandssvenskar som varitkyrkobokförda i riket efter ansökan kanbli upptagna i en särskild röstlängd. Bestämmelserna finns numera i vallagen,som antog . För utlandssvenskarna gäller alltså vissa begränsningarbeträffande rösträtten. Med anledning härav föreslogs i propositionen till dennya grundlagen i 3 kap. 2 § följande: "Om rösträtt för svensk medborgaresom ej är bosatt i riket finns bestämmelser i lag. "majoritet har godtagit det förslaget, medan deborgerliga ledamöterna reserverat sig och vill fastslå principen omutlandssvenskarnas rösträtt genom att de två första meningarna i paragrafenskulle fä följande lydelse: "Rösträtt vid val till tillkommersvensk medborgare. Om rösträttens utövande av svensk medborgare, som ej ärbosatt i riket, finns bestämmelser i lag." Jag kan inte förstå reservanternas förslag pä annat sättän att varje bestämmelse som gör det omöjligt för svensk medborgare som ärbosatt utomlands att rösta blir grundlagsstridig. Även ett krav på att utlandssvenskvid något tillfälle skall ha varit kyrkobokförd i riket blir otillåtet. Däremotsyftar inte reservanterna till ett förbud mot procedurregler som t. ex.stipulerar särskild anmälan i förväg till röstlängd, krav pä innehav av passosv. Den andra meningen i reservanternas lagtext är tydligen avsedd att göraförbehåll för sådana bestämmelser, men ett sådant förbehåll är i och för sigonödigt. Bestämmelser som kräver ett visst förfarande för rösträttens utövandekan stödjas redan på de föreskrifter som finns i 3 kap. 2 § andra stycket och12 §. Frågan är dä, om vi skall göra den ändringen att utlandssvenskarna,bortsett frän nödvändiga procedurregier, fär rösträtt vid val till isamma utsträckning som hemmasvenskarna. Enligt min mening vore det förhastatatt nu fatta ett sådant beslut. Som har erinrat om hardenna fräga överlämnats till valtekniska utredningen. I uttalandet i statsrädsprotokoUet den 8 september 1972har jag angivit att valtekniska utredningens uppdrag nu begränsas tUl att avsefrågan om vidgad rätt för utlandssvenskar att delta i val till . Jagförutsatte att utredningens prövning av frågan skulle vara förutsättningslös. Utredningens uppdrag är alltsä inte inskränkt till enbarttekniska frågor utan gäller också ärendets mera principiella sida. Utredningengenomför en omfattande enkät som syftar till att dels undersökaintresset bland utlandssvenskarna för deltagande i val till , delskartlägga de svårigheter som kan vara förenade med valdeltagande för i utlandetbosatta svenska medborgare. Utredningen räknar med att kunna lämna sitt betänkandeunder är 1974. Enligt min mening skulle det därför vara olämpligt att föregripa Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Nr 110 utredningens arbete. Ettställningstagande från sida bör anslå den *'" '' utredningens materialoch bedömningen av detta material är S juni1973 tillgängligt. Skulle utredningenkomma fram till att utlandssvenskar och -------------------- hernmasvenskar i princip skall vara likställda i fråga om rösträtten, / yregeringsjoirn medför den lagtext som har föreslagits i den nyaregeringsformen inte oc i nyriKsaags- någon fördröjning av reformensgenomförande. genom bestämmelser i vanlig lag fåsamma rösträtt som andra svenska Möjligheten till en framtida grundlagsändring står också Jag vill nu övergå till en tredje reservation, nämligenfrågan om lagrådet och obligatorisk lagrådsgranskning. Den frågan har särskiltherr uppehållit sig vid, och den var för inte så förfärligt lång tidsedan föremål för utförlig penetrering och debatt i . Men eftersom denhar tagits upp på nytt kan jag inte se annat än att jag blir nödsakad att inågon mån upprepa vad som har sagts här i , när vi 19701971ändrade på bestämmelserna. Jag har sagt tidigare och jag säger det gärna ocksä ,att lagrådets granskningsverksamhet ofta är av mycket stort värde, särskilt ifräga om komplicerad lagstiftning på civil-, straff- och processr-ättonsområden. Det förslag som har avgivits av majoritetinnebär också atl lagrådet skall finnas kvar och behålla sina nuvarandeuppgifter. Den betydelse som tillmäts lagrådsgranskningen markeras av attlagrådet alltjämt nämns i grundlagen. Jag kan emellertid inte vara ense med dem som anser altlagrådsgranskning skall vara obligatorisk i fräga om vissa särskilda typer avlagförslag. Enligt min mening förlorar man mer än man vinner om man inför ensådan ordning som förordas av utskottsrninoritelen. Det system med fakultaltivgranskning som vi införde 1970-1971 tillkom som on följd av de allvarligaolägenheter som följde med den dittillsvarande obligatoriskalagrådsgranskningen. Det visade sig helt enkelt att lagrådet i sin granskandeverksamhet hade svårt atl hälla samma takt som regering och riksdag höll i sinlagstiftande verksamhet. sista år blev dot därför nödvändigtalt låta lagrådet arbeta på tre avdelningar. Dol säger sig självt att dettagick ut över arbetet i de två domstolar högsta domstolen och regeringsrätten som fick släppa till sina ledamöter för laggranskning. En sådan åderlåtningav do två högsta dömande instanserna kunde inte accepteras i längden. Det praktiska problem som låg i lagrådets svårigheter atthinna med att granska alla nya lagförslag hade också en principielltbetydelsefull sida. En stockning av ärenden hos lagrådet till följd av ett kravpå obligatorisk granskning innebär att de organ som är ansvariga för deviktigaste politiska besluten i samhället, regering och riksdag, inte kan fattadessa beslut i den takt de själva anser vara den riktiga. Viktiga reformer kankomma att försenas kraftigt genom att ett organ som saknar politiskt ansvargentemot väljarna obligatoriskt kopplas in i beslutsprocessen. Enligt minuppfattning är en sådan ordning inte förenlig med en fullt konsekventparlamentarism. De omständigheter som jag nu nämnt var orsaken till attriksdagen '04 1970-1971 beslutade avskaffa denobligatoriska lagrädsgranskningon. skäl somdå var avgörande är lika bärande . En obligatorisk lagrådsgranskning avungefär den omfattning som förekom är inte förenlig med en oförändradreformtakt. En ordning däremot med fakultativ lagrådsgranskning gör det möjligtför regeringen att i varje särskilt fall ta hänsyn till vad som bör vägatyngst, intresset av att en reform blir snabbt genomförd eller behovet av atten viss lagstiftningsprodukt blir föremål för den särskilda lagtekniskaöverarbetning som lagrådet kan stå till tjänst med. Enligt min uppfattning gerdetta den bästa garantin för att den sakkunskap som finns samlad i lagrådetutnyttjas på lämpligaste sätt. Jag vill för övrigt vända mig mot i frägaom hyreslagstiftningen, som vi haft att ta ställning till. Jag kan intese att det finns fog för hans kritik av att denna lagstiftningsprodukt skullevara dålig därför att den inte har granskats av lagrådet. Såvitt jag kan erinramig var det också uteslutande från moderathåll som kritik framfördes mot dennalagstiftningsprodukt. Sedan vill jag naturiigtvis framhålla att det förslag ifrågan sorn läggs fram i propositionen och som utskottsmajoriteten ställt sigbakom innebär ökade garantier mot att regeringen missbrukar sin frihet att låtabli att remittera ett lagförslag till lagrådet. Förslaget innebär nämligen delsatt varje riksdagsutskott fär rätt att inhämta yttrande frän lagrådet, dels attredan en tredjedel av ledamöter kan få till stånd en lagrådsremiss,om inte utskottsrnajoriteten anser att det dröjsmål som är förenat medlagrådsbehandling skulle leda till avsevärt men. ställning stärksmed andra ord avsevärt i förhållande till vad som gäller . Jag sade att en obligatorisk lagrädsgranskning äroförenlig med en oförändrad reformtakt, om den får ungefär den omfattning somden hade före 1970-1971 års reform. Men här vill jag påpeka attutskottsmajori-tetens förslag, såvitt jag kan förstå, skulle leda till enökning av granskningsornrådot i jämförelse rned vad som gällt före införandetav den fakultativa granskningen. Den obligatoriska lagrådsgranskningen omfattadelagstiftning enligt 87 § regeringsformen och lagstiftning som enligt särskildabestämmelser i regeringsformen skulle ske i samma ordning som föreskrivs i 87§. 1 det fall dä Kungl. Maj:t enligt 89 § regeringsformen överlämnar ätriksdagen att gemensamt med sig stifta lag i frågor där Kungl. Maj:t i och försig ar behörig att ensam besluta om rättsnormer skall visserligen den i 87 §föreskrivna ordningen tillämpas. I sådana fall ansågs emellertid i praxis attnågon skyldighet att gå till lagrådet inte förelåg. Inom det granskningsområde som anges avutskottsminoriteten - jag tänker närmast pä hänvisningen till 8 kap. 3 § iförslaget till regeringsform - faller emellertid också sådana frågor som enligtgällande regeringsform primärt ligger hos Kungl. Maj:t men som efter att haöverlämnats enligt 89 § numera regleras genom samfälld lagstiftning.Reservanternas förslag innebär också i ett annat hänseende en utvidgning av detobligatoriska granskningsområdet i förhållande till tidigare ordning. A regeringsform och ny riksdagsordning rn. Ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. Det är ganska vanligt att regeringen ensambeslutar författningar, som innehåller strafföreskrifter med fängelse i skalan.Sådana författningar föll inte inom det tidigare obligatoriska granskningsområdet.Enligt förslaget till regeringsform måste emellertid föreskrifter omfrihetsstraff alltid beslutas av och faller därför medutskottsminorrtetens förslag inom det obligatoriska granskningsområdet. Enligt min mening kan man inte rädda sig genom att fallatillbaka pä reservanternas undantag för lagförslag av ringa vikt. Såvitt jagkan förstå måste reservanternas avsikt vara att denna undantagsregel skalltolkas restriktivt. Om motsatsen skulle vara fallet, förtjänar deras förslagöver huvud taget inte att tas på aUvar. Jag vill något beröra frågan om omröstninginom regeringen. Det är en fråga som har tilldragit sig ett enligt minuppfattning kanske för stort intresse, då jag knappast kan se att denprincipiellt är av den storlek som man vill göra gällande. Propositioneninnehåller ju inte några bestämmelser om förfarandet vid skiljaktiga meningarinom regeringen. Utskottsmajoriteten har följt propositionen, men en minoritetvUl att man skall ha särskilda bestämmelser. Jag tycker för min del att det ärinkonsekvent och kanske en smula verklighetsfrämmande att i grundlag ta inbestämmelser om hur regeringen skall komma fram till beslut, om enighet inteuppnås. Reservanterna drar, närmast på tal om vilken beslutsmetodsom bör förordas, en parallell med förhållandena inom intresseorganisationernaoch kommunerna. Men någon hållbar paraUell föreligger inte. Regeringensammansätts efter alldeles särskilda principer, och i enlighet medparlamentarismens grundsatser är den att se sorn ett kollektiv, sammanhålletav gemensamma värderingar eller ett gemensamt program och uppbyggt kringstatsministerns person. Enighet föreligger ju om att det är statsministern somskall utse övriga statsråd och att det ligger i hans hand att när han så villentlediga annat statsråd. För en sådan regering varken passar eller behövsgrundlagsregler om omröstning. Erfarenheterna visar ju att en parlamentariskregering alltid måste söka nå fram till enighet. kan det naturligtvis någon enstaka gång hända attmeningsskiljak-tigheterna inte kan överbryggas och ställningstagandet inte kanskjutas upp. Men det finns dä inte någon anledning att anta att regeringen inteskulle kunna enas om hur man skall nä fram till beslut. Ställs saken på sinspets, så får ju statsministern det avgörande ordet. Jag har svårt att förstå atthan inte skulle få det också med den av reservanterna föreslagnaomröstningsregeln, så länge han fritt kan bestämma om regeringenssammansättning. fattas regeringsbesluten i realiteten vidstatsrådsöverläggningarna. Den nuvarande regeringen har inte känt något behovav formella omröstningsregler vid dessa överläggningar. En undersökning inomjustitiedepartementet av vissa jämförliga främmande författningar har styrktuppfattningen att omröstningsregler för en parlamentarisk regering är ettfrämmande element i en grundlag. Det saknas t. ex. grundlagsbestämmelser omomröstning inom regeringen i , i och i . Ja, inteens i , som har permanent samlingsregering, finns sådana bestämmelser. Det är egentligen bara för ett fall som jag kan tänka migatt något praktiskt behov av omröstningsregler kan uppkomma. Jag tänker på enren tjänstemannaministär, som temporärt har anförtrotts regeringsansvaret.MeUan medlemmarna i en sådan regering finns inte de band som knyter sammanmedlemmarna i en politisk regering. Men det står ju en tjänsteinannaregering,liksom för övrigt varje annan regering, fritt att i en arbetsordning införaregler om beslutsfattandet. Några grundlagsbestämmelser i ämnet behövs däremotinte. Frågan om förbud mot kollektivanslutning till politisktparti har berörts här i debatten. Det är en gammal fråga i , och allaargument har stötts och blötts. I propositionen har angivits skälen för att detenligt regeringens uppfattning inte bör intas en bestämmelse i grundlagen avdetta lag. Det har utskottsmajoriteten anslutit sig till, och jag har intenågot att tUlägga utöver vad som är anfört i propositionen. Till slut skall jag bara be att få ta upp enfråga som måhända är något perifer, men det är med anledning av att herrHernelius hade en del synpunkter på den yttre gången vid framläggandet avpropositionen. Jag noterar med tacksamhet de vänliga uttalanden som herrHernelius gjorde om det arbete som har utförts i departementet och omsamarbetet mellan grundlagberedningen och departementet, men jag mäste å andrasidan bemöta vad sade när det gäller tidpunkten förpropositionens framläggande. För att inte göra historien för lång kan jag börja med attnär grundlagberedningens förslag lades fram så var det nödvändigtatt ge en lång remisstid. Den utsträcktes till , och de sistaremissvaren fick vi inte . Så kom ju, som herrHernelius erinrade om, partiledaröverläggningar. Det hölls en serie sådana, ochredan i december presenterades utkast till lagtext som diskussionsunderlag.Under överläggningarnas gäng presenterades successivt material till dessa. Densista överläggningen hölls så sent som , och propositionenlades sedan på bord . Det är givet, , attpartiledaröverläggningarna medförde viss tidsförskjutning ipropositionsarbetet, men vi såg det som angeläget att dessa överläggningarhölls, och mitt intryck är att de borgerliga partiernas representanter, inteminst företrädare, var av samma uppfattning. Propositionenomfattar som bekant med bilagor ca 900 sidor. Det är inte gjort i en handvändningvare sig att åstadkomma så mycket text eller att trycka och binda den. Det ärenligt min mening i och för sig en prestation att det var möjligt att få frampropositionen till , när vissa frågor stod öppna vidpartiledaröveriäggningar . Från sida var man angelägen attpropositionen lades . Man vUle nämligen att den förlängdamotionstiden skulle gå ut före påskuppehåUet. skulle dåkunna arbeta under uppehållet och det egentliga utskottsarbetet ta sin börjandirekt efter påskuppehållet. Vi lyckades också få fram åtminstone ett dåtUlräckligt antal exemplar tiU , ochjag viU tUlägga att korrektursändes tUl partUedarna redan någon vecka dessför- Ny regeringsform och ny riksdagsordning rn. A regeringsform och ny riksdagsordning m. m.