prot · FW0972 · 1973-12-31 00:00:00 — har det utländska kapitaletsebb och flod in och ut ur tredje världens länder inneburit en nelloförlust föross på många hundratal , förutom atl det lämnat oss i skuld förnära . Direkta investeringar av utländskt kapital, oftaframställda som ett instrument för framsteg, har nästan alllid visat sig varanegativa i sina verkningar. mottog sålunda,enligt uppgifter från OAS (De amerikanska staternas organisation) och betalade ul 12 800 mihoner. Vi betalade ut fyra doUar förvarje dollar vi mottog." Ett av de brutalaste exemplen på hur imperialismenfungerar är . Jag behöver bara nämna för att visa att alla medel ärtillåtna för att tillskansa sig råvaror i andra länder. Del lacksamma är då altkasta sig över de fatliga och försvarslösa. Detta imperialistiska land, somfrämst av borgerligheten i vårt land betecknas som en lysande demokrati ochvärnare om de faltiga nationerna, beräknas via räntor och profiter frånu-länderna roffa ål sig I för varje doUar som läggs på u-hjälp. Låt mig, herr talman, ge några konkreta exempel på hur USAbedriver u-hjälp aUlså det land sorn borgerlighet och andra hämtar sininspiration från när det gäUer hur svensk u-hjälp bör fungera. 1 finnsbauxit, som är råvaran för framstäUning av aluminium. Där finns ävenvattenkraft i stora mängder, som är viktig för framstäUning av aluminium. Dettaborde utgöra grunden till en industriell expansion i , men så är inlefallet. I stället utnyttjar de stora internationeUa aluminiumproducenterna sittgrepp om marknaden tiU atl föra bauxit från sina gruvor på lUl ellnyuppfört smälleri i . Där framställer man råaluminium som sedan skeppastill för vidare bearbetning. 1 i kunde man 1967 köpaföljande drycker tillverkade av importerat koncentrat: Citra, Coca Cola, DoubleCola, Kola Kola, Cola, , , och Up,men fanns bara tre försäljningsställen för flaskmjölk. Jag vill i det här sammanhanget än en gång citerapresident : "Om de nuvarande förhållandena fortsätter är 15 procentav befolkningen i tredje världen dömda att dö av hunger. 1 ett land medtio mUjoner invånare där nivån för kost, hälsovård och utbildning har varithögre än genomsnittet för , finns del 600 000 barn som på grund avproteinbrisl under första åtta månaderna av deras liv aldrig kommer alt uppnåden fulla mentala kraft som de rent genetiskt är rustade för." har i sin bok beskrivit hurBolivias nyaste amerikanskägda tenngruvor plockar ul vinster på meUan 50 och300 proceni , hur i hade över 30 proceni vinst, men inlevar nöjt, ty i hade . Detta var några exempel påhur boven i u-landsdramat uppträder. Representanterna för de borgerhga partierna och andrakrafter blundar för de grundläggande orsakerna och försöker i stället förklarau-ländernas elände med att de ännu inle är förelagsmedvelna och lillräckliglupplysta osv. Kan man länka sig eländigare hyckleri? När del gäUer de samlade relationerna mellan ochtredje världens länder är den lagande parlen, icke den givande. Delkapitalistiska deltar i en handelspolitik som diskriminerar ochutplundrar befolkning. Del gör ränte- och inflalionsvinsler på låntill . Svenska kapitalistiska förelag utsuger direkt arbetare itredje världens länder genom talrika anläggningar. Hur många miljarder, som densvenska kapitahsmen tjänar , är svårt atl beräkna. Men summanöverstiger säkerligen med god råge det statliga utvecklingsbistånd somnu här 3 protokoU 1973. den 25 aprU 1973 diskuteras.Relationerna meUan och tredje världen beror givelvis inte på någratUlfälligheter. De är en föhd av att ingår i imperialismens system ochalt är en imperiahstisk stat. För att öka sina pr-ofiter jagar desvenska storbolagen efler en större del av världsmarknaden. De exporterarkapital och flyttar fabriker och produktion lill andra länder. Svenskt kapitalsammanflätas med kapital från andra imperialistiska stater. Svensk och utländskstorfinans går samman för all gemensamt plundra folken i , ,och . Värden som svenska arbetare skapar används således för altutsuga andra folk. Med profiterna av denna utsugning söker den svenskastorfinansen i sin tur stärka kapitahsmens slällning i . Den svenska staten underslöder storfinansens operationer iutlandet med exportkrediter och investeringsgaranlier. Den inbjuder utländsktkapital att etablera sig i . Den uppmuntrar och tar själv del isammanflälningen mellan svensk och utländsk storfinans. Den har slötlatdollarns vacklande positioner. Genom att delta i och hknandesammanslutningar bidrar den till alt stärka imperialismen. Del nya är nu att ett betydligt högre belopp av delsvenska biståndet skall bindas för inköp av svenska varor. Det är ytterligareen eftergift åt främst och storfinansen. Del är en löjeväckandeargumentering som förs, att detta skulle bidra tiU att minska arbetslösheten iSverige. Om detta lappkast från regeringens sida har gjorts för all skapastörre förståelse för enprocenlsmålet bland den breda allmänheten, så är detlika felaktigt. Det måste i så faU vara värdefuUare alt i stället gå ut med enbred informationskampanj här i landet och tala om all av detnuvarande biståndet stannar kvar i . Vpk avvisar den bindning av biståndet, som föreslagits.I radion har sagts atl inget riksdagsparti och ingen riksdagsman går emotdenna ökade bindning av biståndet. Det är felaktigt. Etl bifall tUl den andraalt-satsen i hemställan i vår motion nr 1104 innebär etl avslag på förslaget omen ökad bindning av biståndet. har i sitt avgivnabetänkande framlagt förslag om ett utvidgat syslem för investeringsgaranlier.Det är främst i två avseenden som en omprövning bör ske: modifikationer av lillämpningsbeslämmelsernaoch en vidgning av länderkretsen. Vi tUl-bakavisar också detta. Svenskstorfinans har ett intresse, och det skiher sig inte från andra imperialistiskaföretags: högsta möjliga vinst på kortaste möjliga tid. Direktör i , som ägs avSalénrederierna och Johnsonkoncernen, har sagt följande i en intervju i : "Vi går inle lUl ell u-land för att vi anser alt vi börhjälpa del landet. Den som säger all 'vi går lill eller föratt vi ska hjälpa dom stackarna', han ljuger." Han fortsätter: "Omman i begär 10 procents utdelning på sill kapital, så skall den i ." President påpekade atl skulder utgörett belopp på 70 000 miljoner doUar. Det är väsentligt att lämnar låntill ulan ränta och går i spetsen för en ökad användning avgåvobistånd. 1 SIDA:s petita konstateras all länder som , och har skulder av sådan omfattning att del är osannolikt atl alla krediterkommer alt kunna återbetalas. bör gå i spetsen för alt i efterhandmildra kredilvUlkoren för de lån som redan utbetalats. I det s. k. Lima-programmet, som utarbetades före tredjevärldshandelskonferensen, avböjde de ledande industriländerna med marknadsekonomisamtUga väsentliga krav. På de flesta punkter log samma slällning.Exempel på dessa krav är: obundet bistånd, räntefria utveck-Ungskrediter,omdefinilion av biståndsmålsättningen att gälla nettobelopp, så alt privatainvesteringar inte får räknas in i den procent av bruttonationalprodukten somskall gå lUl bistånd och all avdrag skaU göras för ålerflödel äv räntor ochamorteringar, hävdandel av rätten atl suveränt disponera över egnanaturresurser, raserandet av de s. k. sjöfartsnationernas hinder motu-ländernas strävanden att bygga upp egna handelsflottor - en stor del avkapitalflödel från till i-länder består nämligen av betalning försjöfrakter. Del viktigaste krav för som ställdes vid tredjevärldshandelskonferensen var all de skulle få inflytande över regleringen avdet internationella valutasystemet. lierade sig med de ledandeimperialistiska makterna i avvisandet av detta krav. Del hette från svenskthåll atl inte är rätt forum för atl behandla valutafrågor,att man inte vUle göra myndighetsingripande i sjöfartsnäringens kommersieUaverksamhet osv. Vad jag nu sagt innebär atl u-landsfråganinte kan lösas med välgörenhet eller sociala reformer inom impei;iahsmens ram.Folken i tredje världen kan endast erövra frihet och jämlikhet genom attbesegra imperialismen. Från dessa utgångspunkter anser vi all det svenskau-landsbislåndel i grunden måste förändras. Stödet skall koncentreras lUlutveckhngsbefrämjande regimer och nationella och sociala befrielserörelser.Slödel till befrielserörelserna är verklig u-hjälp, då det underslöder kampenmot imperiahstiskt förtryck och för nationell frigörelse och ekonomisk ochsocial utveckhng. Låt mig säga några ord lill motion nr 278 omökat stöd tiU befrielserörelserna i , och . Attdel finns stort behov av ekonomisk hjälp tUl dessa tre koloniers befrielserörelserbör det inte råda något tvivel om. Vi har i motionen vänt oss mot denförmyndarprincip som tillämpas mot befrielserörelserna MPLA, Frelimo och PAIGC.Utskottet har - vilket bör noteras - gått ifrån tidigare argumentation om attdet skulle innebära inblandning i annat lands inre angelägenheter. Utskottethar i stället anslutit sig tUl FN, som entydigt har tagit slällning motförtryck av folk som eftersträvar nationell frihet, och detta kan anses varafallet med exempelvis de under Överhöghet stående områdena i . Frågan är: När kommer SIDA och utskottet att utbetala enstörre summa av stödet i rena pengar till befrielserörelserna? VUka motiveringar har utskottet för att avvisa etl högreanslag lUl de tre nämnda befrielserörelserna? Med det anförda yrkar jag bifaU tUl föhandemotioner från vänsterparflel kommunisterna: nr 72, 278, 414, 628, 1103, 1104och 1109. Vidare yrkar jag all i anledning av motionen Nr 72 1973:112 måtte besluta atl hosKungl. Maj:ts kungörelse 1968:447om statlig garanti för täckning av 25 aoril1973 förlust i samband med investering iu-land. Det statliga utveck- errARNE i (s): Jag skall främst uppehålla mig vid två principfrågor i utskottelsbelänkande, nämligen enprocenlsmålet och varubiståndel. Jag tänker inte la uppdelahfrågor sådana kan möjligen komma upp senare under debatten, men tillsvidare viU jag koncentrera mig på dessa huvudfrågor. Det kanske bör sägas, inte minst för dem som åhör dennadebatt, atl det svenska u-landsbislåndel har ökat år och är förinnevarande budgetår uppe i en summa av , för atl nästabudgetår, som vi nu behandlar i , komma upp i 1 562 mihoner. Dettainnebär en ökning från innevarande budgetår med något över 300 mihoner kronor,eller . De riktlinjer som vi i huvudsak föher fastställdes i 1968års riksdagsbeslut, då även enprocenlsmålet formulerades. Frågan är nu vad somkommer att hända med enprocenlsmålet. En del talare här, framför allt herrarDahlén och , har varit inne på frågan om enprocenl-niålelsfön'erkligande och undrat om regeringen i kommande propositioner ämnar föreslåetl uppräknande av beloppen lill den nivå som avbruttonationalprodukten kommer att utgöra. Jag förmodar att regeringen ännu intehar tagit slällning lill den frågan, men kan utrikesministern ge ett svar mådel vara hans sak. Låt mig emellertid spekulera litet i frågan omenprocentsmålets uppnående. Om vi skall uppnå enprocenlsmålet budgetåret 1 975/76kommer delta alt kräva, som det anges i statsverksproposilionen, etl tUlskottöver det belopp som vi då redan är uppe i och som enligt planen skall vara . Det kommer att kräva ett särskilt påslag med inte mmdre än820 eller i stället för den 25-procentiga ökningav beloppen som vi haft . Har vi råd med detta? Ja, det är självklart all landetsekonomi kan bära en sådan uppräkning. Men det är lika självklart att om viförverkligar enprocenlsmålet på det sättet måste vi skjuta något eller någraandra behov framåt. Vi kan inle göra både-och; vi kan inte genomföra andraangelägna reformer och ta på oss en så stark ökning det sistabudgetåret för uppnående av enprocenlsmålet. Del är ell ganska enkelt konstaterande. Hurudansituationen än är i vårt land som i grunden är ett rikt land, ell av världensrikaste länder -befinner vi oss alltid då det gäller atl genomföra reformer somär myckel kostnadskrävande i den situationen alt vi får ekonomiska svårigheter.Det råder inget tvivel om alt ifall vi /76 skall göra ett påslagav den storleksordning som jag nämnt kommer svårigheter alt skapas i vårekonomi. Då ärfrågan: Bedömer vi enprocenlsmålet som sä viktigt alt det skall uppnåsoavsett om vi får skjuta andra viktiga saker ? kansvenska folket ha delade uppfattningarom. Jag tror mig dock kunna vittna om all en myckel stormajoritet i landet har den uppfattningen atl vi skallsköta u-hjälpen på ell sådant sätt atl vi tar på oss aUl större kostnader, såstora kostnader som vi orkar riiéd, men all vi på kort sikt inte kan sträckaoss hur långt som helst, utan atl u-hjälpen skall utvecklas successivt år förår i takt med alt våra ekonomiska förutsättningar ökar. Efter vad som sagts av och herr förste vicetalmannen råder del väl ingen tvekan om deras uppfattning, nämligenatt enprocenlsmålet skaU uppnås i enlighet med det beslut som fattade1968. Låt oss göra antagandel alt utgången av valet blir sådan allvi får en borgerlig regering, något som den borgerliga pressen och då och dåäven radio och TV talar om! Om så skulle bli faUet, vilket jag inle hoppas, ärdå som vice ordförande i utrikesutskottet och somledamot i utrikesutskottet beredda att säga att enprocenlsmålet under aUaförhållanden skall uppnås /76 även om del kostar 820 miljonermer, alltså i påslag, och att man är viUig alt skjuta åt sidanandra reformer som bedöms som aldrig så angelägna i det svenska samhället? och är alltid mycket aktiva dådet gäller all till regeringen stäUa frågor som de vill ha svar på. Jag hoppasatt de är lika intresserade av att svara själva. För resten kan man fråga sigom dessa båda kan ge delta besked, eftersom en borgerlig regering ju kommer atlbeslå även av en tredje part. Vad händer om man i den regeringen blh oensemellan partierna? SkaU man då skjuta på uppnåendet av enprocenlsmålet av denorsaken och inte av ekonomiska skäl? Med detta har jag velat säga att det inte är så enkelt somman ofta viU göra det. Detta är etl område i vårt ekonomiska liv som gerutrymme för väldigt mycket tyckande vi har många i detta land som tyckermycket om u-hjälpen och vårt biståndsarbete. Men jag tror all vi bör besinnaoss och försöka slå med båda fötterna på jorden när vi skall la stäUning lillså viktiga faktorer i vårt ekonomiska liv, som vi nu är i färd med alt laStäUning lill och som vi måste ta ställning tUl . Jag vill ulan vidare förklara att jag inte är beredd attskjuta vilka reformer sorn helst inom vårt land på en oviss framlid. Man kan jusäga att de nödlidande i detta land i alla fall lever myckel bättre änbefolkningen i . Men det är inte den jämförelsen vi skaU göra, förvåra egna som lider nöd och har svårigheter jämför sig inte medu-landsbefolkningen utan jämför sig med de andra medborgarna i vårt eget land.Detta gör all del kan vara nödvändigt all genomföra stora reformer, ävenkostnadskrävande och faslän vi i grund och botten inle har råd med dem. Del ärdå, menar jag, litet för lättsinnigt all tala om biståndsfrägorna på det sättsom hittiUs har skett i denna debatt. Jag har lagt märke till att de som talat idebatten sorgfälligt glömt bort den anknytning till den svenska ekonomin somvårt u-landsbistånd har och aUtid kommer atl ha. När vi för del budgetår som nudiskuteras skall besluta om all såsom planeringsramar för biståndsanslagetfaststäUa I , rör det sig om belopp som har ett enormtinflytande på den svenska ekonomin. Antag all utvecklingen skulle bli den atl vi på nytt komtillbaka till den situation som rådde med en starkutslrömning av valutor. Jusl nu befinner vi oss i en myckel lyckosam utvecklingi vårt den 25 aprU 1973 land meden inströmning av främmande valutor. Vi har en valutabehållning i landet somär rekordartad. Men ingenting säger väl att detta tillstånd kommer att beslå ievighet. Det kan svänga lill motsatsen igen. Detta är en faktor som vi ocksåfår ha i åtanke, när vi fastställer planeringsramarna. med detta läge befinner vi oss i den situationeninternationellt sett att aUa länder mmskar sitt utvecklingsbistånd. Enmålsättning som har fixerats är att alla i-länder tUl mitten av 1970-lalet skaUha uppnått en effektiv hjälp så lUl vida alt utbetalningarna skall vara uppe i0,av bruttonationalprodukten. Del fastslås i utrikesutskottetsbetänkande - delta är taget från tillgängliga informationer - alt man räknarmed alt endast två länder i världen vid millen av kommer art uppnådenna procentsats på 0,7 i utbetalningar. Dessa två länder är ochSverige. Några andra länder inom kommer inte att uppnå denmålsättningen. Tvärtom är tendensen atl alla minskar sina insatser påbiståndsområdet. I denna debatt fäster jag mig vid att regeringen för atl dess representanter vid besök i medregimerna i dessa länder inte har diskuterat frågan om demokrati eller diktaturoch talat om för dem alt de skall införa demokrati. Ja, jag skuUe vilja se herrBengtson som ledamot av en eventueU kommande borgerlig regering resa rant iAfrika och tala om för afrikanerna att de skaU införa demokrati. Och det kommerde naturligtvis all göra, om säger tiU. Varubiståndel är den nya stora frågeställningen i åretsbiståndsdebalt. En hel del kritik har riktats mot regeringen ochutrikesdepartementet därför atl man har tagit upp varabiståndet på del sätt somskett. Om del är några som tror att vi har haft en väldigt omfattande ochuppslitande debatt, så skulle jag vilja säga att visst har vi haft en debattmen inte en omfattande debatt och inte en uppslitande debatt. Kretsen av demsom har dellagii: i den är ändock ganska liten, och den här debatten har gåttden stora aUmänheten praktiskt tagel helt förbi. Del är dessa tyckandepersoner, inte minst på akademikerfältet, vilka är aktiva i vårt samhälle somhar talat om hur uppåt väggarna det förslag är som har , presenterats. Ja, t.o. m. tycker alt förslaget är tokigt och att det inte har någonbetydelse för sysselsättningen. Jag tillåter mig ha en annan uppfattning. Jag tror inteatl man kan bryta ut vissa saker och säga att de har ingen eller så litenbetydelse då det gäller stimulans av sysselsättningen all vi kan strunta i dem.Jag anser att de har större betydelse än vad kanske flertalet tror. Principen i fråga om varabislåndet innebär en klarfrontförändring från regeringens sida jämfört med vad man har ansett,men jag viU inle kritisera regeringen så där väldigt hårt för denna förändring.När våra biståndsinsatser kommer upp i sådana belopp som de nu börjar göra,tvingas man nog att också se tiU dessa insatsers effekt på sysselsättningen. Jag kan försäkra och åhörarna att u-landshjälplångtifrån är populär i det här landet. Den är nära nog impopulär, och det kaninte avhjälpas med aldrig så stora anslag för information och propaganda. Jagvel del myckel bra, eftersom jag reser runt om i landet och träffar människor på arbetsplatser av olika slag. De människorna har sina Nr 72 bekymmer, som de själva anser vara betydande - och som är betydande den - och som vi icke kan bortförklara utan vidare. U-landshjälpenåtnjuter som sagt ingen popularitet. Det skall vi ha----------------- klartför oss, när behandlar denna fråga. Om vi har detta klart statliga utveck-för oss, får vi också något större förståelse för frågan omvarabislåndet. Utskottet har i denna fråga skrivit ihop sig som detheter, och man förklarar i utskottets skrivning atl varuströmmarna i principskall vara obundna. Ja, del är rikligt. I princip har vi den uppfattningen. Meningen skaU tro att del är möjligt att i praktiken hävda den principen samtidigtsom vi säger ja till införandet av varubistånd. Atl detta kommer att ha eneffekt i den riktning regeringen avsett är helt självklart. Jag skall säga , atl jag själv inte är sålUlfredsställd med del förslag regeringen presenterat i detta avseende. Öppetvill jag säga, att jag personligen skulle ha föredragit alt vi hade sträckt utperioden för enprocentsmålets uppnående i stället för att behöva gåden här vägen. Hade vi fått ett sådant förslag från regeringen, skulle del möttell ännu större motstånd än förslaget om varubistånd. Men jag tror atl det ilängden skulle ha varit minst lika klok politik all framlägga ett sådantförslag som del förslag vi nu är i färd med all genomföra och som jag härtillstyrker. I utskottets betänkande behandlas en lång rad av vad mankunde kalla detaljfrågor som i grunden dock är ganska stora och betydelsefulla.En sådan fråga är industrialisering, vilken någon av de föregåendetalarna betecknade som viktig. Självklart är den viktig. Atl kunna få enindustrialisering liU stånd i utvecklingsländerna utgör någol av en nyckel tillhela deras ekonomiska utveckling. Utan en industrialisering avutvecklingsländerna kommer man heUer inte att lyckas hjälpa dessa länderekonomiskt lill en annan och bättre situation. Jag vUl beteckna detta som en av huvudfrågorna ibetänkandet. vill jag säga att den är mycket svårlöst. Vi skaU kommaihåg atl vi haft ett kreditsystem i vilket vi gottkan betrakta som etl misslyckande. Det är nu på väg atl förändras, och jaghoppas alt förbättringar och större framgångar skaU nås, men helt övertygad kanman inte vara förrän det nya systemet tillämpats någon lid och vi har setteffekterna av detta. Jag vill med dessa kommentarer och synpunkterkring framför allt enprocenlsmålet och vamhjälpen yrka bifall lillutrikesul-skollels hemställan på samtliga punkter. () kort genmäle: Jag skall inle la upp någon diskussion medherr om varubiståndel. Jag hinner inle göra det. Eftersom vi hardiskuterat ihop oss i utrikesutskottet, finns heller ingen anledning därtill.Jag vill bara notera, all ansåg det vara en klar frontförändringfrån regeringens sida på den här punkten. sade all han hellre sett all man skjutit uppden period inom vilken enprocenlsmålet skulle uppnås. På något sätt gjorde väl detta litet omedvetet genom felsägningar; två gånger talade han om 39 Nr 72 att vi skaU uppnå målet 1975/76.Det gäller ju 1974/75, men det låg Onsdagenden kanske en undermedveten reaktionbakom hans felsägning. 25 april1973 " intressant all notera altherr inle trodde all regeringen -------------------- bestämtsig för hur den skall göra med uppfyllandet av enprocenlsmålet, / om den får sitta kvar . Vifår väl höra vad utrikesministern har alt * säga på den punkten. sade alt del kan uppslå sådana krissituationerall det kan bli besvärligt all genomföra detta. Han nämndevalulautslröm-ning bl. har vi ofta talat om att det kanuppstå situationer då det blir möjligt. Kommer vi in i det läge som rådde 1969eUer i ett där man måste förhindra ett sådant har jag full förståelse för altdet kan bli besvärUgl. sade all det återstår myckel att göra iSverige och att detta måste vägas mot vad man kan göra för de falliga länderna.Ja, det är självklart. Del gör vi alltid. Vi måste avväga. Del är vadu-länderna själva måste göra. Jag påpekade alt deras stora investeringar åstadkommits genom eget sparande. Det har då rört sig om mycketsmärtsamma beslut. De har fått hindra foUc från att köpa nödvändighels-varordärför att landet måste satsa på . Men sådana avvägningar får vialltid göra, . För oss skulle del inle betyda mera än att vi undernågra veckor skulle skjuta upp atl höja vår standard för att uppnåenprocenlsmålet. Sedan skulle vi kunna fortsätta som om ingenting hade hänt.Del är inte fråga om mera än att fördröja höjningen av vår standard under någraveckor. Men även delta innebär en avvägning mellan olika ändamål. Om hade röstat med oss 1970, 1971 och 1972 ochvåra förslag hade genomförts, hade det varit lättare att uppnå detta mål, fördå hade vi inte fåll delta väldiga gupp uppåt. Om röstade med ossnu och förordade atl SIDA skulle få planera på en högre nivå, skulledet vara lättare att genomföra detta med god verkan. Att över huvudtaget ifrågasätter allt detta, lyder på atl för sin del har svaratatt det inte går att klara enprocenlsmålet. På direkta fråga villjag svara att jag viU verka för det. Det är tydligen där vi har delademeningar. Herr förste vice talmannen () kort genmäle: Det var med goda förhoppningar man hörde deförsta orden i tal, då han skulle ägna sig åt enprocenlsmålet. Närhan slutat sitt anförande, var det fortfarande lika oklart.