prot · FW0998 · 1973-12-31 00:00:00 — 1 sin sammanfattning säger de: "I motsats till under tidigare decennierinträdde en minskning i antalet företag.Etableringsbenägenheten som efter en kraftig ökning meUan 40-talets slut och50-talets början stabiliserats något börjar på nytt faUa.Samtidigt ökade nedläggningsbenägenheten så att vid 60-talets slutnedläggningarna vida översteg etableringarna. Den genomsnittliga tUlväxttaktenhos enskilda företag hade sjunkit till en negativ nivå. Deexisterande företagen var vidare relativt gamla vUket talar för att en ytterligareminskning av tillväxttakten kan komma att ske om intetillskottet av unga företag ökar." - Så långt dessa ekonomiska experter. Nyetableringar och offensiva investeringar är med andraord "rara" i betydelsen säUsynta företeelser i det svenskanäringslivet. har inteökat i den takt som varit nödvändig för att säkerställa konkurrenskraft ochtUlräcklig produktionskapacitet. 1966-1970 steg sålunda industrunvesteringarnamed genomsnittligt . Den liUa ökningen skall då ses mot 1965års långtidsutrednings uppsatta mål pä . Åren 1971 1972 stegindustrins investeringar genomsnittligt med per är. Men 1970 årslångtidsutrednings krav för beräknad bibehåUen konkurrenskraft var en årligstegring . Den naturliga frågan efter de här konstaterandena är;Varför har det gått så snett? Det avgörande svaret är säkert att detnäringspolitiska klimatet har kärvat tUl. Djärva satsningar kräver soliditetoch förhoppningar om rimlig lönsamhet för projekten. Med statistikens hjälp kan vi vidare visa hursjälvfinansieringen inom industrin sjunkit kraftigt. Vi kan också avläsa hurindustriföretagens finansieUa ställning försämras. Andelen eget kapital har iförhållande till de totala skulderna sjunkit från tiU förde medelstora företagen förlopp. 1 det läget bhr extern finansiering genom lån av olikaslag nödvändig i ökad omfattning. Men en sådan utveckling rymmer onekligen isig en rad svåra problem. Finns det över huvud taget pengar attlåna? Den senare frågan är viktig, det vet de många företagare särskUt demindre och medelstora som utan att lyckas ihärdigt försökte låna pengar underkreditmarknadens idiotstopp kring 1970. En del åtgärder har visserligen vidtagits för atttiUgodose dem som behöver kredit. Den långa raden av s. k. mellanhandsinstitutbör kanske i första hand nämnas. Vi har fått AB Industrikredit, ABFöretagskredit, Lantbruksnäringarnas primärkredit AB, , . Skeppsfartenssekundärlåne-kassa, AB Svensk exportkredit, aUmänna hypoteksbank. FöretagskapitalAB och några tUl. Man mäste efter att ha botaniserat en del i den här floranav i och för sig välmotiverade och värdefulla institut fråga sig om inte ensamordning och effektivisering kan åstadkommas. Det skulle underlätta förföretagen att överblicka de olika möjligheterna att få kapital och förenklakontakterna med kreditbeviljande institutioner om så skedde. Den stora och framför allt tillväxande kapitalvolymenfinns som bekant i det kollektiva sparandet och då i första hand AP-fonderna,som rymmer ca . Det är nödvändigt, att det svenskanäringslivet får utnyttja de tillgångarna. Därom är vi ense. Frågan är bara hurdet skall gå tUl. Från har vi alltid hävdat att kreditprövningskaU ske i decentraliserade former och att alternativa möjligheter skall finnasför den kreditsökande. När det gäller kanaliseringen av AP-fondernas medel tiUnäringslivet har stött och också varit pådrivande vid tillkomstenav meUanhandsinstituten. föreligger en kraftig eftersläpning för sökandehos AB Företagskredit och AB Industrikredit med ett sammanlagt lånebehov på ca250 mUjoner kronor. Vi anser att det behovet bör tUlgodoses genom ökadupplåning i AP-fonderna. En annanväg är att utnyttja AP-fonderna via återlånerätten, men den Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. hartyvärr, menar vi, inte fått en sådan utformning att den kan utnyttjastillfredsställande. SärskUt de mindre och medelstora företagen har svårt attanvända sig av den här kreditgivningen. Vi har lagt fram förslag omförbättringar utan att fä rUcsdagens gehör för detta . Men det här räcker ändå inte. Nya former för att utnyttjaAP-fondernas kreditkapacitet måste till så att det växande kreditbehov somföreligger inom näringslivet kan tUlgodoses. a. bör man prövaföretagarföreningarnas möjligheter att förmedla riskvUligt kapital. Sammanlagt anser vi att den sittandekapitalmarknadsutredningen nu måste snabba på med sitt arbete sä att vi snartfår dess synpunkter på de här viktiga frågorna och snart fär konstruktivaförslag på bord. Viktigast av aUt är ändå att de ansvariga i företagen fåren känsla av att de utför en positiv insats i samhällets utveckling. Vi menaratt näringspolitiken måste innehålla mer av stimulanser och mindre av nyapålagor. Löser då det liggande regeringsförslaget om att användaAP-fondernas medel till aktieköp de problem jag här har diskuterat? Dehuvudsakliga syftena uppges vara att genom kapitaltUlskott stimulerainvesteringarna i företagen och att öka de anställdas medinflytande. Det låterju bra och är förvisso väUovligt. Tyvärr måste jag dock i likhet med mångaremissinstanser ifrågasätta om målen näs. Man får ju inte mer kapital i ettföretag om några tusen aktier byter ägare pä börsen. Aktierna flyttar från ettbankfack tUl ett annat. En effekt som många pekat pä kan i stället bli attkurserna pressas upp och att andra störningar pä aktiemarknaden uppstår.Exempelvis riksbank, som ingalunda kan beskyllas för att vararegeringsovänlig, varnar i sitt remissvar för förslaget frånkapitalmarknadsutredningen aUtså det betydligt mindre avancerade förslaget och säger att det är ytterst väsentligt att ÄP-fonden agerar med stor smidighetoch försiktighet. Nå, men nyemissionerna då? Avgörande för huruvidanyemissionerna skaU göras är naturligtvis i första hand lönsamhetsbedömningar.Ger dessa ett positivt utslag, ja, då finns det intresse för expansion; annarsinte. lönsamhetskalkylen gynnsamt, har nyemitterade aktier alltid funnitsina köpare. För att undvika störande kurseffekter på marknaden har s.k. riktade nyemissioner föreslagits, dvs. försäljningen skaU gå vid sidan avden ordinarie aktiemarknaden. Här kan man tänka sig att aktieägarna är vUligaatt avstå frän sin företrädesrätt, då AP-fonden är villig att acceptera sämrevUlkor än aktieägarna eller då företagens allmänna läge är sådant att ingaandra köpare uppträder. I det första fallet innebär AP-fondens köp en-faktisksubventionering av företagens kapitalkostnader, i det senare fallet kan detinnebära en satsning av löntagarnas pensionspengar pä tvivelaktiga projekt.Ingetdera av faUen är tUltalande. När det gäller det ökade medinflytandet måste det framståfuUständigt klart att det förhäUandet att en fondstyrelse pä elva personer färett antal hundratal mUjoner ur löntagarnas pensionsfonder att köpa aktier för,inte pä minsta vis ökar medinflytande, där han står på verkstads- golvet,bakom affärsdisken eller var han än kan befinna sig i sin dagliga verksamhet.Avståndet frän det exklusiva aktieköpsrummet till landets tusentalsarbetsplatser är naturligtvis aUdeles för stort för att man med trovärdighetskall kunna tala om ökat medinflytande. Frågan om ökat medinflytande bedömer vi i sommycket angelägen. Vi har därför också i motioner och på annatsätt drivit på utvecklingen. En del konkreta förslag frän oss har nuförverkligats - ta som exempel löntagarnas styrelserepresentation. Det ärsådana former av medbestämmande pä alla nivåer i företagen som är verkligtbetydelsefulla. Vi kommer självfaUet att fortsätta att arbeta för att få gehörför vårt arbetsdemokratiska program i den andan och tror att det leder tiUbättre resultat än det regeringsförslag vi nu diskuterar. I linje med den synen ligger också möjligheten att finnabra system för att de anställda skall få andel i företagens kapitaltUlväxt. Vimenar att det inte räcker med att satsa pä ökad lönsamhet. Det är lika viktigtatt finna former för en rättvis fördelning meUan företagets löntagare och desskapitalägare. Andra talare för kommer senare i debatten att gesynpunkter på hur det här kan utformas. För att göra en sammanfattning, herr talman, av vad jaganfört förefaller det uppenbart att de små fördelar som kan komma ut urregeringsförslaget väger mycket lätt jämfört med de betydande risker som följeri dess spår för ökad koncentration av både makt och kapital. Som jag inledningsvis redovisade sker den härcentraliseringen med en medveten politisk viljeinriktning. Den är ett steg iett klart socialistiskt mönster som ingen bör sväva i tvivelsmäl om. Vi anser ifolkpartiet att det finns andra och bättre vägar att gä. Därför ber jag, herr talman, att få yrka bifall tUlavslagsreservationen 2 a liksom tUl övriga reservationer där mitt namnförekommer. A llmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. I detta anförande instämde herrar i , Antby och i (samtliga fp). Det finns faktiskt ute i landet människor somhar fått för sig att det nu aktuella förslaget om att skapa en fjärde,aktieägande, AP-fond kommer att ge pensionärerna en bättre pension. Dessamänniskor blir väldigt besvikna när man talar om för dem att så inte är fallet.En pensionär får ur AP-fonderna aUs ingenting annat än vad reglementetbestämmer pä grundval av intjänandeår och pensionspoäng. Därutöver har haningenting att hämta. Fonderna kan bli hur feta som helst - pensionärerna får intefördenskull några förbättringar. När pensionärerna fått det svaret säger de kanske:"Det var konstigt! Privata försäkringsbolag har ju stora annonser itidningarna om att rörelserna gått med överskott och att de som tagitförsäkringar därför kan räkna med att fä ut betydligt mer än vad de har blivitlovade. Titta här t. ex.! Där är en som kan räkna med extrautöver de som han försäkrade sig för är 1950. Alla vet ju attAP-fonderna har massor av pengar. Varför får då inte pensionärerna högre ATP?" Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Ja, den frågan aktualiserade faktiskt moderatasamhngspartiet dåvarande högern redan för nio är sedan vid en riksstämma iÖstersund. Fonderna borde inte tUlätas bli stora finansinstitut, menade man,utan överskotten borde gä tUl pensionärerna i första hand tiU sådana som hadelåg pension eller helt saknade ATP-pension. Förslaget väckte en väldig oro hos socialdemokraterna. Omdet genomfördes skulle ju stora pengar i form av återbäring hamna hospensionärerna. Regeringen skulle då inte ha tillgäng tUl de väldiga belopp somman utan att dra uppmärksamheten till det - ville samla ihop för att, när tidenansågs mogen, använda tUl att stärka det socialistiska greppet kring samhället.Med insats av en väldig propaganda lyckades regeringen vUket förslagsstäUamanog borde ha insett få förslaget att framstå som en attack mot självapensionssystemet och fick det pä sä sätt ur världen, trots att det alldelessäkert svarade mot vad många pensionärer ansåg riktigt. Men när det nu till mängas besvikelse inte blir någonåterbäring ur AP-fonderna av det slag som man kan få vid enskild försäkring,står vi där med de enorma fonderna. Och vad som händer är att regeringen harbedömt tiUfället lämpligt att begagna fonderna för politiska syften i detmaktpolitiska spelet. Det är lärorikt att erinra sig att regeringen genomstatsminister när beslutet fattades om AP-fondernauttryckligen lovade att fonderna inte skulle vara ett instrument för att öka"samhällets maktpositioner" utan användas för att trygga de gamlasförsörjning. Ställ mot detta finansminister redanciterade yttrande vid partikongressen ; "står vi införuppgiften att via AP-fonderna skaffa samhället direkt inflytande iföretagen." kan visserligen inte längre göras ansvarigför regeringens handlande, men likväl vad säger han om detta klaralöftesbrott? Och vad säger pensionärerna, hemmahörande i olika partier, om attderas pengar nu skall satsas i politiskt spel? AP-fonderna är nu en angelägenhet inte försocialförsäkringsutskottet utan för näringsutskottet. Det är bekräftelse på vadjag kallade ett klart löftesbrott. Detta är nägot sä utomordentligt allvarligt att det varsjälvklart bäde för oss i moderata samlingspartiet och för ochfolkpartiet när propositionen skuUe remitteras tUl utskott att kräva attbehandlingen skulle uppskjutas tiU hösten. Sä mänga viktiga frågor haranknytning till förslaget, och propositionen skiljer sig så mycket frånkapitalmarknadsutredningens rekommendationer att ny betänketid och nyaremissvar verkligen behövs. Oppositionspartierna har upprepat uppskovskravet i sinamotioner, och det stöds i näringsutskottet av alla de icke-socialistiskaledamöterna i reservationen I, som det redan har yrkats bifaU tiU. Som andrahandsyrkande har moderata samlingspartiet ochfolkpartiet avslag på propositionen. Det ställningstagandet har vi inomnäringsutskottet följt upp i reservationen 2 a som jag nu också ber att fä yrka bifaU till. VUka är dä motiven tiU att vi moderater yrkar avslag påregeringens proposition? Dels är de principiella, dels är de praktiska. Jag börjarmed att redovisa de principieUa skälen. Vi menar att propositionen lägger vägen öppen för enytterligare koncentration av ägandet i landet som är helt oförenlig med vårasträvanden att bygga ett samhälle med spritt personligt ägande. Att ett samhälle av den typ som vi önskar verkligen kommertUl stånd är efter vad vi tror nödvändigt för att garantera en levandedemokrati. Vi människor är så funtade att vi vill få känna eget ansvar, att viviU ha en egen sektor att vårda och värna. Det upplever vi när vi självaarbetar för, sparar till och skaffar oss och de våra personligtägda nyttigheter och tUlgångar av olika slag. Enligt vår uppfattning och den bestyrks av vad man kanse på många håU utomlands finns det risk att den socialistiska modellen medkollektivt ägande under politisk kontroll gör medborgarna passiva ochointresserade, kanske rent av negativt instäUda tiU förtroendemän och myndigheter,som då utpekas som pampar eller byråkrater. Sådant kan få farliga följder, intebara för stämningen i samhället utan också för hela det politiska livet. Jag talade , herr talman, om olika riksdagsutskottskompetensområden. Maktfördelningen inom samhället, avbalanseringen mellancentraliserad styrning och enskild rörelsefrihet är en sak för ,men ingen kan förneka att problematiken hör samman med den väldigakapitalkoncentrationen till AP-fonderna. Mycket mera skulle kunna sägas om det principielltbetänkliga i att bygga ut AP-fondernas maktposition, men det är som sagt i dagnäringsutskottet som skall komma tUl tals. Jag skall därför gå in på vad jagnyss kallade praktiska frågor. Den första frågan formulerar jag så här: Ligger några 500mUjoner kronor sysslolösa i AP-fondernas kassakista? Gäller det att sätta 500miljoner kronor i arbete? Om så hade varit fallet, då hade man haft ett skälatt söka efter alternativa placeringar. Men alla vet att situationen inte ärsådan. Genom att man år efter är tagit ut långt högreATP-avgifter än vad som behövts för att säkerställa pensionerna, så harAP-fonderna till sig fått kanaliserat ett kapital som annars skulle ha funnitshos allmänheten eUer hos företagen. Det skulle också vUket man kanske intealltid tänker pä ha funnits hos staten eller kommunerna, där det kunnat hållaskatterna nere. Många som varit självförsörjande med kapital, ja,kanske rent av långivare, har genom kanalisering av medlen till AP-fonderna numåst bli låntagare. Köerna är långa. Finansministern vet utomordentligt väl attde inte avlyfta byggnadskreditiven rör sig om ca och att deutövar ett tryck uppåt på boendekostnaderna. Iiidustrins önskningar omobligationslån redovisas med ungefär 3 miljarder. För sysselsättningen har detsäkert sin negativa betydelse att det sitter en sådan propp. köar för ca 550 mUjoner somman önskar för att kunna rationalisera jordbruksdriften. Siffran för de mindreföretagens speciella kreditinstitut. Industrikredit och Företagskredit, har Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. redan tvägånger nämnts här . Det har utfärdats lånelöften om ca 250 mUjoner kronor,som man tills vidare inte kan infria i brist pä kapital. Sådana siffror visar väl klart att det inte finns någotsysselsättningsproblem för AP-fondernas mUjoner. Drar man bort 500 mUjoner urde nuvarande fonderna, betyder det ökade bekymmer för hyresgäster, förjordbrukare, för företagare. Det betyder också att skattefinansieringen av detallmännas utgifter mäste hållas högre än vad som annars varit faUet. Vad finns det då för praktiska skäl att omlokalisera välsysselsatta AP-pengar från den långa länemarknaden till den risktagandesektorn? Jo, säger regeringen, näringslivet behöver tUlskott av riskviUigt ägarkapital. Hur är det med den saken? Jag nämnde de miljardbeloppsom näringslivet köar efter i obligationskön. Finns det någon motsvarande kö,där man stäUer sig för att få riskvilligt kapital? Mig veterligt inte. I andrasammanhang har man använt uttrycket "rösta med fötterna". Om det färtas som opinionsyttring var man stäUer sig att köa, har näringslivet genom attStäUa sig i obligationskön förklarat sig mera intresserat av läng bundenupplåning än av ökat eget kapital. En av orsakerna är naturligtvis att räntebetalningarpå obligationslän är avdragsgUl kostnad, medan däremot utdelning päaktiekapital måste med beskattade medel. När man inte av särskilda skälär tvungen att öka det egna kapitalet föredrar man länevägen om den ärframkomlig. Man har gjort stor sak av att också företrädare förnäringslivet i kapitalmarknadsutredningen anslöt sig tiU förslaget om attAP-pengar skulle kunna placeras som riskkapital. Men märk väl, vad rnan anslötsig tiU var ett begränsat belopp, ett förslag omgärdat av diverse garantier ochspärrar. Dessa restriktioner har helt tagits bort i regeringsförslaget. Ocksåremissinstanserna hade att yttra sig om ett långt mera begränsat förslag än detvi nu har framför oss. Därför kan varken positiva uttalanden frän ledamöter avkapitalmarknadsutredningen eller från remissinstanser åberopas som stöd elleranvändas som slagträ mot den som avvisar regeringsförslaget. Det skulle varaoärligt, och jag hoppas vi slipper det i dagens debatt. Det är alltså ingalunda så att näringslivet köar för attkomma i åtnjutande av AP-pengar som riskkapital. Men kanske inte näringslivetförstår sitt bästa? Skall vi nypa företagen i näsan för att fä dem att sväljade 500 miljonerna och den vägen få ett sundare näringsliv? Det är ordinationenfrån de socialdemokratiska näringslivsdoktorerna. Men det finns tvivlare också i deras egna led. Jag vet attmånga socialdemokratiska näringslivsexperter blir irriterade när man citerarprofessor . Den irritationen demonstrerades ganskaohöljt. Jag tycker emeUertid att professor i ett anförande som hanhöll på Sparbanksveckan så utmärkt karakteriserade den nymerkantilism,den selektiva näringspolitik, som socialdemokraterna hemfallit ät, att jaginte kan avstå från att låta honom komma tUl tals. Han sade sä här: "De statliga interventionerna iprisbildning och resursallokering har blivit så pass många och komplicerade att myndigheternainte längre har någon möjlighet att överblicka verk ningarna. ---- Särskilt när det gäller beslut av sä komplicerad natur somproduktion och marknadsföring kommer tjänstemän i departement och verk, långtborta från den praktiska verksamheten, att alltid förbliva amatörer för att intesäga dilettanter." Så långt professor . När han framförde sin bistra kritik av dem som för attpä nytt citera honom "i allmänt oförstånd vill leka chefer överföretagarna i näringslivet", då fanns ännu inte industriverket och inteheUer med sina näringspolitiska ambitioner. Vad skuUeprofessor månntro säga ? Kockarna har blivit allt flera. Industridepartementet,industriverket, investeringsbanken, nu den alla skall debedriva näringspohtik och selektiv sådan med alla de risker det innebär förfelbedömningar och det måste tyvärr också sägas för vad som kallasmygelekonomi. För den samhälleliga planering som naturligtvis behövs har ensådan oklar ansvarsfördelning och en sådan risig organisation stora risker. Om det nu är så att AP-pengar i nuvarandeform efterfrågas långt utöver utbudet, att näringslivet inte hyser någonsärskild het önskan efter AP-pengar som riskkapital, att vi redan harplaneringsorgan för landets näringsliv vad återstår dä som skäl föraktieköpen? Svaret är; Man är ute efter det som statsminister lovade att man inte skuUe vara ute efter, nämligen att viaAP-fonderna öka samhällets maktpositioner. Utan att märka ord kan man inte undgå att lägga märke tillatt uttrycket "samhäUet" ofta av regeringen används när den talar omsina egna aktiviteter. Det är ett missbruk av ord. Om aktieköp för AP-pengar skulle innebära ökatsamhällsinflytande tycker vi riksdagsmän, i varje fall inom oppositionen, i värenfald att borde få vara med på en kant. Det tyckte kapitalmarknadsutredningenockså. Men regeringen har i sitt förslag rensat bort allt som innebar kontrollfrån sida. Borta är tanken att satsningar utöver de första 500miljonerna skulle prövas av . Borta är önskemålet, stött av bl, a,riksgäldsfullmäktige och riksbanksfullmäktige, att fondens förvaltning skullebli föremål för granskning. På den punkten skall det förresten bliintressant att se hur de socialdemokratiska riksdagsmän kommer att rösta somär placerade i de institutioner som önskat en riksdagsgranskning,"Samhället" tycks vara regeringen det har demonstrerats i andrasammanhang och vissa korporationer, medan skjuts ät sidan. Jag har fört fram starkt kritiska kommentarertiU regeringsförslaget om att man med ett okontrollerat ökande belopp avAP-pengar skulle kunna gå ut och köpa aktier. Jag har erinrat om att denenskUde pensionären tUl skUlnad från vad som kan gälla vid enskild försäkring- inte får sina villkor pä något sätt förbättrade genom att överskottet iAP-hanteringen blir stort. Jag har inte kunnat finna några samhällsekonomiskaskäl som talar tUl förmån för arrangemanget. Jag har betecknat det som missbrukav ord att tala om ökat samhällsinflytande, när bestämmanderätten kommer attligga hos en liten krets människor Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. AUmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Att behöva komma med stark kritik är aldrig roligt. När nuAP-fondernas placeringsformer kommit under debatt, vill jag gärna föra framockså positiva förslag. En rad sädana finns och har framlagts avoppositionspartierna. De har delvis redan redovisats här i debatten. Manåterfinner dem i reservationerna 1115, 17, 18 och 20, tUl vilka jag ber att fäyrka bifall. De förslag som oppositionen fört fram men som densocialistiska majoriteten röstat ner i utskottet och väl kommer att rösta nerockså här i kammaren har prövats på andra håU i världen. Man söker sig där framtUl lösningar där den enskilde arbetstagaren eller företagaren ges utrymme föratt skapa och behålla värden inom sin egen sfär. Men här hemma står vi nu införett förslag som med tvivelaktiga resonemang, siktande till ökad ekonomiskeffektivitet, och än mera tvivelaktiga påståenden om samhällsinflytandeinbjuder tUl ett arrangemang, genom vUket ytterligare ett stycke beslutanderättförs bort från de många människorna till de samhällets toppmän som redan harmycket makt. Att vi inom moderata samlingspartiet inte viU medverka tUldetta är självklart. Vi viU i stället, och det har vi redovisat i våramotförslag, öka den enskUdes rörelsefrihet och trygghet i ägandet. Om praktiskadetaljer kan man ha olika åsikter, men i denna fråga står mot varandra två igrunden skilda uppfattningar om hur ett samhäUe bör byggas. Därför säger vi nejtUl den ökade centralisering och toppstyrning som ett bifall tUl en fjärde,aktieägande, AP-fond skulle innebära. 1 detta anförande instämde herrar , ,i , Ringaby, , och i (samtliga m). HerrSVENSSON i (vpk); Lät mig börja med att yrka bifall tUlreservationerna 2 b, 3,4 b, 5,9, 10 och 21. För dem som i politiken bara ser valtaktik består konstendäri, att man skapar frågor och skiljelinjer som egentligen inte finns.