prot · FW0915 · 1973-12-31 00:00:00 — Men de avdrag som ni förestår skall ju utgå även till alla dem som intehar bostadstillägg t. ex. de som bara har ett barn och för dem blir detstörre ekonomiskt utbyte i kronor av ett avdrag ju högre inkomsten är. Det 1800-kronors-avdrag som tillämpas är ju lika för alla. Det är ett avdrag påskatten. föreslår ni i stället ett avdrag på inkomsten före skatt på 2 000kronor. Tjänar man t. ex. 40 000 eller och inte har någotbostadstillägg, får man självfallet mindre utbyte av detta avdrag än om mantjänar . Min fråga är dä; Varför föreslår ni inte om ninu absolut vill ha ett sådant avdrag, som är en tröskel för de gifta kvinnornasutträde i arbetslivet ett avdrag på skatten i stället för ett avdrag päinkomsten? HerrBURENSTAM () kort genmäle; Det blir väl anledning att komma tihbaka,, thl de totala effekterna av olika avdrag och bidrag. Det hela ärverkligen komplicerat och svårt att utreda på en kort repliktid. Men detanmärkningsvärda är att det gamla vanliga uttalandet att ett avdrag specielltmycket gynnar den som har hög inkomst faktiskt är i principriktigt, beroende pä att den samlade marginaleffekten för typiska famUjer förnärvarande, till följd av det förhällande som vi gemensamt har diskuterat, egenheten att vara högre i mellaninkomstlägen. Jag har, , inte haft möjlighet att studera vaddet kan finnas för anledningar thl att adoptionsantalet förändras. Jag tyckeratt det är bra om förklaringen är att man har givit ett ökat stöd tillensamstående föräldrar. Jag upprepar att jag inte har sagt någonting som är en attack mot detta stöd. Är det en attack mot stödet till ensamståendeföräldrar att säga att man bör förändra studiemedelssystemet? Kan in det i sin tankevärld? Är det en attack mot stödet tih ensamstående mödraratt förfäkta att man bör slopa den faktiska sambeskattningen? Är det en attackmot stödet thl ensamstående mödrar att begära en utredning i syfte att fä enrimlig förklaring till att äktenskapsfrekvensen i värt land sjunker sådramatiskt? Jag tycker att det är ett dåligt försvar, . För övrigt kan ju det minskade antalet adoptioner bero påatt antalet aborter har ökat så fantastiskt. Det är en möjlighet, . Det sker en omfattande diskriminering aväktenskapet. Det har lett tUl att många människor försöker stäha sig vid sidanav äktenskapet därför att de ekonomiska verkningarna av att gifta sig ärbetydande. Samhähet har mycket svårt att finna det rimligt att människor på detviset hamnar utanför de lagregler för samlevnad som äktenskapet bl. a. innebär.Det medför att i lagstiftning efter lagstiftning får samhället hoppa in ochbestämma att den eller den skäll anses som gift. Det är vad vi har menat medtvångsäktenskap. Vi tycker att det vore bättre att ha lagstiftningen utformadså att människor frivUligt, i enlighet med egna önskningar, kunde ingåäktenskap utan att det har så dramatiska negativa verkningar i ekonomisktavseende. Det kan inte, herr talman, vara ett rimligt system att människor avekonomiska skäl anser sig böra välja en meUanform av samlevnad och att statensedan skall gripa in med kontroller och andra invecklade apparater för att pekaut vUka som är gifta eller inte gifta. Det måste vara ett dåligt system. Det ärinte frivUlighet och frihet, utan det är tvång i en dålig utformning. Jag vhl bara peka pä att de utredningar somherr kräver redan är under arbete, så det är kanske inte såmärkvärdigt att resa sädana krav. När det gäller aborterna är detnaturligtvis väldigt svårt att uttala sig, eftersom vi har haft en övergångfrån Ulegala till legala aborter. Men faktum kvarstår att det är en mycketstark nedgång i det antal barn som lämnas till adoption här i landet. Enligt årets statsverksproposition kommerbarnpensionerna inom folkpensioneringen att förstärkas. Vi får mera enhetligaregler för barnpensioner och bidragsförskott genom att åldersgränsen förbarnpensionerna kommer att höjas till . Detta är en åtgärd som hälsas medstor tUlfredsställelse. Jag måste erinra om den djupa besvikelse jag kände vidden tidpunkt då man höjde åldersgränsen enbart för bidragsförskotten och glömdeatt höja åldersgränsen för barnpensionerna. Jag säger glömde, för jag hoppasatt det var vad som var fallet. Vi var några socialdemokratiskariksdagsledamöter som fann att det förhållandet att en famUj hade sphttratskunde vara lika allvarligt om det var på grund av dödsfall som om det skett thlföljd av en skUsmässa. Att denna ojämhkhet nu kommer bort ur lagstiftningen ärglädjande. Jag tror att många i famUjer som splittrats till följd av dödsfaUhälsar denna reform I statsverkspropositionen föreslås ocksä ökade finansiellaresurser för att fortsätta en snabb utbyggnad av daghemmen. Man räknar uppdriftbidragen tih daghemmen, man höjer driftbidragen tih fritidshemmen, ochvidare höjer man anordningsbidragen tUl daghem och fritidshem. Det är alldelesuppenbart att en utbyggnad är ytterst angelägen. Och när jag har hörtherr tala om att man från liberalt håh verkligen vill medverka till attavskaffa hindren för de gifta kvinnornas inträde på arbetsmarknaden genom attbl. a. satsa på en kraftig utbyggnad av barntillsynen är det inte utan att jagmåste göra några reflexioner beträffande min egen hemkomun, , där vi harhaft borgerlig regim under tio av . Man skaffar sigvissa erfarenheter . Vi har i 4 500 daghemsplatser. Vi har en köpå 9 000. Det är mycket svårt att ange hur stort det faktiska behovet är, förjag har en känsla av att mänga människor resignerar; de ställer sig inte i denlänga kön. Från socialdemokratiskt håll har vi begärt en utbyggnad som skuheinnebära en satsning på 8 400 platser tUl . Den borgerliga målsättningenhar varit 700 platser , och med den takten skulle man vara uppi 6 800 platser . Ar 1972 höjde man driftbidraget för daghem ochfritidshem för att stimulera utbyggnadstakten. Vad hände då i ? Blevdet en snabbare utbyggnadstakt? Nej, man sänkte ambitionsnivån denambitionsnivå som innebar 700 platser - och med nuvarande takt kan viräkna med 5 500 platser fram tUl , således ca 200 platser . Som göteborgare kan man, mot bakgrund av vad som hände närstatsbidraget senast ökade högst väsentligt, ha ah anledning att ifrågasättavad som kommer att hända nu när driftbidraget ökar igen. Kommerutbyggnadstakten återigen att minska? Kan man sänka ambitionsnivån ytterligare?200 platser bör ändå vara bottennivån för en kommun av Göteborgsstorlek! Jag vih slå fast att situationen är en utmaning mot kvinnor. Jag vih slutligen uttala den förhoppningen att det ökadedriftbidraget skall utgöra en stimulans för utbyggnadstakten i landets övrigakommuner. För vidkommande har jag förlorat hoppet. Där räcker detinte med ökade driftbidrag. sade i en rephk till fröken i debatten att det, om det skall finnas möjligheter att ökavalfriheten, behövs en ny regering. Låt mig fä säga: Om det skall finnas någramöjligheter att öka valfriheten för kvinnorna i genom utökat antaldaghemsplatser behövs där ett regimskifte! () kort genmäle; Jag tror nog inte att fm begär att jagskall kunna siffrorna för daghemsbyggandet i , men jag vhl ändå kommenterahennes inlägg, eftersom hon apostroferade mig på ett par punkter. Till att börja med är det naturligtvis inte så som honvUle ge sken av det tror hon inte heller själv att man sänkteutbyggnadstakten därför att statsbidragen ökade. I stället är det naturligtvisså, i som på aUa andra håll, att kommunerna har ekonomiska besvärligheter mycket på gmnd avden politik som statsmakterna fört, när det gäller såväl att lägga påkommunerna nya uppgifter och atl genomföra skatteändringar, som skapar ökadekostnader för kommunerna, som att tränga tUlbaka kommunerna på lånemarknaden.Det gör att man får ta skattemedel till investeringar. Kostnaderna förbarntillsynen har också ökat så att nettokostnaden för de flesta kommuner -trots de höjda statsbidragen har höjts. Vad jag vet om - och det har betygats ätskUligagånger här i kammaren när frågan varit uppe är att det under den nuvarandekommunala ledningens tid har byggts mycket fler daghemsplatser än när styrde och ställde i och detta trots attnettokostnaden för kommunens daghemsplatser har ökat. Det är ingen konst attrita upp planer och begära målsättningar - det vet vi som sitter i oppositionenhär i huset. Konsten är att förverkliga dem, och det är det som den nuvarandekommunala ledningen i har gjort. På den punkten står den sig mycketbra vid en jämförelse med vad partivänner genomförde när de hadeledningen i . Jag skulle tro att utbyggnadstakten varit ungefär dubbeltsä stor under den nuvarande ledningens tid. Eftersom talar om sin hemkommun kan jag undernågon minut tala om min. är en av de större kommunerna i landet medsina 40 000 invånare. Den är också en av de snabbast växande kommunerna. Därhar vi haft liberal ledning. har vi sjudubblat antalet daghemsplatseroch ocksä mycket starkt ökat antalet fritidshemsplatser. Vad säger den socialdemokratiska oppositionen iSollentuna? Jo, att vi har satsat för starkt på utbyggnaden av barntillsynen.Man är bekymrad över kommunens ekonomi, därför att den nuvarande ledningendels inte har höjt skatten, dels har satsat för mycket pä utbyggnaden avbarnthlsynen. Ingetdera skäms vi särskUt mycket för, men det är i alla fall vadvi fär höra av den socialdemokratiska oppositionen. Vi har en ledamot i dennakammare som thlhör den oppositionen, så vi kan säkert fä det bekräftat. () kort genmäle: är en intressant kommun att ta uppsom jämförelse. Jag tror inte att någon annanstans än just iGöteborg har av väljamnderlaget. Man har sitt fäste där, ochdär har man haft aha möjligheter att visa vUken pohtik man skulle vUja föra påriksplanet. hade verkligen kunnat vara en modell för er att jobba med. påstår att det har byggts många flerdaghemsplatser efter det att det blev borgerlig regim i . Det är heltfel. Den utbyggnadstakt som man satsade på efter valet var beroende av enprojektering som var gjord av socialdemokraterna. Det var inte medel utanpolitisk vUja som saknades. HerrROMANUS (fp) kort genmäle: Det tycks som om bekräftar att dethar varit en stark utbyggnad på detta område efter skiftet av majoritet iGöteborg. Att hon sedan anser att socialdemokraterna ändå skall ta åt sig äranför det förvånar väl ingen. Det är dock den nuvarande ledningen i somhar genomfört planerna, och den har också tagit konsekvenserna i form av deökade driftkostnaderna, som naturligtvis blir en belastning på kommunensbudget. Vi vet ju alla att det inte är så betungande för en kommun att anordnabarnstugor; det är driftkostnaderna som är det stora problemet. De politiskakonsekvenserna härav tog man alltså efter majoritetsskiftet. Sedan får fruHåvik hur mycket som helst försöka ta åt sig äran för det. () kort genmäle; Jag kan nämna i sammanhanget att i Göteborgär förvärvsintensiteten bland gifta kvinnor lägre än någon annanstans i destörre städerna, mycket beroende på svårigheterna med barntillsynen. Faktum äratt om man hade velat fullfölja flera projekt som man har lagt ned kunde man haökat förvärvsintensiteten, fått ett större skatteunderlag och en bättreekonomi i staden. Uppenbart är väl ändå att ni där har visat att ni inle, trotsatt ni har av väljarunderlaget, kan genomföra den pohtik som ni isvepande formuleringar här i teoretiskt talar om att ni vUl föra. HerrCARLSHAMRE (m): Jag har stått litet undrande inför den debattom familj och äktenskap som har förts några månader och inte minst här . Jag har undrat över att den kunnat föras i sä hög ton. Jag minns knappastnågon debatt som jag har åhört där nästan aha i debatten deltagande har såmycket rätt och ändå är så väldigt oense. Nästan alla uppgifter som lämnas är,såvitt jag kan bedöma, korrekta, och ändå är man så oense om dem. Jag tror inte någon bestrider statsrådet harinte gjort det trots att hon haft ett par tillfällen att har rätt när han pekar på t. ex. studiemedelssystemet och den faktiskasambeskattningen som ekonomiskt missgynnande för äktenskapet som samlevnadsformoch att han ocksä har rätt i att de problemen skulle kunna bringas ur världenutan att det på minsta sätt påverkade stödet till de ensamstående med barn. Men självfallet har också rätt när hon påpekaratt väldigt mycket av detta som upplevs som ett missgynnande av äktenskapethelt enkelt är baksidan av stödet till de ensamstående med barn, ett stöd somvi har varit överens om jag minns inte när senast någon i röstadeemot något förslag i den riktningen. Det är riktigt, det förhåller sig så. Jag tror emehertid att om man tittar litet lugnt på dethär sä finner man vissa inslag i samhällets stöd till ensamståendebarnförsörjare som har - jag skall vara snäll icke avsedda effekter av dentyp som här har påtalats som missgynnande för äktenskapet. Jag tror alltså inteatt de har varitavsedda, men det kan gå snett i alla fall, och dä bör man hjälpas ät att redaut det. Alla vet att gruppen ensamföräldrar genomgående har enväldigt svag ekonomi. Den hör tUl de sämst ställda grupperna i hela samhähet.Men det förhåller sig ju så, att denna svaga ekonomi beror på att den gruppennästan genomgående består av utpräglade låginkomsttagare bl. a. på grund avsin status som ensamma föräldrar har de så dåliga arbets- ochinkomstförhållanden att de hamnar väldigt lågt ner pä skatan. Jag brukar iblandsäga att stora delar av den gruppen inte ens når till botten pälåginkomstutredningens tabeller. Det är nästan ofattbart att de över huvudtaget lever. Det är riktigt att det måste finnas ett särskiltsamhällsstöd till en grupp som lever under så svåra förhållanden, men detstödet har kommit att utformas så, att det också gynnar en annan grupp som ärmycket mindre, nämligen ensamstående barnförsörjare med goda inkomster. Jag tror inte att jag otillböriigen avslöjar några hemligheter,om jag , när arbetet är avslutat, säger att vi i familjepolitiska kommittén denna kommitté som enligt i är den lyckosammaste somnågonsin har arbetat - faktiskt tittade på det här och undrade om det skullekunna finnas något sätt att rätta till de uppenbart orimliga favörer ijämförelse med andra grupper som välsitue-rade ensamföräldrar har. Man kan noglugnt säga att det icke finns någon grupp i samhället som är i alla avseendenså favoriserad som de. De behandlas i skattehänseende och andra hänseenden somom där funnes en stor, vuxen människa till i familjen som skulle leva påinkomsten utan att de har något behov av det i egenskap av låginkomsttagare.Det har blivit så, och det är väldigt besvärligt att rätta till det, men jagvill inte säga att det skulle vara omöjligt att göra det. Skall vi jämföra gifta i klassisk mening - sådana somlever i vanligt äktenskap med andra grupper och se vem som är gynnad och vemsom är missgynnad, får vi naluriigtvis jämföra i samma inkomstläge. Det äralltså ett faktum att en ensamstående med barn har väsentliga favörer somen tvåföräldrarsfamilj med samma barnantal och samma låga inkomst inte har. Mankan tycka att en trepersonersfamilj med i inkomst skullebehöva samma stöd som en enförälders-familj med inkomst ,men det fär den inte. I det avseendet är alltså äktenskapet som samlevnadsformmissgynnat. vet jag att hon har sagt det , ochdet ligger mycket i det anser att situationen som ensamansvarig föräldermedför ahdeles specieha komplikationer och svårigheter, som motiverar ett stödutöver det här som borde vara lika i samma inkomstklass. Det ligger mycket idet. Det är säkert så att man kan ha andra kostnader och andra bekymmer ävenekonomiskt mätbara om man är ensam ansvarig för barn än om man är tvä somdelar på det ansvaret. Men jag tvivlar på att de bekymren, så länge de kanmätas i pengar, egentligen överstiger den kostnadsminskning man obestridligenhar om det är en person mindre som skall leva på en inkomst. Därför borde man nog se över detta, och jag tycker detkunde göras ganska lugnt, så att man inte undanhåher de gifta vanligafamiljerna ett stöd somegentligen är motiverat av deras karaktär av låginkomsttagare och som thlkommeralla andra med samma låga inkomst. Det är en vUdig aspekt. Sedan vUl jag gärna säga något om det här hemska ordet"tvångsgifte" som har dykt upp. Även om ordet må verka hårt tyckerjag nog också i det fallet att , som har lanseratbegreppet, har fog för sitt sätt att resonera. Ingen vUl avskaffa deregler som säger att sammanboende med barn behandlas som gifta i skatte- ochsocialbidragshänseende, men man kan säga som man lär ha sagt om parfymerna pådet lortiga : Det är tur att de finns men det är synd att de skallbehövas. Att dessa särregler behövs beror ju just på att det är en ekonomiskfavör att icke vara gift. För att den favören inte skall kunna utnyttjas har vidå infört de här särreglerna. Om vi inte hade detta som man kan kalla för en diskrimineringav de gifta eller ett gynnande av de ogifta vUket man vUl skuUe vi intebehöva dessa regler. Och jag tycker att det är någonting stötande i att tvåmänniskor som av alldeles andra skäl än ekonomiska, av principiella skäl,väljer att leva samman under fria former och utan äktenskap, skall underkastasen del av det regelsystem som gäher för gifta, nämligen de regler som har attgöra med deras förhållande till samhället, medan de inte underkastas de reglersom skulle gälla dem inbördes till skydd för den svagare parten och av mångaandra skäl. Det är detta, att en sorts tvångsgifte socialpolitiskt ochskattepohtiskt skah behövas för att undanröja följderna av deotillfredsställande bestämmelser vi har , som vi har gått emot. Jag vUl också säga någonting om det här medvalfriheten. Även härvidlag är det naturligtvis likadant att alla har rätt.Lisa har rätt i att det inte finns någon valfrihet så långt ärvalfriheten en myt. Men det är ju det vi vUl göra någonting åt, och jag kanverkligen förstå att inte kan bli överens med fröken . Dettalas emehertid väldigt konstigt även om detta. När det gäller valfrihet mellan förvärvsarbete ochhemarbete och mellan olika former av barntillsyn eller säg gärna barnomsorg,det vackrare ord som använder har vi att göra med tre grupper.Det är de famUjer som väljer att en av föräldrarna stannar hemma och självsköter barnen, det är de där båda föräldrarna förvärvsarbetar och utnyttjar denkommunala barnomsorgen, daghemmet, och det är de familjer där ocksä bådaförvärvsarbetar men är hänvisade tUl eller själva väljer någon annan form avbarntillsyn som man själv får bekosta av i huvudsak beskattade medel. Det ärostridigt att av dessa tre grupper har den grupp som utnyttjar de kommunala daghemmenen ahdeles speciell favör, så stor att den är det i särklass största bidrag somutgår i hela vårt familjepolitiska system - en sänkning med 7 000-15 000 kronorper är och barn av den faktiska kostnaden. Den kostnadssänkningen får alltsåingen av de andra två grupperna någon del av. Men då kan jag, , heller icke förstå hur mankan öka valfriheten genom att ge alla tre kategorierna låt oss säga 200 kronortill . SkUlnaden meUan dem kvarstår i aUa fall.Skall man öka valfriheten mellan barntUlsyn och annan, då måste maninföra någonting som enbart vänder sig tUl den grupp som icke utnyttjar denkommunala barntillsynen. Eljest kan man möjligen uppnå någon annan effekt, menman har icke ökat valfriheten. Lät mig så, herr talman, anknyta tih något somstatsminister sade i böqan av den här debatten i går. Han talade om attvi har kvar brister, problem och icke uppfyllda förväntningar, och han taladeom att det finns människor som slås ut eher i varje fall fär det väldigt besvärligtdärför att de inte orkar med, inte kan uppfylla de krav som ställs. Det hartalats mycket i den här debatten om prestationstryckel, om de hårda krav somställs på människor i vårt samhälle, som mer och mer blir ett samhälle för destarka dess värre är det så och de som inte orkar med råkar Ula ut. Här har talats, med udden vänd ät olika håll, om vem ochvUka förhållanden som bär skulden till det här härda prestationstrycket. Men vikommer icke förbi, som jag ser det, att samhället självt bär en betydande delav skulden just när det gäller den kategori medborgare som kanske utsätts fördet allra hårdaste, rent omänskliga prestationstrycket familjerna, där manbegär inte bara av dem som orkar med det och vill ha det sä utan även av allade andra, att två människor skah göra tre människors jobb. Det är detta helavår nuvarande familjepolitik är inriktad på; om man skall få del av samhälletsomsorger pä alla vis måste man rätta sig efter den målsättningen att man skallbjuda ut tre människors arbetskraft av två människor, två förvärvsarbeten ochett hemarbete. Detta innebär ett enormt tryck på många människor, somgärna skulle vilja slippa ifrån det om de kunde fä. Men de har ickeråd, därför att emellan ligger och barn som ettstyrmedel. Och ett ekonomiskt styrmedel är, om beloppen är tillräckligt stora,precis lika tvingande som ett tagstadgat obligatorium. Det är därför som vi inte kan släppa talet om ökadvalfrihet. Jag bryr mig inte om allt det här moraliserande snacket om att detskulle vara bättre eller sämre för barnen med den ena eller den andratillsynsformen. Det är riktigt som säger, att det finns ingabelägg för vare sig det ena eller det andra. Däremot kan jag inte komma lossfrån att det är ett omänskligt krav vi ställer, när vi förutsätter att allafamUjer egentligen skall av två vuxna människor bjuda ut tre människors jobb,oavsett om de vill och orkar eher inte. sade i ett helt annat avsnittav debatten att samhället har inte råd, resurserna räcker inte till att bädegöra den nödvändiga utbyggnaden av barntillsynen med fler daghemsplatser ochatt erbjuda t. ex. vårdnadsbidrag av någon betydelse. Men då förbiser fruTheorin att vi här har att göra med alternaliva kostnader - man skall ju inteha bådadera, Kön i , , på 9 000 daghemssökande skullekanske kortas rätt väsentligt, om man öppnade möjligheter att utan ekonomiskauppoffringar ordna barntillsynen pä en annan väg. Det är alternativa kostnadervi talar om, inte den ena kostnaden lagd pä den andra. Jag vill säga, herr talman, att det är riktigtsom det har sagts här jag tror det var fröken som citeradestatsminister attkvinnans likställighet måste grundas i arbetslivet. Jag tror som sagt att Nr 15 det ärrätt, men bara under förutsättning att vi är beredda att räkna Torsdaeenden hemmet och hemarbetet thl arbetslivet, för det hör dit. () kort genmäle: frågade hur värdnadsbidragsom går thl alla kan öka valfriheten. Han undrade om man inte borde gevärdnadsbidrag bara till dem som inte utnyttjar den kommunala barntillsynen.Mitt svar är enkelt; Om man inför ett vårdnadsbidrag av någon storlek, kan mani motsvarande mån minska subventioneringen av den kommunala barnthlsynen, ochpå det sättet får föräldrarna själva avgöra var de viU lägga det här vårdnadsbidraget. Sedan kan jag inte låta bli att påpeka att som om vi var i den situationen att de flesta föräldrarhade möjligheter att ha sina barn på daghem, och att det liksom finns ett tryckpå dem att ha barnen där. Så är det ju inte. Alltjämt är det en mycket litenminoritet även om den har vuxit som över huvud taget har denna möjlighet.Många föräldrar är dessutom ensamstående och har därför i realiteten inte någotval. Det stora valfrihetsproblemet är för de flesta inteatt välja att stanna hemma. Det finns människor för vhka det är ett ekonomisktvalfrihetsproblem, men det stora problemet har de kvinnor som inte kan fåjobb och inte kan få barntillsynen ordnad och som alltså inte har någon tihgångtill arbetslivet i den meningen att de har förvärvsarbete. Pä den punkten harjag personligen samma mening som fröken , ahtså att det är lyckligastför de flesta människor att hålla kontakt med förvärvslivet även när barnen ärsmå. Men till skillnad från fröken har jag inte denuppfattningen att man skall driva fram ett sådant beteende bara därför att mansjälv anser att det är det bästa. Jag anser att man skall arbeta för valfrihet. () kort genmäle: Jag vhl tacka herrRomanus för hjälpen med argumentationen.