prot · FW09129 · 1973-12-31 00:00:00 — Även läkarföre-ningenbör acceptera de demokratiska spelregler som innebär att det är de politisktvalda förtroendemännen i som har att besluta omsjukvårdsorganisationen i länet. har slagit fast att Söderhamnslasarett skall finnas kvar och vidareutvecklas på samma villkor spm länetsövriga sjukhus. Ett sådant beslut bör också läkarföreningen lojalt ansluta sigtiU i likhet med övriga personalorganisationer. Läkarna är ändå bara en litengrupp av all den personal som finns pä ett sjukhus och som kan drabbas myckethårt genom denna typ av aktioner. Även för regionens invånare kan följderna blimycket svära. Jag beklagar livligt den situation som har uppstått. HerrWIKSTRÖM (fp): Kan rättvisan vänta? Den frågan haraktuahserats på flera hundra platser i vårt land . Kringdet temat har samlats representanter för de kristna kyrkorna och samfunden ivärt land till ett studium av och ett engagemang kring de internationellarättvisefrågorna och den kristna kyrkans ansvar för dessa. Den ekumeniska u-veckan går tillbaka på diskussionen isamband med det stora kyrkomötet i och på en rekommendationfrån det kristna i , Där beslöts att söka stimulera delokala församlingarna att fördjupa sitt internationella engagemang ochintensifiera ansträngningarna att informera och väcka medvetenhet omu-ländernas situation och det svenska folkets ansvar. Fem delämnen harbehandlats , nämligen Frälsning -Kamp mot rasismen Ökatutveckhngssamarbete - Rättvis världshandel och slutligen Nya livsstilar - etträttfärdigare samhälle. Bakom allt detta ligger en växande medvetenhet om attutvecklings begreppets innebörd inte kan anges enbart i ekonomiska termer.Utveckling är inte en fråga bara om ekonomisk tUlväxt utan också om rättvisaoch självständighet, och av dessa tre målsättningar för utvecklingsprocessenhar kyrkorna satt rättvisan i centrum. I förberedelsematerialet för den ekumeniska u-veckan harframhållits, att det inte kan vara kyrkans uppgift att tro sig sitta inne medenkla lösningar pä världens stora frågor. Men den primära uppgiften är attkritiskt och konstruktivt och utifrån en helhetssyn på världen ochmänniskan granska vad som sker i de mångskiftande politiska och ekonomiskasammanhangen och att sedan leva och handla efter det, I det program för kyrkansinsatser i internationella rättvisefrågor som har skisserats nämns fem punkter: studiearbetekring tro och dess konsekvenser, informations- och opinionsbUdning för att medvetandegöramänniskor om både fakta och moraliskt ansvar, granskning av kyrkans eget u-landsengagemang både när detgäller metoder och målsättning, kriterier och prioriteringar, ständpunktstagande, påtryckning och aktioner i syfte attskapa opinion och påverka den allmänna opinionen, krav på en förändrad Uvsstil med andra behov och andrakonsumtionsmönster i det dagliga personhga hvet, I de många möten som har anordnats ute i landet meddeltagande av många aktiva politiker och många kyrkomän har en rad konkretafrågor diskuterats. Hur bedrivs bäst kampen mot rasismen i vårt land? Stöd tiUbefrielserörelserna i södra ges numera av både den svenska staten och avkyrkorna. Men det mäste kompletteras med en granskning av svenska företagsinvesteringar i dessa länder. har därför inlett enomfattande aktion i syfte att kartlägga det svenska ekonomiska engagemanget isödra för att sedan mot bakgrund av detta material pröva frågan om manskaU kräva att de svenska investeringarna dras tillbaka eller om man skallställa bestämda krav på de företag som engagerat sig i södra att meramålmedvetet försöka förändra de ekonomiska och sociala villkoren för de svarta.Den aktionen beräknar vi kunna redovisa , varvid de svenskakyrkorna och samfunden kommer att få ta ställning till förslag ochrekommendationer i syfte att skärpa kampen mot rasismen. Diskussionen kring livsnivå kontra levnadsstandard haraktualiserats pä nytt. Den hvsstil vi väljer bör vara sådan att den påverkarmänniskornas situation och inger hopp i en värld där många förgås under trycketav all omänskhghet. Inget parti torde kunna vinna röster i en valrörelse på attgå ut och plädera för anslutning till ett program i syfte att sänka lönenivåoch levnadsstandard för svenska medborgare. Ändå är det just kravet på en annanvärdering av levnadsstandarden som gör sig gäUande särskilt bland unga kristnai dag. Är inte livsnivå viktigare än levnadsstandard, och måste vi inte börjamäta vår välfärd i andra termer än ökad bruttonationalprodukt? Framför allt har under u-veckan en fråga utkristalliseratsig; Finns det ett moraliskt medvetet ledarskap bland svenska pohtiker? Går mani täten för att öka de svenska stathga insatserna till utvecklingsländerna,eUer hänvisar man till en omedveten eller oengagerad aUmän opinion? Kan manpruta på den av fastställda målsättningen för utbyggnadstakten föru-hjälpen bara med hänvisning till svenska folkets biståndströtthet?Kan vi nöja oss med att registrera en sådan leda vid u-hjälpen? Krävs inte ettsärskUt kraftfuUt ledarskap i en sådan situation? För att nå upp till I procent av brattonationalproduktenmåste anslaget till u-landsbiståndet i det närmaste fördubblas nästa är. Dennya biståndsministerns första uttalande var: "Biståndet måste vägas motandra angelägna uppgifter," Det yttrandet måste tyvärr tolkas som attregeringen överväger att svika sitt tidigare löfte. När 1968 fattadesitt beslut krävde och att enprocentsmålet skuUe nås . En mycket stark opposition inom det socialdemokratiska partietville detsamma. Den gruppen bemöttes i den socialdemokratiska partikongressen1967 av dåvarande utrikesministern med orden; "Låt osssäga 1974/75 och lova att vi skall hålla vårt löfte," Den ekumeniska u-veckan har dragit allmänhetensuppmärksamhet till statsmakternas agerande. Den samlade svenska kristenhetenhar tUl riksdag och regering riktat maningen "Rättvisan kan intevänta". Statsverkspropositionen i det här avsnittet kommer att läsas medsärskilt stort intresse av kyrkornas folk. Kommer regeringen att svika? Kommer i så faU attstå fast vid sitt löfte? HerrJOSEFSON (c): Jag har begärt ordet med anledning av ettinlägg av i angåendebefolkningsutvecklingen i sydvästra , Enligt yttrandeskulle denna region nu vara utsatt för en stark befolkningsminskning samtidigtsom inte skulle ha medfört nägon större befolkningsökning. underströk vikten av att ledamöter bhr informerade om defaktiska förhållandena, och på denna sista punkt viU jag helt instämma mednonom. Därför vill jag också ange några siffror som klart visar utveckhngen. ökade befolkningen inomSydvästra kommunalförbunds område från 369 000 till 445 000 enbefolkningsökning pä 76 000 , I jämförelse medStorstockholm och var befolkningsökningen procentuellt sett störreinom SSK-området än i något av de andra två här nämnda områdena. Ser vi på utvecklingen , 1971 och1972, finner vi att ökningstakten minskat, men trots detta utgör befolkningsökningenunder 6 845 eller räknat i genomsnitt nära 3 500, När talar om den nu pågående starkabefolkningsminskningen inom regionen, så kan man väl knappast få den uppfattningenom utvecklingen fram tUl . Ser vi på utveckhngen i är finnervi denna uppgift har jag fått pä att befolkningen inom områdetminskat med 277 personer fram tiU . Även om så skett är detalltför starka ord att tala om en kraftig befolkningsminskning. Vad sedan beträffar den debatt som pägår rörandebefolkningskoncentrationen till sydvästra , så bygger den dels på befolkningsut- vecklingenunder , dels pä den målsättning som skisseras i SSK:s förslag tillregionplan, Enhgt denna räknar man med en befolkningsökning på 75 000 personerinom , Den befolkningsökningen på 75 000 skaUjämföras med de befolkningsramar som fastställde förra aret och sominnebar en befolkningsökning för hela på mellan30 000 och 60 000, ledamöter avgör själva huravida debatten ombefolkningsutvecklingen skall vara nödvändig eller inte. Men faktum är attSSK-området har ökat mer än och ,och Sydvästra har i sitt förslag till regionplanskisserat en målsättning där befolkningsökningen för den regionen är nära nogdubbelt så stor som man vid beslutet om befolkningsramama angav för hela länet. Enligt min mening är debatten nödvändig för att i Skåneskapa en bättre befolkningsutveckhng, en bättre planering och en bättre miljö,och därför har jag velat delge ledamöter denna information om defaktiska förhäUandena, Jag ber om ursäkt för att jag, trots att jagtidigare har strukit mig frän talarlistan, sä här på sluttampen tar kammarenstid i anspråk , I går var jag tillsammans med en annan ledamot av dennakammare, , författaren , TV-medarbetaren och några andra personer och uppvaktade i ettmycket angeläget ärende med anknytning tUl den nu aktueUaMeUanös-ternkonflikten. Vår avsikt var att på ambassaden framföra önskan om,begära eUer kräva att egyptierna och syrierna skuUe utlämna de krigsfångar somde tagit under det , åtminstone tUlfälligt, avslutade kriget. Enligttidigare inkomna uppgifter från såväl som Internationella röda korsethar hittUls omkring 50 personers namn utlämnats, men ungefär 400 personersidentitet var icke avslöjad och namnen inte utlämnade, I denna uppvaktning deltog också representanter förmassmedierna, och vi StäUde som sagt kravet att regeringarna i ochSyrien , primärt tiU InternationeUa röda korset, skuUe utlämna namnenpä de krigsfångar man fortfarande höU kvar samt att man skulle se tiU att Rödakorset fick möjhgheter att besöka fångarna och inspekterafånglägren, allt i enlighet med de internationella konventioner som bl, a.Egypten och har skrivit under. Den egyptiske representanten förklaradedå för oss och för de samlade representanterna för massmedierna och de var intefå - att vi var ute i ogjort väder och att man hade överlämnat namnuppgifternaför fyra ä samt att alla andra uppgifter var osanna. Dennerepresentant för lämnade också en mängd uppgifter rörande alla de brottsom motsidan hade begått, inte minst i vad gällde flyktingarnas ochkrigsfångarnas situation. Både visom deltog i uppvaktningen och de närvarande pressmännen 6 protokoU 1973. Utredning av neu-traUtetsbegreppet, m. m. blevnaturligtvis mycket konfunderade, och vi lämnade ambassaden. Men påmorgonen har vi tagit kontakt med Internationella röda korset och då kunnatkonstatera att de egyptiska uppgifter som vi fick i går var helt oriktiga, ivarje fall vad gäller InternationeUa röda korset. Några namn på de israeliskakrigsfångarna har icke lämnats ut, och inte heUer har några som helst åtgärdervidtagits av regeringarna i eller för att möjliggöra en inspektionav Röda korset. Eftersom de i går närvarande representanternaför massmedierna fick den uppfattningen att detta inte längre var någotproblem, och eftersom de flesta här i kammaren kanske också har svävat i dentron att här inte finns något problem har jag velat fä dessa ord tUl kammarensprotokoU och även inför denna kammare och eventuellt andra närvarande tala omprecis vad som har hänt. Bortsett från alla andra synpunkter som man kan ha på denaktueUa konflikten, t. ex, hur oljan används som pohtiskt utpressningsvapenosv,, viU jag uttrycka den uppfattningen att när vi nu har fått ett eld upphörmåste det vara ett anständighetskrav att krigsfångarna behandlas enligt gängseprinciper och enligt de konventioner som vi har blivit ense om. Överläggningen var härmed slutad, § 14 Föredrogs betänkande nr 38med anledning av propositionen 1973:149 med förslag tUl lag om ändring i lagen(1937:249) om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handhngar. Utskottets hemställan bifölls. § 15 Utredning av neutralitetsbegreppet, m. m. Föredrogs utrikesutskottets betänkande nr 16 i anledningav motioner angående dels utredning av neutralitetsbegreppet, dels den svenskautrikespolitiken. HerrRICHARDSON (fp): Utformningen av vår utrikespoUtik skiljer sigi ett väsentligt avseende från utformningen av poUtiken pä andra områden,nämUgen därigenom att man utgår ifrån en bestämd doktrin, ett visst begrepp, ochutifrån detta drar slutsatser om eventuella åtgärder och uttalanden i ohkakonkreta situationer. Problemet består tUl stor del däri att begreppet i fråga,neutralitet, egentligen är tillämpligt endast i en krigssituation och därför ärsvårhanterligt när det gäller att karakterisera vär utrikespohtik i fredstid,AUiansfrihet syftande tUl neutrahtet i krig är ju den fullständigare,adekvatare och klarare formuleringen, men i den politiska debatten talar vi juom vär neutrahtetspohtik, och så sker också i officiella uttalanden. Dettainnebär att tolkningen av begreppet neutralitet bUr av helt avgörandebetydelse. Är detförenligt med neutrahtetspohtik att engagerar sig i internationeUasammanslutningar, i t, ex, FN, eller EEC? Kräverneutrahtetspohtiken att vi iakttar vad som kallats ideologisk neutralitet elleråsiktsneutralitet? Eller kanske neutralitetspolitiken tvärtom kräver att vi tarstäUning i ideologiska eUer maktpolitiska konflikter? Detta är frågor som viställt oss . har man därtilldiskuterat hur underrättelseverksamheten skall vara utformad för att varaförenhg med vär neutralitetspolitik. Den omedelbara anledningen tUl att jag i januari i årmotionsvägen tog upp frågan om neutralitetsbegreppets innebörd var den, attdåvarande utrikesministern hävdade inte bara att som neutral stat haderätt att ta ställning i internationeUa konflikter, utan också att neutralitetenkrävde det av oss. Tystnad i en storpohtisk konflikt skuUe kunna tolkas somresignation inför supermakters maktutövning och därmed försvaga trovärdigheteni vår neutrahtetspohtik, menade han. Detta är såvitt jag kan förstå inte endastuttryck för en mera aktiv utrikespohtik utan något i princip nytt.Utrikesutskottet tycks förvånansvärt nog inte låtsas om attneutrahtetsbegreppet är oklart. Att det förhäller sig sä är inget påhitt frånmin sida utan öppet deklarerat i de mest seriösa och officieUa sammanhang. Jaghar faktiskt gjort mig besväret att gå igenom ett 70-tal officielladeklarationer - de flesta av stats- och utrikesministrar ochframåt, och jag skall strax ge belägg för mitt påstående. Genomgången av officieUa deklarationer visaråtminstone två saker: dels att neutralitetsbegreppet ingalunda varit säentydigt och problemfritt som utrikesutskottet tycks mena eller underförstå,dels att det skett en päfaUande accentförskjutning i dessa deklarationer, diskuterades frågan om det varförenligt med neutralitetspolitik att engagerade sig i FN ochEuroparådet, Dåvarande utrikesministern, , förklarade flera gångeratt den svenska neutraliteten var begränsad på grund av att var medlemav FN och hade förbundit sig att följa dess stadgar, som ju förpliktarmedlemsstaterna att medverka i sanktioner mot en angripare, ifallsäkerhetsrådet fattar beslut om sådana åtgärder, neutrahtetspohtik ärinte lika utpräglad som t, ex, den schweiziska, förklarade exempelvis iett uttalande är 1956, "Vårt medlemskap i medför begränsningar ineutraliteten", heter det, 1 en tidskriftsartikel följande år framhöU hanatt vårt land genom medlemskapet i FN inte kan föra "neutrahtetspohtik iöverensstämmelse med de klassiska neutrahtetsreg-lerna", efterträdare delade helt sinföreträdares uppfattning, "Vi vet alla", förklarade han i ettanförande inför Paasikivisamfundet 1965, "att många stater i dagens världsträvar att tUlämpa neutrahtetspohtik och att tolkningen av en sådan politiksinnebörd och förpliktelser i någon mån varierar. Den strängaste tolkningenföreträder väl , som funnit medlemskap i oförenligtmed sin neutralitet. Formellt är det ju också riktigt, att ett sådantmedlemskap innebär en principiell inskränkning i neutralitetspolitiken,eftersom en medlemsstat inte kan undandraga sig deltagande i mUitära aktioner,om vilka stormakterna i är ense, I praktiken har dock dennainskränkning inte hittiUs medfört Utredning av neutralitetsbegreppet, m. m. Utredning av neutrahtetsbegreppet, m. m. någrasvårigheter för neutrala stater som är FN-medlemmar, har för sin delfunnit neutrahtetspohtiken fuUt förenhg med aktivt stöd ät FörentaNationerna," Det är alltså uppenbart att tidigare utrikesministrarvarit helt medvetna om att neutralitetsbegreppet är oklart, att det finns ohkagrader av neutrahtet. De har heller inte stuckit under stol med det. Det finnsemeUertid en annan aspekt som är lika intressant och viktig, ja kanskeviktigare, nämhgen frågan om vär utrikespolitiska linje skaU behöva innebära s,k, ideologisk neutralitet. Är den sorts neutralitet som valt "synonymmed moralisk likgiltighet gentemot ideologier, som stär mot varandra ivärlden"? Den frågan besvarade är 1951 med ett nej,"Neutrahtet är ett juridiskt begrepp och ej ett moraliskt",förklarade han, "Att tala om neutralitet såsom likgUtighet införkonflikter andra länder emellan är att missbruka ordet neutralitet,"Statsminister berörde detta problem i ett anförande . Bildenav utrikespohtik vore ofullständig, om man inte också framhöU attSverige är en demokrati som "med avsky vänder sig bort från diktaturen,vare sig den uppträder i nazistisk eUer kommunistisk form. Vi känner med andraord ideologisk samhörighet med den västerländska demokratin," I ett anförande inför 1962 förklaradedåvarande handelsministern , att den svenska neutrahtetspohtikeninte var hktydig med ideologisk neutrahsm eller isolationism, "Deklassiska demokratiska idealen är levande realiteter för folk, Värutrikespolitiska attityd påverkas inte av nägot ängsligt kompromissande meUandemokrati och diktatur", förklarade han, gav uttryck för ungefär samma sak i dettidigare nämnda anförandet inför Paasikivisamfundet 1965, "I den månbegreppet 'neutrahsm' innebär att vederbörande stat skuUe vara förpliktad tUlnågot slags ideologisk neutralitet, kan det självfaUet inte tillämpas på ettland som , med vår fasta förankring i den västerländska demokratinsidéer", förklarade han. Om man följer de utrikespolitiska deklarationerna 20 ärtUlbaka finner man, att en aspekt kommit att betonas allt starkare, nämligenatt neutraliteten inte dömer oss till isolationism eller tystnad. Detta påtalasi många deklarationer , Steget från detta - från rätten att deklarera en åsikt -tUl skyldigheten att fördöma vad vi uppfattar som stridande mot våra politiskaoch moraliska värderingar började tas och togs fullt uti , Dåvarande statsministern förklarade i mars1968 att det förhållandet att vi aldrig tvekat säga vär mening ökat respektenför vär neutrahtet, "Vi skuUe inte ha vunnit tiUtro till vår neutralitet,om vi hade avstått från att ta ställning. Om vi hade hållit tyst skulle istället vår neutralitet ha äventyrats", säger han. Dåvarande utrikesministern förklarade ijuni att har skyldighet att ta ställning. Världen har bhvitvärt arbetsfält, menade han, och förklarade regeringens syn på utrikespolitiken på följande sätt: "Vår pohtik i fred brukar betecknas som neutrahtetspohtikemedan den syftar tiU att möjUggöra landets neutralitet i händelse av krig,som kunde medföra risk för indragande. För denna pohtik existerar ingaregler, är icke en neutraliserad stat och vi åtnjuter inga garantierfrän andra stater. Vår neutralitetspolitik är inte heller föremål för någraöverenskommelser eUer fördrag med andra länder. Uppenbart är att utformningenav denna poUtik blir beroende av de faktiska omständigheter, som råder i olikauppkommande lägen. En av förutsättningarna för att dess syfte skaU kunnauppnås är emeUertid att den av andra makter uppfattas som en oberoende politik.Ur denna synpunkt kan man säga att vår neutralitetspolitik är fullt förenligmed att vi har en egen oberoende uppfattning i internationella frågor och äventillkännager denna mening. Erfarenheten har visat att sädana svenskaställningstaganden visserligen ibland kunnat vålla tillfäUig irritation än hosden ena än hos den andra stormakten men att de i det långa loppet icke skadat svenskaintressen utan tvärtom gett vårt ord större tyngd," Både statsministern och utrikesministern menade aUtså attuttalade ställningstaganden faktiskt ger ökad tyngd åt den svenskaneutralitetspolitiken. Förre utrikesministern gick vidare påden hnjen och förklarade vid flera tUlfällen, att tystnad från svensk sida i enstorpohtisk konflikt skuUe kunna tolkas som resignation inför supermakternasmaktutövning och därmed försvaga trovärdigheten i vär neutralitetspolitik. Det var bl, a, detta som jag pekade på i min motion. Jagmenade att det skett en glidning i tolkningen av neutrahtetsbegreppet och attdet var rimhgt och angeläget att frågan diskuterades, så att den besvärandeoklarheten kunde skingras. Ingen kan ju vara betjänt av att det råder oklarhetom vad vi menar med begreppet neutralitet och hur vi bör agera i olika konkretasituationer. Och det förhåller sig väl sä, att vi vill ha en öppen och sakligdebatt i utrikespolitiska frågor lika väl som i andra? Det senaste numret av studier har i hög grad ägnats ät frågan om vårneutrahtetspohtik. Frågan behandlas dels i ledaren, dels i tre skilda essäer avframstående experter, påtalar i en artikel under mbriken Frånmedlare tUl kritiker att "den gör uttalanden ominternationella händelser i en helt annan utsträckning än för 10 eUer 20 årsedan", "Medlarrollen" har, menar han, trätt i bakgrunden för"kritikerrolien", roUen "som brännmärkare av brott mot ett antalprinciper för internationeU samverkan". Den uppfattning som jag gav uttryck för i min motion, attneutralitetsbegreppet som det används är oklart, bestyrks helt av en annanartikel, skriven av , Han konstaterar följande: "Helt olikasätt att se pä innebörden i neutralitetspolitiken framträder i svensk debatt,Somhga betraktar neutrahtetspohtiken uteslutande som en del avsäkerhetspolitiken: att hålla utanför krig är syftet med neutralitetspolitiken.Andra tycks i neutraliteten se något mera omfattande: ett allmäntförhållningssätt till världspoUtiken, ja kanske till livsproblemen. De finnerdet olustigt att tar ställning i konflikter, alldeles oavsettkonflikternas relation till krigsriskerna i ; roll i Utredning av neutralitetsbegreppet, m. m. Utredning av neutralitetsbegreppet, m. m. världen ärmedlarens, brobyggarens, humanistens, inte revolutionärens eUer agitatorns.Åter andra förefaller mena, att just neutralitetspolitiken förpliktar till ettaktivt engagemang på de förtrycktas sida; för dem är det neutrahtetspohtikSverige bedrivit i Vietnamfrågan," I min motion påtalade jag den oklarhet som råder omneutralitetsbegreppets innebörd och tillämpning. Om man tolkarutrikesutskottets betänkande nr 16 mycket välvilligt, kanske man kan säga attutskottet självt gjort ett slags utredning. Det finns åtminstone ett parformuleringar som jag finner upplysande och värdefuUa, Det sägs att svenskaoffentliga ställningstaganden bör vara sä utformade att "de ingeromvärlden respekt för vår vilja att iaktta neutralitet vid eventuella krig ochvär förmåga att stå- emot påtryckningar utifrån". Det är bra. Ännuviktigare är den deklaration som utskottet gör i fråga om tillämpningen avriktlinjerna för vår UtrikespoUtik, Det sägs att det är angeläget att denenighet som råder om riktlinjerna även motsvaras av "ett brett samförståndi fräga om rikthnjernas tiUämpning i skilda internationella situationer".Utskottet pekar därvid på hur detta samförstånd skall åstadkommas,"Samrådet mellan regering och riksdag i enhghet med grundlagensbestämmelser tjänar detta syfte", heter det. Det påpekandet finner jagutomordenthgt värdefuUt, Situationen är ju den att i aUt för htenutsträckning getts tiUfälle att påverka utrikespolitikens utformning elleralltför säUan har utnyttjat sin möjlighet att göra det. Om man alltså i viss mån kan betrakta utskottsbetänkandetsom ett principuttalande om vår utrikespohtik, måste jag tyvärr konstatera attdet trots allt är ganska ofuUständigt, Det finns många andra frågor som bordeklarläggas bättre. Den nu aktualiserade frågan om underrättelseverksamhetensutformning är en. En annan gäUer den större frispråkighet i utrikespolitiskafrågor som statsminister talade om under sitt USA-besök ochaUdeles speciellt den skyldighet att uttala sig beträffande internationella konfliktersom enligt förre utrikesministern skulle föreligga.