prot · FW0998 · 1973-12-31 00:00:00 — Ätt manskapar frågor, som man kan göra stora valkampanjer pä, trots att frågorna iverkligheten inte alls står pä det sättet. Att man skapar skenfrägor och därmedslipper tala om vad saken verkligen gäUer. ATP-frågan har blivit ett utmärkt undervisningsexempel pådenna politikens s. k. konst. Här har vi nu den socialdemokratiska regeringen.Den försöker hitta en valfråga. Därför framstäUer den ATP-förslaget som en storprogressiv förändring i samhällets maktstruktur. Statsministern har sagt attdetta är den största omvälvningen sedan aUmänna rösträttens införande. Här har vi vidare och . De behöverockså en valfråga. Därför måste de också omforma verkligheten. Därför tar defram det gamla socialiseringsspöket ur garderoben. De vill också framställafrågan som en stor, hotande maktförändring, fast frän motsatt utgångspunkt. Avvaltaktiska skäl vill alltså tre partier socialdemokrater, moderater ochfolkpartister skapa en skendebatt kring frågan för eller mot en omvälvning, för eller mot socialism, för eller mot Men så ställer genom sitt beteende hela den storavalbluffen på huvudet. visar sig i ATP-frågans huvudavsnitt ha sammamening som socialdemokraterna. Och med detta avslöjas falskheten i herrarPalmes, och Heléns sätt att framställa hela saken. För om moderatemaoch skulle haft rätt i att det här var ett försök tiU smygsocialisering ja, då är ju deras bröder i lika goda smygsocialister som regeringen.Centern skulle vara en anhängare av statlig maktkoncentration dettadecentralistiska parti. Men sä kan det ju bara inte förhålla sig. På samma sätt är det med socialdemokraternasvalspekulation. Om det här verkligen var den stora skiljehnjen mellan regeringoch borgerlig opposition - varför då detta samspel mellan regeringen ochcentern i förslagets alla viktigare punkter? Vart tog den stora skUjelinjenvägen? Ja, den tog inte vägen någonstans, för den existerade aldrig iverkligheten utan bara i valtaktikernas fantasi. Bakom ATP-förslaget ligger kapitalmarknadsutredningensförslag. Det sammanfaller med regeringsförslaget i huvudaspekten men skiljersig i ett antal tekniska avsnitt. ståndpunkt sammanfaller med utredningens.I utredningen har suttit tre kända socialdemokrater. Ingen tror väl att deplötsligt blivit centerpartister? EUer att bankkapitalets representanter iutredningen plötsligt bhvit anhängare av socialism eller statligmaktkoncentration? Nej, allt detta visar bara att socialdemokrater,centerpartister, byggnadsförbundets ordförande och storbankerna är överens omalla huvudfrågor i det här ärendet. Och varför är de det? Ställer man den frågan, kommer manin på vad det i verkligheten handlar om. Socialdemokraterna och gör härett stort försök att hjälpa en åldrande kapitalism på fötter. Kapitaltillförselfrån stat och försäkringsfonder är ett karaktärsdrag hos ett stadium ikapitalismen. Det mäste till för att uppskjuta krisen och försvara systemet motsocialismen. Det finns en lag under kapitalismen som kallas lagen omden sjunkande profitkvoten. Kapitalets avkastning utgörs av mervärdet. Mervärdekan bara utvinnas ur arbetskraften. Men allt större del av totalkapitalet läggsut i fast kapital, inte i löner. Mervärdet tenderar i kapitalismens högstastadium att sjunka i förhållande tiU totalkapitalet. Försök att kompenseradetta genom lönesänkningar stöter på svårigheter genom de arbetandes intressekamp.Inför detta dUemma måste staten rycka in. Storfinansen är inte alls motståndaretill dessa statens hjälpaktioner, tvärtom, den önskar dem aktivt det visarstorbankschefernas uppslutning kring kapitalmarknadsutredningen. Staten hjälper i detta läge storfinansen på många sätt.Man tar över försörjningen av den växande armén arbetslösa ochundersysselsatta. Socialhjälpen fär betala en växande del av de arbetandeslevnadskostnader. Storfinansen beviljas skattelättnader. Storfinansens företagfår låna stora belopp ur AP-fonderna. är tiden mogen för att försestorföretagen också med riskkapital ur dessa fonder. Kapitalismens kris skaU numotverkas genom skärpt offensiv på exportsidan och tyngre teknologi. Statenvävs alltmer samman med storfinansen. Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. AP-fonderna representerar stora belopp. De utgör enavsevärd ännu slumrande makt. Rätt använda kunde de bli utgångspunkter förprogressiva inbrytningar i kapitalismens struktur, ett värdefullt kampmedel.Som det nu blir, används de som stöttor ät en vacklande kapitalism, varsproduktion av arbetslöshet och miljöförstöring växer vida snabbare än dessproduktion av nyttigheter. Från dessa utgångspunkter är regerings- ochcenterförslaget ett dåligt förslag. Det är dåligt av många skäl. De belopp som skall användas för aktieköp ger ingenverklig makt. De är bara en hjälp ät storfinansen som man inte får mycket iutbyte för, 500 mUjoner skall nu användas för aktieköp. Enbart de börsnoteradebolagens aktiekapital uppgår till över 12 000 mUjoner, samtliga aktiebolagsutom de minsta tiU över 20 000 miljoner, AP-fondssatsningen utgör alltså ca 4procent av de börsnoterades aktiekapital och av det totalaaktiekapitalet. Av det blir ingen makt. Hela satsningen är för övrigt mindre änett enda års genomsnittlig tUlväxt av det privata aktiekapitalet i-landet. Vpkdäremot vill satsa 3 000 miljoner i första omgången och i statliga industrier,där arbetarna skall ha det tunga inflytandet. Enligt regeringen och skall aktieköpen skötas aven fjärde fondstyrelse. De lönarbetandes representanter förutsätts utgöra enminoritet i styrelsen. Vpk föreslår en enda fondstyrelse för alla AP-medel. 1den skall de lönarbetande ha majoritet. Storfinansen skall inte vararepresenterad. I nästan alla storbolag ligger makten i händerna pä eneller tvä finansgmpper. De kommer aldrig att vilja sälja ifrån sig kontrollenöver bolagssstämmorna. Därför förblir ÄP-köpen marginalposter. Regeringsförslaget innebär att lönarbetarnas pengar skallsatsas pä företag som storfinansen vill utveckla. Man kan inte styraproduktutveckling och satsning i någon annan riktning än den storfinansenredan bestämt. Satsningen kommer inte att skapa fler arbetstillfällen.Sedan 1960 har näringslivet tUlförts netto ärligen i nyttriskkapital via aktiemarknaden. Ändå har den privata sektorns sysselsättningklart minskat. Och hur blir det med det ackumulerade kapital somlönarbetarnas pengar skall hjälpa storfinansen att öka? Vem garanterar attstorfinansen inte för ut stora delar av detta till andra länder, liksom denredan gjort? Det kan regeringen inte garantera. Den har tvärtom underlättatsaken, bl. a. genom sitt avtal med EEC. Är det meningen att lönarbetarna iSverige skall vara med och förse och med kapital? Enhgt vpk:s mening skall inte lönarbetarnas pengaranvändas för storfinansens äventyr och för att stötta under ett döende system.Det skall användas som ett verkligt kampmedel i den lönarbetande klassensintressen. De skall in i företag som kontrolleras av de lönarbetande själva,företag som kan ge ny inriktning åt produktionen. Företag som inte bara styrsav en brutal kommersialism utan av folkmajoritetens intres.sen. Företag som hörframtiden till och som därför kan skapa en ökad sysselsättning. Företag som kan bli drivmotorer för utvecklingen i de mängaregioner som lider under arbetslöshetens och avfolkningens obönhörligalagar. Sädana industrier -viU vi skapa. Men, säger regeringen, vi är visst inte motståndare tiUstatliga industrier. Vi har ju satsat på NJA och är beredda att satsa mer. Ja,men vad är det för statsindustri regeringen har åstadkommit? Är det entidsenlig, progressiv industri? 1 åratal har nian svältfött NJA med gammaldags, otidsenligutrustning. måste man pumpa in pengar för att inte verket helt skallförsumpas. Stalssektorn är ett oöverskådligt plotter av inbördesosamman-hängande produktion, som inte medger en ekonomisk-politisk linje.Skandalerna har avlöst varandra, statsföretagens högste chef har måst avgå.Bokföring och kostnadskontroll har inte motsvarat normal standard. gör ett bra utvecklingsarbete, skapar man ett partnerföretag med LM,som garanterar LM fördelarna. När man bygger upp en atomreaktorindustri, lämnarman utvecklingsarbetet tUl ett amerikanskt storföretag, som dessutom som tackfår en stor post gratisaktier. Och när säg man inom den privata storfinansenett företag som styrdes så konservativt, odemokratiskt och auktoritärt som detstatliga ? Det är socialdemokratisk statsföretagsamhet. Den har öppnatbräschen för de borgerligas angrepp. Den har bragt statsföretagsamheten ivanrykte. Den sortens statskapitalism har vpk inget tiU övers för. Vi säger i stället: Satsa AP-medel i vidgad statligindustri med avancerad teknologi och framtidsinriktning. Satsa på att utveckladen slumrande möjligheten i järnvägsväsendet och den kollektiva trafikapparaten.Satsa på att rensa upp i de sociala bristsektorerna och på miljösaneringensområde. Då skapas arbete, och arbetet blir en insats för folkflertalet, inteför storfinansens vinster. Det gär ett par hundratusen människor omkring här ilandet som inget bättre begär än ett sådant arbete. Men ropar man; Hur skall dessa basindustrier, som vpkviU bygga upp, kunna existera? På vilka marknader skall de sälja? Inte kan manbara bygga upp en produktion för att folk skall ha något att göra. Den mäste juavsättas. Det är riktigt, men de som säger så har inte alls förståttidén i vpk:s program för att bekämpa arbetslösheten. De olika delarna i detprogrammet stöder varandra. De bildar marknad och underlag för varandra. När man utvecklar det försummade järnvägsväsendet tUlhögsta möjliga teknologi, skapar det inte bara jobb åt anläggningsarbetare ochjärnvägsfolk, utan det blir också underlag för ny, modern elektroteknisktUlverkning och transportmedelsindustri. Det blir effektivare transporter,vilket gynnar utvecklingen i avlägsna regioner och allmänt förbättrar ävenexportindustrins kostnadsläge. När man satsar på sanering av stadsmiljöer,blir det utrymme för anläggnings- och byggmaterialindustrin. När man bygger utbarnstugorna bhr det dessutom ökad efterfrågan pä unga krafter med pedagogiskoch socialpolitisk utbildning. När man satsar på att bekämpa föroreningarnablir det underlag för avancerad mUjötekno-logi. När man går in för att sparaenergi betyder det ökade uppgifter för Allmänna pensions-foridens förvaltning, m. m. 4 protokoll 1973. Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. isoleringstekniken.Det är då de mänga arbetslösa och undersysselsatta kan göra en produktivinsats. Deras ökade efterfrågan kommer att rikta sig emot industrier som kangöra hållbara och vettigt utformade konsumtionsvaror, inte undermåligt,pribUUgt skräp och slit- och-släng-produkter. Denna absoluta och relativa utbyggnad av den nationellamarknaden kommer att minska det ensidiga exportberoendet som leder tUlrovdrivt och slagsida i hela ekonomin. Denna uppgift, att bekämpa arbetslösheten, att bekämparovdriften, att attackera energislöseriet, att sanera miljön, att ta itu med deskriande sociala och socialmedicinska problemen i detta vinsttänkandets ochegoismens samhäUe finns det någon bättre uppgift att erbjuda den nyagenerationen? Det är fel om man tror att unga teknologer och socialarbetarebara bryr sig om personlig karriärism och rikliga traktamenten. De är i deflesta fall djupt medvetna om samhällets kris. De ser motsättningen mellanprofittänkandet och folkets behov. Ger dem arrangerade arbetsproblem, ger demmöjligheten att göra en insats för folket, och de kommer att svara medentusiasm. Deras längtan efter en meningsfyUd uppgift är större än deras begärefter en direktörsposition bakom mahognyskrivbord. Sådant är i korthet vpk;s program för kamp motarbetslösheten och för att använda AP-fonderna. Det förenar dagens kamp mot arbetslösheten med det långaperspektivet: kampen för socialismen. Det upphäver i sig själv intekapitalismen och dess utvecklingslagar. De första stegen i programmet berörinte systemets grundval. Men i kommande steg kräver programmets genomförandemakt över , planmässighet i hela ekonomin! Då kräver de arbetandemakten i hela arbetslivet. När de är beredda att ta denna avgörande strid, närde skaffat sig maktmedel som är starka nog, då störtas kapitalismen. Då stårsocialismen för dörren. Då viker finansimperierna för arbetarmakten. i (c) kort genmäle; Man kan indirekt från det hållnaanförandet avläsa mening och åsikt om att socialdemokraternablivit alltför centerpartistiska pä . Tanken ärmycket intressant. HerrSVANBERG (s): De två senast agerande herrarnas åsikter omvar socialdemokratin och befinner sig får de klara upp sinsemellan. Jag upplever som så, att han beskyllde centerpartietför att ha blivit mer socialistiskt, men jag tror inte riktigt på honom. Jagtycker att det är på väg åt det andra hållet. Det förslag vi behandlar här har, pä ett helt annatsätt än vad som brukar vara faUet, diskuterats i pressen och i den offentligadebatten . Diskussionen har i långa stycken varitupphetsad och bjudit pä våldsamma överdrifter. Det är tydligen så, attförslaget att använda en del av AP-fondernas medel tUl att köpa aktier har rörtvid känslosträngaroch gamla fördomar på ett alldeles särskilt sätt. Förslaget har ju t. o. m.betecknats som den största socialiseringsaktionen som vi någonsin upplevt ivårt land. Vissa smågrupper på yttersta vänsterkanten, som ju inte kan se någotpositivt i en reformistisk-demokratisk utveckhng, talar om att detta är ett,som det heter, nytt försök att "lura arbetarna". Vi som i utskottethar haft att arbeta med den här frågan pä ett mer praktiskt plan har svårt attförstå alla dessa upphetsade uttalanden. Vi har sökt behandla förslaget utifrånsakliga ståndpunkter och resultatet redovisas i betänkandet med dess enigheteroch oenigheter, med dess samskrivningar och reservationer osv. Att vär industri behöver ökad tUlgäng tiU s. k.riskkapital, om den skall kunna expandera i den takt vi alla förutsätter och geoss de resurser och nya arbetstUlfäUen som alla talar om, torde vi alla varaöverens om. En mycket stor del av sparandet sker nu i AP-fonderna, och då ärtanken att kunna använda en del av AP-fonderna för aktieköp inte sä särskiltrevolutionerande. AP-fonderna har ju tiU uppgift att garantera våra framtidapensioner, och den enda verkligt hållbara garantin för det är ju att vi har ettsystem som innebär att vårt näringshv är effektivt och produktivt också iframtiden. Denna enkla sanning har också framförts från de anställda inäruigslivet som ju ytterst är ägare tUl pensionsfonderna. LO har i skrivelsetUl Kungl. Maj:t hemställt om en utredning av frågan. TCOtillstyrker också att AP-fonderna används på detta sätt. Varför är man då så upprörd pä folkparti- och moderathåUöver det här förslaget? Jag kan inte förstå annat än att det måste bero på attde anställda och deras fackliga organisationer genom dessa aktieköp skulle fåett inflytande i företagen som dessa partier inte vill vara med om. Dennaavvisande instäUning tUl de anstäUdas deltagande i företagens kapitalförsörjningär egentligen ganska avslöjande. De borgerliga misstror inte de svenskakapitalägarna, och de misstror inte heller i högre grad de multinationeUafinansiärerna, men när de anstäUda i vårt land vUl göra en insats förkapitalförsörjningen, är det plötsligt farligt. Då representerar pengarnamaktkoncentration och socialisering, och det värier man sig häftigt emot.Svenska kapitalägare bara de har tillräckligt stora kapitaltillgångar ärtUlförlitliga, och multinationellt kapital är man inte rädd för, men deanställdas kapital, AP-fonderna, tror man inte pä. Jag frågar mig om misstronmot ekonomisk demokrati kan uttryckas klarare än de borgerliga gör här? Denna skräck för ett större mätt av ekonomisk demokratiförsöker man visserligen dölja bakom tal om att det är staten ochfinansministern som kommer att styra företagen eller, som man säger ibland, attdet är en styrelse på elva personer som skall styra hela det svenskanäringslivet. Man talar också vackert om att man vUl skapa inflytande på andravägar. Man lägger fram flera förslag som innebär något som jag vUlkarakterisera som ett slags individuella allmosor till de anställda, ellerockså föreslår man system som är sådana att när de prövats på allvar i andraländer visat sig vara helt gagnlösa när det gällt att garantera inflytande förde anställda. Tydligen anser sig dessa två partier sitta inne med "enhögre visdom" som skall påtvingas de anstäUda. De anstäUda begriper intehär Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Den demagogiska diskussionen om "makten över företagen" bordeväl kunna upphöra nu efter den klara beställning utskottet gör av lagändringoch andra praktiska anordningar, som skall garantera att rösträtten för deaktier som AP-fonderna köper i varje företag som regel skall utövas av deanställdas representanter. Men jag vUl betona att bakom den bestäUning somutskottet gör står inte och . De två partierna vill intevara med om att AP-fonderna används pä det här sättet. De yrkar endast avslagoch deltar inte heUer i beslutet om att garantera de anställda rösträtt. Det ärpå ett sätt naturligtvis följdriktigt. Tror man att de anstäUdas aktiepengar ärfarliga, skall man naturligtvis inte ge de anställda rösträtt. Det ligger enviss logik i det här, en avslöjande logik för partiernas sätt att tänka. Bakom dagens utskottsbetänkande står alltså i större ellermindre grad socialdemokraterna, och kommunisterna.Folkpartiet och yrkar blankt avslag. Alla de tre borgerligapartierna yrkar dock i första hand uppskov med ställningstagandet tiUpropositionen till höstriksdagen. Detta är ett underligt stäUningstagande avcentern. Man talar ju storordigt på centerhåll om att man skall vinna valet ihöst och sedan bilda regering tUlsammans med och . Nuvet centem att båda dessa partier är emot varje som helst användande avAP-fonderna för aktieköp. Centerledaren har sagt att alla partiskil-jandefrågor skaU läggas på is vid en sådan regeringsbildning, och då kan mankonstarera att den här frågan om användandet av AP-fonderna för aktieköp skullebli gmndligt nedfrusen om får som den vUl aUtså ett uppskov tiUhösten. Man har här anledning att ställa frågan: Vad är det egentligen centernvill? VUl den ha aktieköp eller inte? Den frågan är värd att ställas, eftersomcentern går ihop med de övriga borgerliga partierna om det här uppskovet. I anledning av propositionen har avlämnats sex motioner,och jag vUl med några ord kommentera huvudyrkandena i dessa samt utskottetsStällningstagande. När det gäller inrättandet av en fjärde fond med uppgiftatt handha aktieköpen och styrelsens sammansättning i en sådan fond ärsocialdemokraterna och överens och stöder propositionen. Vpk däremotyrkar i sin motion och i en reservation att en enda fondstyrelse skall inrättasför att handha såväl de nuvarande tre fondstyrelsernas uppgifter som deuppgifter som skulle åläggas den fjärde fondstyrelsen. har i uppgift att göra en översyn över hela fråganom AP-fondernas förvaltning, är det därför naturligt att utskottet avstyrkerdetta förslag och inte vill ta ett beslut i den här frågan så länge enutredning pågår. Vad det gäller det belopp som skall stå till förfogandeför aktieköp finns i yrkandena tre olika förslag. Utskottsmajoriteten förordarpropositionens förslag som innebär att tiU aktieköp skall anvisas 500 miljonerkronor , med rätt för Kungl. Maj ;t att efter förslag från fondstyrelsen,sedan ökad erfarenhet -vunnits, besluta om ökning av det belopp som avdelats.Centem föreslår i denna fråga att utvidgning av rambeloppet får ske först efterriksdagens medgivande i varje särskilt fall. Vpk yrkar i sin motion att femprocent av fondmedlen skall placeras pä sätt som anges i Utskottsmajoriteten finner för sin del propositionensförslag väl underbyggda och tillstyrker dessa. Det måste väl ändå anses rimhgtatt Kungl. Maj;t medges rätten att besluta om ökningar i aktieköpsfonden sedanman vunnit en viss erfarenhet. Maj .t har ju eljest till uppgift attsköta hela kapitalfördelningen, hela kapitalstyrningen i samhället. Jag har såväldigt svårt att förstå invändningen att Kungl. Maj:t inte dä skulle klara denhär uppgiften. Vi i utskottsmajoriteten kan inte finna att det är behövligt attriksdagen skall besluta i de här frågorna. Skall vi verkligen behöva ha nyapolitiska strider om principen för aktieteckning varenda gång den minstautökning skall ske här? Utskottet avstyrker därför liksom vpk:sförslag, vilket bygger på en helt annan uppläggning av den här frågan. Enligt propositionens förslag skall aktier kunna köpas isvenska aktiebolag med undantag endast för sådana bolag som bedriver bank-eUerförsäkringsrörelse. SärskUd uppmärksamhet har riktats på a. k. emissioner somnu blir möjliga. På denna punkt yrkar kommunisterna att medlenskall användas för satsningar i nya statliga basindustrier. Utskottsmajoriteten, som tUlstyrker propositionensförslag, pekar på att det i grunden inte är nägot hinder för att dennaaktiefond kan köpa aktier i statliga bolag. Men vi säger i utskottet att manfår förutsätta att finanseringen av statliga industrier , precis somnu, får ske pä annat sätt än genom aktieförsäljning. När staten går utoch startar industrier bjuder man inte ut aktier tiU försäljning för att skaffakapitalet. Lät mig tUlägga att jag personligen ingalunda ser det såatt de statliga företagens utbyggnad är avslutad. Jag anser att det ärnödvändigt med satsningar på nya statliga industrier framöver. Men de pengarsom erfordras för det ändamålet torde staten kunna skaffa på annat sätt än urdenna aktiefond, även om den möjligheten ju står öppen. Talet här om att aktieköp i de privata företagen enligtpropositionens yrkande skulle vara gåvor tUl storfinansen eller, som herrSvensson i uttryckte det, stöd tiU en åldrande kapitalism faller på sinegen orimlighet. Tvärtom är det ju sä att de anstäUda genom aktieköpen kanförvärva ett inflytande i företagen som inte gär att få pä annat sätt. Vad sedan gäller frågan om hur stora aktieposter i varjeenskUt företag som skall förvärvas av fonden så föreslär propositionen ingensärskUd begränsning, utan det bör ankomma på fondens styrelse att förvärva deaktier som den prövar lämpligt. yrkar i sin motion att fonden inteskall få rätt att förvärva mer än högst av aktierna i varje särskUtföretag. Detta föreslogs av den s. k. kapitalmarknadsutredningen. Centernaccepterar alltså helt kapitalmarknadsutredningens förslag som i alltväsentligt jämstäUer AP-fonderna med privata försäkringsbolag. För dem gäUer juden här 5-pTOcentsgränsen. Men ömmar i motioner och deklarationer mycket förde anställdas medinflytande och medbestämmanderätt, och partiet brukar ocksåuttala sig vackert för ekonomisk demokrati. Här är ett tUlfäUe att AUmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. Allmänna pensionsfondens förvaltning, m. m. praktisktvisa sitt intresse, men då sviker . Begränsningen tUl avaktiekapitalet innebär ju närmast att man garanterar att de anställda ickeskall få något verkligt inflytande via sitt aktieinnehav. Är det bara iparoller och valmanifest som man tänker pä de anställda? Inför praktiska beslutdär tvekar man. Man viU ge intrycket av att vUja något, men man fullföljer detaldrig. Man vågar inte gä så långt. Man kan ställa frågan: Vad menar centernegentligen på den punkten? Beträffande avkastningen på den fjärde fondens medelföreslär propositionen att all avkastning skall få återinvesteras inom fondensverksamhetsområde. Utskottsmajoriteten tUlstyrker det och yrkar avslag påyrkandet om att avkastningen skall gå tillbaka till de övriga delfonderna. I kapitalmarknadsutredntngens förslag fanns detdetaljerade förslag till granskning av fjärde fondens verksamhet. Dessayrkanden tas upp i partimotion. Man föreslär att fjärde fondstyrelsensverksamhet skaU bli föremål för riksdagsbehandling, byggd päförvaltningsberättelsen och revisionsberättelsen. En årlig sakgranskning skallockså utföras av fem särskUda av och riksgäldsfullmäktige valdapersoner. Finansministern uttalar i propositionen att han inte finner skäl förett sådant förfarande.